Справа № 707/5086/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді - доповідача: Джуги С.Д.

суддів: Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ПП "Свяс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 вересня 2012 року по справі за об'єднаним позовом ОСОБА_1 до ПП "Свяс" про повернення позики з урахуванням індексу інфляції та стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, за позовом ПП "Свяс" до ОСОБА_5, КП "Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради", третя особа - ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПП. «Свяс» про повернення позики з урахуванням індексу інфляції та стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання. Позов мотивовано тим, що між нею та відповідачем було укладено три договори позики : 24 грудня 2006 року на суму 16 060грн. з строком повернення 31 грудня 2007 року; 25 червня 2007 року на суму 58 400грн. з строком повернення 31 грудня 2007року; 26 березня 2009 року на суму 264 350грн. строком повернення 26 травня 2009 року, всього на загальну суму 338 810грн. Відповідач зобов'язання за договорами не виконав. Пунктом 7.4 договорів позики передбачено, що за несвоєчасне повернення боргу сплачується неустойка в розмірі 0,5 % від простроченої суми. Відповідно до п.7.5 договорів позики за несвоєчасне повернення боргу позичальник сплачує також штраф у розмірі 10 % від суми позики. Станом на день подачі позову до суду за неповернення позики за договором від 24.12.2006р. пеня складає 41 756грн., штраф - 1 606грн.; за договором від 25.06.2007р. пеня становить 151 841грн., штраф - 5 840грн., за договором від 26.03.2009 р. пеня складає 10 577грн., штраф - 26 435грн. Інфляційні витрати за договором від 24.12.2006 р складають - 4930,30грн., за договором від 25.06.2007р. - 17928,64 грн. З врахуванням поданої зави про збільшення позовних вимог (а.с.172 т.8) позивачка просила стягнути з відповідача 707 268,97 грн., з яких 338 810грн. основного боргу, 204 171грн. пені, 33 881грн. штрафу, 93 577,18грн. інфляційного збільшення суми боргу та 36 829,79 грн. - 3% річних.

У жовтні 2009 році ОСОБА_8, ОСОБА_4 подали зустрічний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_9, Приватного підприємства «Свяс», ОСОБА_5 (а.с.123- 125 т.1) в якому просили визнати недійсними договори позики від 24.12.2006р, 25.06.2007р., 26.03.2009р., які укладені між ОСОБА_1 та ПП «Свяс», визнати недійсним договір купівлі - продажу комплексу нежитлових будівель у АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від 17.07.2009 р. посвідчений приватним нотаріусом за реєстром №366 , а також державні акти НОМЕР_1 та НОМЕР_2 про право власності на земельні ділянки, видані на ім'я ОСОБА_5 за вказаною адресою; визнати право власності ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у відповідних частках по праву спадкування за законом на майно ПП «Свяс». Позов мотивовано тим, що на підставі ухвали суду від 15.06.2009р. про затвердження мирової угоди, визнано за ОСОБА_1 право власності на майно ПП. «Свяс». Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17.07.2009 року ОСОБА_1 продала комплекс будівель разом з земельними ділянками гр. ОСОБА_5 Ухвалою апеляційного суду від 28.08.2009 р. ухвала про затвердження мирової угоди скасована, в зв'язку з чим майно, що на праві власності належало ПП. «Свяс» неправомірно перейшло до ОСОБА_5, а тому угода купівлі - продажу є недійсною. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11, який був єдиним власником ПП. «Свяс», і відповідно до заповіту та закону про обов'язкову частку, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 є спадкоємцями. При оформленні спадщини стало відомо, що після смерті ОСОБА_11, власником майна, згідно ухвали суду від 15.06.2009р. про затвердження мирової угоди, стала ОСОБА_1 Від імені підприємства при укладенні мирової угоди діяв ОСОБА_9, який є сином ОСОБА_1. ОСОБА_9, як керівник підприємства знав про смерть власника ПП «Свяс» -ОСОБА_4, однак дану обставину в суді приховав, більше того не мав законних повноважень представляти інтереси ПП «Свяс»у суді, оскільки під час хвороби ОСОБА_4 підписав у нотаріуса аналогічні доручення на ім'я позивачки та на ім'я ОСОБА_9, якими не передбачена можливість розпоряджатись майном. ОСОБА_9, діючи як директор ПП «Свяс», всупереч інтересам підприємства, з перевищенням своїх повноважень, внаслідок зловмисної домовленості зі своєю матір'ю ОСОБА_1, заднім числом уклав фіктивні договори позики і незаконно заволодів спадковим майном, яке незаконно в послідуючому відчужене.

У липні 2009 року ОСОБА_8, ОСОБА_4 подали позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а.с.3-5 т.3), в якому просили визнати за ними право спільної власності на майно підприємства, а саме нежитлові будівлі під літерами «А»,«Л»,«Р», площею відповідно 455,6 м.кв., 343,8 м.кв., та 17,5 м.кв. та земельними ділянками площею 0,5 га, 0,25 га розташованих у АДРЕСА_1. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11 Вони є спадкоємцями за померлим. За час життя ОСОБА_11 належало ПП «Свяс». В процесі оформлення спадщини стало відомо, що на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, нерухоме майно, що належало даному підприємству за адресою АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_1 , а саме нежитлові будівлі під літерами «А»,«Л»,«Р». На день смерті ПП. «Свяс»жодних боргів не мало. ОСОБА_9 як директор, всупереч інтересам підприємства, зловживаючи своїми правами, без достатніх повноважень, знаючи про смерть власника підприємства, уклав мирову угоду направлену на заволодіння майном, яке належить позивачам, як спадкоємцям. Пунктом 4.3.4 статуту підприємства визначено, що виключною компетенцією власника є визначення порядку покриття збитків підприємства. Враховуючи, що ОСОБА_9 без достатніх повноважень шляхом обману, розпорядився майном підприємства, уклавши мирову угоду, просили задовольнити позов.

У липні 2011 року ПП «Свяс» подало позов до ОСОБА_5, КП "Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради", третя особа - ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, про витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с.3-7 т.6) в якому просило витребувати від ОСОБА_5 нежитлові будівлі під літерами «А»,«Л»,«Р» у АДРЕСА_1, та земельні ділянки площею 0,50 га, 0,25 га на яких розташовані дані будівлі, скасувати державну реєстрацію прав власності ОСОБА_5 на дане майно та здійснити держану реєстрацію цього майна за ПП «Свяс». Позов мотивовано тим, що підприємство є власником майна вказаного майна. Дане майно вибуло із володіння власника поза його волею на підставі мирової угоди укладеної між директором ПП «Свяс» та ОСОБА_1, при цьому власник підприємства був ОСОБА_11, який помер, а спадкоємці до закінчення шестимісячного строку не мали права оформити спадщину, і до участі у справі не залучались. На підставі рішення суду була проведена перереєстрація права власності за ОСОБА_1, яка 15 та 17 липня 2009 року відчужила отримане майно ОСОБА_5, яка в свою чергу передала це майно в оренду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 28 серпня 2009 року ухвалу Берегівського районного суду було скасовано. ОСОБА_1 не мала права відчужувати майно, більше того остання знала, що власником майна є ПП. «Свяс», а не є її син. Оскільки майно вибуло з володіння власника поза його волею, просило позов задовольнити.

Дані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 19 вересня 2012 року у задоволенні заявленого позову ОСОБА_1 до ПП "Свяс" про повернення позики та зустрічного позову ОСОБА_8, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_9, ПП "Свяс", ОСОБА_5 про визнання недійсним договорів позики, договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно - відмовлено. У позові ОСОБА_8, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно - відмовлено. У позові ПП "Свяс" до ОСОБА_5, КП "Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради", третя особа - ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову до ПП «Свяс» про повернення позики скасувати та ухвалити нове рішення, яким даний позов задовольнити, в решті рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що суд вірно встановив, що ПП «Свяс» у визначені в договорах позики строки кошти не повернув, однак неправильно відмовив у позові з посиланням на те, що зобов'язання за договорами припинено внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо), так як вона згідно затвердженої судом мирової угоди отримала у власність належне ПП «Свяс» майно, яке було відчужено третій особі. Однак, у випадку витребування ПП «Свяс» відчуженого майна, борг ПП «Свяс» залишиться їй неповернутим, а зобов'язання за договорами невиконаними. (а.с.202 т.8).

На дане рішення подало апеляційну скаргу ПП «Свяс», в якій просить рішення суду в частині відмови ПП «Свяс» у задоволенні позову про витребування від ОСОБА_5 майна та про зобов'язання КП "Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради" зареєструвати право власності на майно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, у решті рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 не мала права відчужувати спірне майно, так як набула його незаконно, і майно вибуло з володіння власника ПП. «Свяс», поза його волею, а тому наявні підстави, передбачені ст. 388 ЦК України для його витребування. (а.с.207-210 т.8).

На дане рішення подали апеляційну скаргу треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах яких дії ОСОБА_14, в якій просять рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПП «Свяс» про витребування від ОСОБА_5 майна, скасування державної реєстрації прав власності за ОСОБА_5, зобов'язання КП "Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради" зареєструвати право власності на майно та за зустрічним ОСОБА_8, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_9, ПП "Свяс", ОСОБА_5про визнання недійсним договорів позики, договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно приватного підприємства "Свяс", державних актів про право власності на земельні ділянки на ім'я ОСОБА_5, окрім вимоги визнати право власності ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у відповідних частках по праву спадкування за законом на майно ПП «Свяс» - скасувати, ухваливши нове рішення, яким задовольнити вимоги за вказаними позовами, у решті рішення суду залишити без змін, посилаючись на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи. Зокрема, суд передчасно дійшов висновку про наявність договорів позики; не врахував, що сторонами договорів позики є близькі родичі (мати і син) та не перевірив чи дійсно мала місце передача коштів за договорами позики в касу підприємства; суд безпідставно відмовив у позові в частині визнання недійсними договорів купівлі - продажу, посилаючись, що позивачі не були сторонами і договорі і їм майно ніколи не належало. (а.с.243-247т.8).

На дане рішення подав апеляційну скаргу також ОСОБА_4, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким його позов до ОСОБА_1, ОСОБА_9, Приватного підприємства «Свяс», ОСОБА_5 задовольнити в повному по обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд неправомірно відмовив у визнанні договорів позики недійсними, хоча встановив відсутність повноважень ОСОБА_9 на укладення мирової угоди та на розпорядження майном ПП «Свяс», а тому заявлений віндикаційний позов ПП «Свяс» є правомірним.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2015 року відмову від зустрічного позову ОСОБА_8, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_9, ПП "Свяс", ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів позики, договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно приватного підприємства "Свяс" та відмову від позову ОСОБА_8, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_9про визнання права власності на спадкове майно, прийнято. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 вересня 2012 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_9, ПП "Свяс", ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів позики, договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно приватного підприємства "Свяс" та в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_8, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно - скасовано, а провадження в цій частині закрито.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що за договором позики від 24 грудня 2006 року укладеним між ОСОБА_1 та ПП. «Свяс» в особі директора ОСОБА_9, ОСОБА_1 надала підприємству позику в розмірі 16 060 грн. до 31 грудня 2007 року (т.1 а.с.12-13).

25 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ПП. «Свяс» в особі директора ОСОБА_9, укладено договір позики за яким ОСОБА_1 надала підприємству позику в розмірі 58400 грн. до 31 грудня 2007 року (т.1 а.с.8-9).

26 березня 2009 року укладеним між ОСОБА_1 та ПП. «Свяс» в особі директора ОСОБА_9, укладено договір позики, за яким ОСОБА_1 надала підприємству позику в розмірі 264350 грн. до 26 травня 2009 року (т.1 а.с.10-11).

Відповідно до державних актів, ПП. «Свяс»на праві власності належали земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 розміром 0,5000 га. та 0,2500 га. відповідно (т.1 а.с. 24-25,26-27).

Крім того ПП. «Свяс»на праві власності належав 9/2500 частини комплексу, в цілому літера «Р»за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.30, 31), нежитлова будівля площею 455,6 кв.м. під літерою «А» (т.1 а.с. 32-34), 70/1000 частки комплексу будівель за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.40).

Ухвалою Берегівського районного суду від 15 червня 2009 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ПП. «Свяс» за якою, в рахунок погашення заборгованості підприємства перед позивачкою ОСОБА_1 за вищезначеними договорами позики, відповідач ПП «Свяс» передав у власність ОСОБА_1 належні нежитлові приміщення під літерою «А» площею 455,6 кв.м, під літерою «Л» площею 343,8 кв.м., під літерою Р площею 17,5 кв.м. та земельні ділянки площею 0,50 га і 0,25 га за адресою АДРЕСА_1. (т.1 а.с.43-44).

17 липня 2009 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_5 нежитлові приміщення під літерою «А» площею 455,6 кв.м, під літерою «Л» площею 343,8 кв.м., під літерою «Р» площею 17,5 кв.м. (т.3 а.с.44), а 15 липня 2009 року земельні ділянки площею 0,50 га і 0,25 га за адресою АДРЕСА_1 (т.3 а.с.42,43).

Рішенням Апеляційного суду від 28 серпня 2009 року ухвалу Берегівського районного суду про затвердження мирової угоди було скасовано, а справу направлено для розгляду по суті до того ж суду (т.1 а.с.95-97).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 є сином ОСОБА_11 та ОСОБА_15 (т.1 а.с.53).

ОСОБА_11, який на момент укладення вищезазначених договорів позики був єдиним власником ПП «Свяс», помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.64).

За заповітом, ОСОБА_11 все належне йому майно де б воно не знаходилось заповів ОСОБА_8 (т.1 а.с.63).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 09 листопада 2009 року, ПП «Свяс» на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8 (т. 5 а.с.114, т.6 а.с.124)

Протоколом загальних зборів підприємства «Свяс», ОСОБА_9 усунуто від виконання обов'язків директора та призначено на посаду генерального директора Голяку В.В. (т.5 а.с.30-31)

Рішенням Берегівського районного суду від 18 квітня 2014 року договори позики від 24 грудня 2006 року та 25 червня 2007 року визнано недійсними. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 липня 2014 року дане рішення суду залишено без змін (а.с.4-8 т.10).

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З врахуванням наведеного позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення позики за договорами позики від 24 грудня 2006 року та 25 червня 2007 року з урахуванням індексу інфляції та стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо договору позики від 26 березня 2009 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження договору позики і отримання коштів від ОСОБА_1 в розмірі 264 350 грн. позичальником ПП «Свяс» видано квитанцію до прибуткового касового ордеру №4 від 26 березня 2009року (а.с.137 т.1).

ПП «Свяс» оспорювало договір позики від 26 березня 2009року з посиланням на те, що вказаний договір укладений директором з перевищенням своїх повноважень та в порушення інтересів підприємства. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року у задоволенні позову ПП «Свяс» до ОСОБА_9, ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійним договору позики від 26.03.2009року відмовлено (а.с.56 т.10).

З врахуванням наведеного колегія суддів констатує, що договір позики від 26 березня 2009 року є чинним.

При цьому колегія суддів вважає безпідставним висновок суду про припинення зобов'язань за договором позики на підставі ст. 600 ЦК України, оскільки ухвалу про затвердження мирової угоди від 15.06.2009 року, якою фактично було зафіксовано передачу відступного, в подальшому було скасовано згідно рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28.08.2009 року, а відтак слід виходити з того, що правовідносини між сторонами за договором позики від 26.03.2009 року продовжують існувати.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку , що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7 договору, за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує позичкодавцю пеню в розмірі 0,5 відсотка від простроченої суми за кожен дань прострочки та штраф в розмірі 10 % від суми позики (п.п. 7.4, 7.5 договору).

У зв'язку з неповерненням позики за договором від 26.03.2009 р. основна заборгованість становить 264 350 грн., пеня - 10 577 грн., штраф - 26 435 грн. Три відсотки річних за період з 27.05.2009 року (наступний день після встановленого договором дня виконання зобов'язань) по 17.09.2012 року (день збільшення позовних вимог) складають 264 350 грн. * 1210 днів у періоді / 365 днів * 3% = 26 290,15 грн. Індекс споживчих цін за вказаний період становить 117,6%, а відтак інфляційні втрати за вказаним договором позику дорівнюють 264 350 грн. * 17,6% = 46 526,60 грн.

З врахуванням наведеного з ПП «Свяс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором позики від 26.03.2009 року в розмірі 374 178,75 грн., з яких 264 350 грн. основного боргу, 10 577 грн. пені, 26 435 грн. штрафу, 46 526,60 грн. інфляційного збільшення суми боргу та 26 290,15 грн. - 3% річних.

Що стосується вимог окремого позову ПП «Свяс», то такі підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як уже було вищезазначено ПП «Свяс» на праві власності належав 9/2500 частини комплексу, в цілому літера «Р» за адресою АДРЕСА_1, нежитлова будівля площею 455,6 кв.м. під літерою «А», 70/1000 частки комплексу будівель за адресою АДРЕСА_1, а також земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 розміром 0,5000 га. та 0,2500 га. відповідно.

Внаслідок затвердження мирової угоди ухвалою Берегівського районного суду від 15.06.2009 року вказане нерухоме майно було зареєстровано на праві власної за ОСОБА_1, яка в свою чергу відчужила його ОСОБА_5 згідно договорів від 15.07.2009 року та 17.07.2009 року.

Однак, рішенням Апеляційного суду від 28 серпня 2009 року ухвалу Берегівського районного суду про затвердження мирової угоди було скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Також ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїй Постанові №6-146цс13 від 16.04.2014 року і даний висновок є обов'язковим для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України).

Таким чином позов ПП «Свяс» про витребування вказаного нерухомого майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а висновок суду першої інстанції цій частині не ґрунтується на нормах матеріального права.

Оскільки даний спір виник стосовно нерухомого майна, а майнові права на такій об'єкти виникають, змінюються або припиняються в момент їх державної реєстрації, то задоволення віндикаційного позову свідчить про наявність такого права у позивача та відсутність його у відповідача, тобто є одночасно підставою для скасування державної реєстрації права відповідача на об'єкт нерухомого майна та реєстрацію такого права за позивачем.

Однак вимога про зобов'язання КП «Брегівське БТІ» зареєструвати за ПП «Свяс» вищевказане нерухоме майно не підлягає задоволенню, оскільки саме по собі дане рішення є підставою для реєстрації права власності за ПП «Свяс».

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до п.п.1, 4 ст.309 ЦПК України, в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1, та позову ПП «Свяс» підлягає скасуванню, з ухвалення в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову з вище наведених підстав.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 388, 658, 1046 ЦК України, ст.ст.307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ПП «Свяс», ОСОБА_2, ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 вересня 2012 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПП "Свяс" про повернення позики з урахуванням індексу інфляції та стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ПП «Свяс» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 26.03.2009 року в розмірі 374 178 (триста сімдесят чотири тисячі сто сімдесят вісім) гривень 75 (сімдесят п'ять) копійок.

В решті вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 вересня 2012 року в частині відмови в задоволенні окремого позову ПП «Свяс» до ОСОБА_5, КП "Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради", третя особа - ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким даний позов задовольнити частково.

Витребувати на користь ПП «Свяс» від ОСОБА_5 наступне майно: нежитлову будівлю під літерою «А» по АДРЕСА_1; нежитлову будівлю під літерою «Л», що становить 70/100 частин комплексу будівель по АДРЕСА_1; нежитлову будівлю піл літерою «Р», що становить 9/2500 комплексу будівель по АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,25 га за адресою АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_3; земельну ділянку площею 0,50 га за адресою АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_4. Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на зазначене нерухоме майно.

В решті вимог ПП «Свяс» - відмовити.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач:

Судді :