АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/865/15 Доповідач: Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 21 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

26.12.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, вказуючи, що він після закінчення навчання у школі продовжує навчання у Херсонському державному аграрному університеті на денній контрактній формі навчання та перебуває на утриманні матері, тоді як батько матеріальної допомоги не надає.

Просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини доходу щомісяця до закінчення навчання.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну особу відповідного віку, починаючи з 26.12.2014р. по 30.06.2018р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на відсутність матеріальної спроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, оскільки на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Письмових заперечень на доводи апеляційної скарги не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив, що позивач не працює у зв`язку із здобуттям освіти на денній формі навчання у вищому навчальному закладі. Матеріальну допомогу надає лише мати, а відповідач такої допомоги не надає.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними 23 річного віку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги відповідно до положень ст. 199 СК України, виникає за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний її надавати щомісячно у визначеному судом розмірі.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на матеріальну неспроможність утримувати повнолітнього сина через те, що він зобов'язаний утримувати своїх двох малолітніх дітей, 2009 та 2012 року народження, а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Як вбачається із матеріалів справи, сукупний дохід сім'ї відповідача за останні шість місяців минулого року складає 3547 грн. заробітної плати та отриманої щомісячної соціальної виплати на утримання малолітньої дитини - 955 грн., всього 4502 грн. на місяць, а тому на кожного члена сім'ї відповідача припадає 1125,50 грн., що менше встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожиткового мінімуму на місяць для відповідних груп населення.

Крім того, згідно довідки органу примусового виконання судових рішень, виданої 20.10.2014р., на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист по стягненню заборгованості з аліментів, яка утворилась на час повноліття ОСОБА_4 у розмірі 3602,66 грн. Цей борг станом на час розгляду справи не сплачений відповідачем.

Разом з тим? дохід сім'ї позивача відповідає встановленому прожитковому рівню осіб відповідного віку, а сам лише факт, що позивач навчається у вищому навчальному закладі за контрактом не може бути підставою для стягнення на його користь аліментів із відповідача без врахування матеріальної спроможності останнього надавати таку матеріальну допомогу.

Зазначені обставини справи та вимоги законодавства суд не врахував, а тому висновок суду про покладання на відповідача обов'язку сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частини його доходу щомісячно не можна визнати правильним.

Враховуючи наведені обставини рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з викладених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: