Справа № 466/5921/13 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/1659/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2014 року у справі за позовом заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради до ОСОБА_6, ОСОБА_2, з участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ДП "Центр державного земельного кадастру", управління держкомзему у м. Львові, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В., про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю,-

встановила:

В грудні 2012 року заступник прокурора Львівської області звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ДП "Центр державного земельного кадастру", управління держкомзему у м. Львові, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В., просив визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для дачного будівництва від 26.10.2005 р. НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3 та визнати недійсним договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, укладений 29.10.2005 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що в провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області знаходиться кримінальна справа, порушена за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. В ході розслідування встановлено, що службові особи Брюховицької селищної ради зловживаючи своїм службовим становищем видали державні акти на право власності на земельну ділянку, в тому числі ОСОБА_3, на підставі рішення № 514 від 29.09.2005 р., однак за вказаним номером та датою є рішення з інших питань. У державному акті вказано, що земельна ділянка розташована на вул. Б.Макаренка та надається для дачного будівництва, проте за інформацією Брюховицької селищної ради такої вулиці в смт. Брюховичі немає, квартал забудови за вказаною адресою не розроблявся.

Стверджує, що оскільки рішення про надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1000 га для дачного будівництва селищною радою не приймалося, ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку не набув. Відтак, права розпоряджатися цієї земельною ділянкою та зокрема, укладати 29.10.2005 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки, він не мав. Просив позов задовольнити.

Справа розглядалася судами неодноразово, останнім оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2014 року у задоволенні позову заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради до ОСОБА_6, ОСОБА_2, з участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ДП "Центр державного земельного кадастру", управління держкомзему у м. Львові, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В., про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю - відмовлено.

Рішення суду оскаржив заступник прокурора Львівської області О. Соболь в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради, вважає рішення незаконним, оскільки таке ґрунтується на помилкових висновках.

В апеляційній скарзі зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишились фактичні обставини видачі ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку, для дачного будівництва по АДРЕСА_1, оскільки матеріалами справи встановлено, що рішення Брюховицької селищної ради № 514 від 29.09.2005 р., на підставі якого видано державний акт, не містить даних про затвердження проекту відведення та передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки на АДРЕСА_1, що також підтверджується протоколом засідання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 р. № 48.

На противагу зазначеному, за номером № 514 є рішення ради від 29.09.2015 року з інших питань, яким затверджено проекти відведення земельних ділянок певним громадянам.

Також, суд не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_9 від 24.12.2009 року, який підтвердив, що рішенням Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 року № 514 ОСОБА_3, земельна ділянка по АДРЕСА_1 не надавалась.

Відповідно до довідки Брюховицької селищної ради від 19.09.2008 р. № 1450, на території смт. Брюховичі вулиці Бічна Макаренка не існує, чим підтверджується те, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано відповідачу на підставі рішення, якого не існувало.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку з порушенням вимог земельного законодавства, і в подальшому на підставі договору купівлі-продажу відчужив її ОСОБА_2, тому відповідно до вимог ст. 215 ЦК України договір купівлі-продажу необхідно визнати недійсним.

Звертає увагу на те, що на виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.07.2013 року, суд першої інстанції оглянув матеріали кримінальної справи № 183-0331, у якій наявні протоколи допиту депутатів Брюховицької селищної ради, одинадцять з яких в категоричній формі повідомили, що рішення про передачу у власність землі ОСОБА_3 на сесії ради 29.09.2005 року не приймалось.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник прокуратури Львівської області, представник позивача Брюховицької селищної ради, представники третіх осіб ДП "Центр державного земельного кадастру", управління держкомзему у м. Львові, а також третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 156-158), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з"явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що у долученій копії технічної документації міститься копія витягу з рішення Брюховицької селищної ради № 380 від 28.10.2004 р., яким надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту відводу спірної земельної ділянки, яка пропонується у приватну власність для ведення дачного будівництва, вказана копія містить підпис селищного голови, секретаря ради та відтиск гербової печатки. Оригінал вказаного рішення та протокол засідання сесії від 28.10.2004 р., в числі інших документів, вилучений з Брюховицької селищної ради працівниками Шевченківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 15.10.2008 р. на підставі постанови слідчого прокуратури Сихівського району м. Львова про проведення виїмки від 13.10.2008 р. Місце знаходження оригіналу вказаного рішення та протоколу засідання сесії прокурором не встановлено, відомостей про таке не надано суду.

В свою чергу, законність вказаного рішення не оспорюється, однак таке відповідно до ст. 118 ЗК України є передумовою для підготовки проекту відводу земельної ділянки та технічної документації, першим етапом процедури передачі земельної ділянки у власність громадян.

Єдиним рішенням, що стосується даного спору, яке збереглося в розпорядженні Брюховицької селищної ради, оскільки не було вилучено правоохоронними органами, є рішення Брюховицької селищної ради № 452 від 14.04.2005 р., яким рада продовжила термін дії рішення № 380 від 28.10.2004 р. до 30.10.2005р. (т. 2 а.с. 7).

Крім цього, до матеріалів справи долучено технічну документацію з проекту відведення земельної ділянки, яка надається у приватну власність для дачного будівництва ОСОБА_3, з належним чином завіреним висновком № 04-02-3847 від 09.08.2005 р. на прізвище ОСОБА_3, що підтверджує відповідність технічної документації усім нормам і чинному на той час законодавству, а також додано план схему земель у смт. Брюховичі, яка підтверджує, що план земель в смт. Брюховичі розроблявся і вулиця Б.Макаренка була затверджена (т. 2 а.с. 12).

Підсумовуючи суд вказав, що прокуратурою не доведено, що Брюховицькою селищною радою не приймалося рішення № 514 від 29.09.2005 р. про затвердження проекту відведення земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_2 та безоплатну передачу її у приватну власність для дачного будівництва ОСОБА_3, тому відсутні підстави для визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку на прізвище ОСОБА_3

Враховуючи наведені вище вимоги закону та матеріали справи, колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Право власності на землю гарантується.

Підстави набуття права власності на земельні ділянки визначені ст. 81 Земельного кодексу України, зокрема, у п. б ч. 1 вказаної статті передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної та комунальної власності.

В силу вимог ст. 116, ч. 10 ст. 118 ЗК України, передача у власність земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Стаття 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що питання надання земельної ділянки є виключною компетенцією ради.

Суд першої інстанції встановив, що Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га у смт. Брюховичі на АДРЕСА_2 для дачного будівництва ОСОБА_3 видано на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005року № 514 (т. 1 а.с. 4).

Фактичною підставою для відмови у позові суд першої інстанції зазначив не доведення прокурором факту, що Брюховицькою селищною радою не приймалося рішення № 514 від 29.09.2005 р. про затвердження проекту відведення земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_2 та безоплатну передачу її у приватну власність для дачного будівництва ОСОБА_3

При цьому суд правильно виходив з того, що належним і допустимим доказом можливого підроблення такого рішення є подання суду його оригіналу для порівняння з документами, які стали підставою для передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3

Копії документів, а саме, рішення 16-ої сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради № 514 від 29.09.2005 р., завірену слідчим прокуратури Львівської області та копію документу на 5 аркушах під назвою протокол засідання Брюховицької селищної ради № 48 від 29.09.2005 р., які надані прокурором та на які останній посилається, як на підставу підтвердження того, що у вказаних документах відсутні записи про вирішення Брюховицькою селищною радою питання затвердження проекту відведення земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 та безоплатну передачу у приватну власність для дачного будівництва ОСОБА_3, суд першої інстанції підставно оцінив критично, оскільки у них відсутній підпис голови селищної ради та відтиск гербової печатки Брюховицької селищної ради (т. 1 а.с. 7-9).

Судом встановлено, що на підставі постанови слідчого прокуратури Шевченківського району м. Львова від 09 листопада 2007 року у кримінальній справі № 183-0220, 07.12.2007 року працівниками ВДСБЕЗ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області вилучено із приміщення Брюховицької селищної ради оригінал рішення № 514 від 29.09.2005 року і протокол № 48 від 29.09.2005 року. (т. 1 а.с. 53-54).

У протоколі виїмки зауважень до зазначених документів, їх оформлення, в тому числі відсутності у них підпису селищного голови та гербової печатки селищної ради, не зафіксовано.

Оскільки у справі позивачем подано лише не посвідчені копії зазначеного рішення, судом витребувано у прокурора оригінал рішення, вилученого на підставі постанови про виїмку, для порівняння з документами, які стали підставою для передачі у власність відповідача ОСОБА_6 спірної земельної ділянки.

На пропозицію суду, прокурор не надав оригінал рішення № 514 від 29.09.2005 року для підтвердження обставин про підроблення такого чи доказів про втрату прокуратурою після виїмки, тому суд прийшов до правильного висновку про недоведеність позовних вимог і обґрунтовано відмовив у позові.

Також, суд першої інстанції допитав як свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які в хронологічному порядку та поетапно роз'яснили порядок надання у власність земельних ділянок.

ОСОБА_10 фактично ствердила факт підписання головою ради спірного рішення та протоколу, оскільки даним рішенням її доньці ОСОБА_12 також надано у власність земельну ділянку та на підставі цього рішення остання отримала державний акт на право власності на землю.

Також, свідок ОСОБА_10, яка працювала секретарем ради зазначила, що вона вела та зберігала чернетки всіх протоколів засідання сесії селищної ради, за наявності яких вона б чітко могла сказати, чи приймала селищна рада 29.09.2005 р. рішення щодо надання земельної ділянки ОСОБА_3, однак, усі документи у неї були вилучені Шевченківським РВ і прокуратурою, в тому числі і чернетки протоколів засідань сесії ради (т. 3 а.с. 56-61).

Окрім цього, до матеріалів справи відповідачем долучено копію технічної документації з проекту відведення земельної ділянки, яка надається у приватну власність для дачного будівництва ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, виготовленої ТзОВ "ОРДО".

В наявній технічній документації є усі необхідні документи, затверджені відповідними державними установами, зокрема висновок державної землевпорядної експертизи, яка є кінцевим технічним документом. На підставі цих документів селищна рада мала право розглянути та вирішити питання про затвердження проекту відведення та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 2-38).

З долученої до документації копії рішення Брюховицької селищної ради № 380 від 28.10.2004 р., яке відповідно до ст. 118 ЗК України є передумовою для підготовки проекту відводу земельної ділянки та технічної документації вбачається, що ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту відводу спірної земельної ділянки, яка пропонується йому у приватну власність для ведення дачного будівництва. Вказана ксерокопія містить підпис селищного голови, секретаря ради та відтиск гербової печатки селищної ради. Оригінал рішення №380 від 28.10.2004 р. та протокол засідання сесії від 28.10.2004р., в числі інших документів, вилучений з Брюховицької селищної ради працівниками Шевченківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 15.10.2008 р.

Рішенням Брюховицької селищної ради № 452 від 14.04.2005 р. селищна рада продовжила термін дії рішення № 380 від 28.10.2004 р. до 30.10.2005 р. (т. 2 а.с. 7).

Враховуючи те, що прокурором не доведено обставин, які б свідчили про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку видано відповідачу ОСОБА_3 на підставі неіснуючого рішення Брюховицької селищної ради, тобто безспірності доказів, які б дозволили прийти висновку про те, що останній набув право власності на земельну ділянку з порушенням вимог земельного законодавства, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову, оскільки належним та допустимим доказом у даному випадку може виступати лише оригінал відповідного рішення, необхідний для порівняння та оцінки судом.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому підстав для їх задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин