Провадження № 22-ц/779/801/2015
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.

секретаря Капущак С.В.

з участю апелянта ОСОБА_2, представника позивача Пилипчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одіс Пабліситі Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Лізинг», ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одіс Пабліситі Груп» в особі ліквідатора Опришка Олега Зіновійовича, до якої приєднався ОСОБА_2, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

25.01.2011 року ПАТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк») звернулося в суд з позовом до ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 559 966,85 грн.

В процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 956 381,45 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.12.2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» був укладений кредитний договір №058/08, відповідно до якого банк відкрив позичальнику відзивну відновлювальну кредитну лінію у розмірі 700 000 грн. на строк з 19.12.2008 року по 18.12.2011 року включно з відсотковою ставкою 27% річних. 25.12.2008 року в рамках кредитної лінії ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» було надано кредит в розмірі 500 000 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 19.12.2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_5 і ОСОБА_2 було укладено три окремі договори поруки, відповідно до яких поручителі зобов'язались перед кредитором відповідати у повному обсязі за виконання позичальником ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» усіх зобов'язань, які виникли з кредитного договору №058/08 від 19.12.2008 року. Відповідальність поручителів і боржника є солідарною. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» належно їх не виконував, внаслідок чого станом на 24.09.2012 року за ним наявна заборгованість в сумі 956 381,45 грн. У зв'язку з наведеним позивач просив стягнути солідарно з ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вказану суму заборгованості.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2013 року позов задоволено та стягнуто в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одіс Пабліситі Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Лізинг», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 956 381,45 грн., 1700 грн. витрат по оплаті судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Додатковим рішенням цього суду від 11 вересня 2013 року стягнуто в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одіс Пабліситі Груп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Лізинг», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» судовий збір у розмірі 1519 грн.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення позову ПАТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що розглядаючи справу та ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що, скориставшись правом вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків, банк 25.05.2010 року надіслав позичальнику вимогу про погашення заборгованості, якою вимагав в 5-денний строк з дати отримання цієї вимоги добровільно погасити заборгованість по кредиту в повному обсязі. Згідно копії повідомлення про вручення поштового відправлення така вимога була отримана ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» 31.05.2010 року. Таким чином, банк встановив новий термін повного повернення кредиту - до 06.06.2010 року. За наведених обставин право банку на звернення в суд з позовом до нього, як поручителя, виникло починаючи з 07.06.2010 року протягом наступних шести місяців. Однак дана позовна заява подана позивачем лише 25.01.2011 року, тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, у зв'язку з чим поруку за договором поруки №058/08 від 19.12.2008 року, укладеним між ним та АТ «Індустріально-експортний банк», слід вважати припиненою.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ПАТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» до нього відмовити.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» в особі ліквідатора Опришка О.З. також подало апеляційну скаргу, до якої приєднався ОСОБА_2 В апеляційній скарзі апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував, що кредитний договір №058/08 від 19.12.2008 року, укладений між ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» та АТ «Індустріально-експортний банк», є господарським договором, а тому при вирішенні спору підлягали застосуванню норми Господарського кодексу України, зокрема положення ч. 6 ст. 232 цього кодексу, якою встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Таким чином, задовольняючи позовні вимоги банку, суд мав стягнути пеню за період, що не перевищує шість місяців, починаючи з 05 травня 2010 року, в розмірі 2 787,45 грн. Однак, не врахувавши наведеної норми закону, суд стягнув пеню в розмірі 83 379,22 грн. за період з 24.10.2011 року по 24.09.2012 року.

Також, на думку апелянта, поза увагою суду залишилася і та обставина, що порука, укладена в забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, припинилась. Скориставшись правом вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків, банк 25.05.2010 року надіслав позичальнику вимогу про погашення заборгованості, якою вимагав в 5-денний строк з дати отримання цієї вимоги добровільно погасити заборгованість по кредиту в повному обсязі. Така вимога була отримана ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» 31.05.2010 року. Отже, банк встановив новий термін повного повернення кредиту - до 06.06.2010 року. За наведених обставин право банку на звернення в суд з позовом до ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як поручителів, виникло починаючи з 07.06.2010 року протягом наступних шести місяців. Разом з тим, дана позовна заява подана банком лише 25.01.2011 року, тобто з пропуском встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку. Тому рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів є незаконним.

З цих підстав апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» заборгованість за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року в сумі 875 789,69 грн., з яких 496 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 8 781,64 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом в період з 01.09.2012 року по 24.09.2012 року, 51 920,56 грн. - поточна заборгованість зі сплати простроченої процентної винагороди, яка при укладенні додаткового договору 26.02.2010 року перенесена на кінець строку погашення кредиту (дії договору), 316 300,04 грн. - прострочена заборгованість зі сплати процентної винагороди, 2 787,45 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. В задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з поручителів ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовити.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» підтримав з наведених у ній мотивів, погодився з доводами апеляційної скарги ОСОБА_5

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційних скарг не визнала, посилаючись на обґрунтованість висновків суду, просила в задоволенні скарг відмовити.

Представник відповідача ТОВ «Капітал Лізинг», відповідач ОСОБА_8 та його представник в засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ТОВ «Капітал Лізинг» причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_8 надіслав суду письмову заяву, в якій просив відкласти розгляд справи у зв'язку з перебуванням його представника у відпустці.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає таким вимогам.

Задовольняючи позов ПАТ «Креді Агріколь Банк», суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року зобов'язання, належним чином їх не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього в солідарному порядку з відповідачами ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як поручителями відповідно до договорів поруки №058/08 від 19.12.2008 року.

Колегія суддів з таким висновком суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» до поручителя ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором не погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.12.2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк») та ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» був укладений кредитний договір №058/08, відповідно до якого ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» відкрито відзивну відновлювальну кредитну лінію у розмірі 700 000 грн. на строк з 19.12.2008 року по 18.12.2011 року включно з відсотковою ставкою 27% річних (а.с. 5-10 в т. 1).

25.12.2008 року ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» в рамках кредитної лінії надано кредит в сумі 500 000 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується копією платіжного доручення №23 від 25.12.2008 року (а.с. 39 в т. 1).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 19.12.2008 року між банком та ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_5 і ОСОБА_2 укладено три окремі договори поруки №058/08, відповідно до яких поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі за виконання ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» усіх зобов'язань, які виникли з кредитного договору №058/08 від 19.12.2008 року. Відповідальність поручителів і боржника є солідарною(а.с. 14-22 в т. 1).

26.02.2010 року між банком та відповідачем ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» був укладений додатковий договір до кредитного договору №058/08 від 19.12.2008 року, згідно з яким кредитна лінія, надана ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» відповідно до умов кредитного договору є невідновлювальною, максимальний ліміт до кредитної лінії за кредитним договором був зменшений та встановлений на рівні досягнутого розміру заборгованості за кредитною лінією, який станом на дату укладення додаткового договору становить 500 000 грн., відсоткова ставка за кредитним договором встановлена в розмірі 27% річних, а строк функціонування кредитної лінії продовжений до 25.02.2013 року (а.с. 12-13 в т. 1).

Згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» зобов'язувалось повертати кредит щомісячно до 26 числа місяця наступного за розрахунковим та щомісячно не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, погашати відсотки за користування кредитом, а у випадку несвоєчасного здійснення платежів, сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Судом також встановлено, що незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» належним чином їх не виконувало, внаслідок чого станом на 24.09.2012 року за ним наявна заборгованість в сумі 956 381,45 грн., а саме: 496 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 8 781,64 грн. -заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом в період з 01.09.2012 року по 24.09.2012 року, 51 920,56 грн. - поточна заборгованість зі сплати простроченої процентної винагороди, яка при укладенні додаткового договору 26.02.2010 року перенесена на кінець строку погашення кредиту (дії договору), 316 300,04 грн. - прострочена заборгованість зі сплати процентної винагороди, 83 379,22 грн. - сума пені за несвоєчасне погашення кредиту (47 241,13 грн.) та процентів (35 958,09 грн.) в період з 24.10.2011 року по 24.09.2012 року.

Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року (а.с. 102 в т. 1).

З урахуванням встановленого та положень норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а саме ст.ст. 526, 527 ч. 1, 530, 611, 612 ЦК України, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року та задовольнив його вимоги в наведеній частині відповідно до представленого ним розрахунку, стягнувши заборгованість з позичальника - боржника ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» та поручителів ТОВ «Капітал Лізинг» і ОСОБА_2

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.04.2013 року, яка набрала чинності 08.04.3013 р., відхилено апеляційну скаргу поручителя ТОВ «Капітал Лізинг», рішення Івано-Франківського міського суду від 11.02.2013 року залишено без змін.

Ухвалою судді Апеляційного суду від 19.05.2015 р. та від 22.06.2015 р. відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяв про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду від 11.02.2013 року і додаткового рішення від 11.09.2013 року та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його скаргами в цій справі.

В силу дії ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В даному випадку, апелянт ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», погодившись з рішенням суду в частині стягнення з них заборгованості за кредитним договором, крім розміру пені, просив скасувати рішення в частині солідарного стягнення боргу з трьох поручителів та відмовити в позові в наведеній частині з підстав припинення поруки.

Однак такі вимоги апелянта не узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права.

За приписами ч. 1 ст. 3ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Такі ж положення містяться в ст.15 ЦК України, відповідно до ч.1 та 2 якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, та ст. 16 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що такі вимоги апеляційної скарги ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» слід відхилити.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» щодо неправильного застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм цивільного кодексу(п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України), а не господарського кодексу України, зокрема ч. 6 ст. 232 ГК України, щодо строку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, оскільки дана справа розглядалась в порядку цивільного судочинства, а не господарського.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року з ОСОБА_5 як з солідарного боржника згідно договору поруки №058/08 від 19.12.2008 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 постанови від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таку ж правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14.

Зокрема Верховним Судом України зазначено, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2010 року позивач звертався до ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року, якою вимагав в 5-денний строк з дати отримання цієї вимоги добровільно погасити заборгованість по кредиту в повному обсязі (а.с. 105 в т. 1).

Згідно копії повідомлення про вручення поштового відправлення така вимога була отримана ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» 31.05.2010 року (а.с. 109 в т. 1).

З наведеного слідує, що банк, скориставшись передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України правом вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків, встановив позичальнику ТОВ «Одіс Пабліситі Груп» новий термін повного повернення кредиту - до 06.06.2010 року.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, з позовом до ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», ТОВ «Капітал Лізинг», ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся 25.01.2011 року (а.с. 2-4 в т. 1), тобто з пропуском шестимісячного терміну на пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_5

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув і, таким чином, безпідставно задовольнив позовні вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» до відповідача ОСОБА_5

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року в розмірі 956 381,45 грн., 1700 грн. витрат по оплаті судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що в силу дії п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення. А тому рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2013 року в наведеній частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Апеляційну скаргу ТОВ «Одіс Пабліситі Груп», до якої приєднався ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованості за кредитним договором №058/08 від 19.12.2008 року в розмірі 956 381,45 грн., 1700 грн. витрат по оплаті судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовити.

В решті рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

Проскурніцький П.І.