Справа № 372/2170/14 Головуючий у І інстанції Потабенко Л.В.
Провадження № 22-ц/780/2108/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 17.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Обухівського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Київській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітня 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 11 грудня 2006 року між ним та АТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/4006/74/50363 (кредитний договір № 1) на суму 59500,00 дол. США. 3 квітня 2007 року між ним та АТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/4006/74/54024 (кредитний договір № 2) на суму 114410,00 дол. США. 18 травня 2007 року між ним та АТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 014/4006/82/55640 (кредитний договір № 3) на суму 18360,00 дол. США. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами від 11 грудня 2006 року та 18 травня 2007 року між АТ«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки від 18 травня 2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. 10 вересня 2007 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 4 червня 2009року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, цю квартиру було виділено ОСОБА_3 Рішенням апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2009 року боргові зобов'язання за кредитним договором № 1 та кредитним договором № 3 були розподілені, з моменту їх укладення, по 1/2 частині між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Додатковим рішенням апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2010 року боргові зобов'язання за кредитним договором № 2 були розподілені, з моменту їх укладення, по 1/2 частині між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 28 квітня 2014 року були укладені договори про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № № 1, 2, 3 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Радикал Банк». 28 квітня 2014 року були укладені договори про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № № 1, 2, 3 між AT «Радикал Банк» та ТОВ «АРМА ФАКТОРИНГ». 28 квітня 2014 року між ТОВ «АРМА ФАКТОРИНГ» та позивачем були укладені договори про відступлення прав вимоги № № 1, 2, 3, згідно яких до нього перейшло право вимоги за кредитними договорами №№ 1, 2, 3, загальна заборгованість за якими становить 10002068,94 грн. з яких 1/2 частину в розмірі 5001034,47 грн. зобов'язана сплатити ОСОБА_3, яка є власником предмету іпотеки, якою забезпечені вимоги за кредитними договорами № № 1, 3 права вимоги за якими перейшли до позивача за договорами про відступлення права вимоги № № 1, 3 як до нового кредитора, і які на даний час не виконані і підлягають виконанню. У зв'язку з цим просив звернути стягнення на передану в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів, виселити ОСОБА_3 та всіх інших зареєстрованих осіб із спірної квартири, зобов'язати органи внутрішніх справ або Державної міграційної служби зняти ОСОБА_3 та всіх інших зареєстрованих в квартирі осіб з реєстраційного обліку в ній. Крім того, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/4006/74/54024 від 03 квітня 2007 року просив стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2066770,23 грн. та стягнути з ОСОБА_3 на його користь судові витрати по справі.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити вимоги ОСОБА_2, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що згідно ст. 513 ЦК України у нього виникло право вимоги за кредитними договорами та до нього перейшло й право задоволення цих вимог за рахунок переданого в забезпечення кредиту в іпотеку нерухомого майна - спірної квартири. Крім того вважає, що за статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, а тому суд першої інстанції неправомірно послався на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки він вступив в силу 03 червня 2014 року, тане може поширюватися на правовідносини, які виникли до набрання чинності цим законом, а саме 28 квітня 2014 року.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2014 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2014року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в частині зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 3квітня 2007 року № 014/4006/74/54024 скасовано. Ухвалено у цій частині нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2066 770 грн 23 коп. у рахунок зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 3 квітня 2007 року № 014/4006/74/54024. Вирішено питання про стягнення судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

17 грудня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2014 року у частині вирішення вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 3 квітня 2007 року №014/4006/74/54024 скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині оскаржуване рішення залишено без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 3 квітня 2007 року №014/4006/74/5402 в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір в частині вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 3 квітня 2007 року №014/4006/74/5402 та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що у позивача не виникло право вимоги виконання зобов'язання за кредитним договором, оскільки договори про відступлення прав вимоги нотаріально не посвідчені та не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 12 листопада 2005 року, який було розірвано 21 вересня 2007 року. У період шлюбу 11 грудня 2006 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 014/4006/74/50363 на суму 59500 дол. США. 3 квітня 2007 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 014/4006/74/54024 на суму 114410 дол. США. 18 травня 2007 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 014/4006/82/55640 на суму 18360 дол. США.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами № № 1, 3 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5, ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір 18 травня 2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 4 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, цю квартиру було виділено ОСОБА_3.

30 листопада 2009 року апеляційним судом Київської області у вказаній справі було ухвалено нове рішення щодо розподілу боргових зобов'язань, яким боргові зобов'язання по договору кредиту № 1 та договору кредиту № 3 були розподілені, з моменту їх укладення, по 1/2 частині між ОСОБА_5 та ОСОБА_3..

20 жовтня 2010 року апеляційним судом Київської області було ухвалено додаткове рішення, яким боргові зобов'язання по договору кредиту № 2 були розподілені, з моменту їх укладення, по 1/2 частині між ОСОБА_5 та ОСОБА_3..

Рішенням Обухівського районного суду від 17 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по 609528 грн. 89 коп. кредитної заборгованості.

У договорі відступлення права вимоги № 2 в якості боржника, тобто особи, до якої уступається право вимоги за договором від 3 квітня 2007 року № 014/4006/74/54024 зазначено ОСОБА_5, що свідчить про те, що первісний кредитор відступив право вимоги лише до цієї особи, які існували у кредитора до останнього після поділу боргів між колишнім подружжям (а. с. 57).

Як зазначено у розділі 1 «Визначення термінів» договору відступлення права вимоги № 2, крім визначення боржника, яким є ОСОБА_5, у ньому вказано, що право вимоги всі права вимоги первісного кредитора до боржника станом на дату відступлення прав вимоги за кредитним договором щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, неустойок та інших платежів, визначених кредитним договором. Розрахунок заборгованості боржника за кредитним договором станом на дату укладання договору міститься в Додатку № 1 до договору.

Встановлено, що за вказаним договором до позивача перейшли права вимоги, які належали первісному кредитору до ОСОБА_5 про що свідчить і п. 2. 2 договору відступлення права вимоги № 2. Про відступлення прав вимоги, які виникли на підставі кредитного договору від 3 квітня 2007року № 014/4006/74/54024, в т.ч. до інших осіб, які є боржниками за цим договором, зокрема до ОСОБА_3 у договорі про відступлення права вимоги не вказано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач на законних підставах придбав борг не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ним було придбано боргове зобов'язання ОСОБА_5, а з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вже стягнуто борг за кредитним договором від 3квітня 2007 року № 014/4006/74/54024.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 червня 2014 року в частині вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2007 року №014/4006/74/54024 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: