Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2508/15 Головуючий у 1 інстанції: Чернишова Ю.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Слов'янського міськрайонного Донецької області від 18 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська" про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконним наказу про звільнення №115-к/тр-к від 16.09.2014 року, поновлення на роботі на посаді сторожа амбулаторії №7 комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська" та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди в сумі 10 000грн..Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 14 вересня 1995 року вона працювала сторожем в міської лікарні №3. Потім внаслідок реорганізації медичних установ з 01.01.2012року стала працювати сторожем амбулаторії №7 комунального закладу ."Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська" . В жовтні 2013року адміністрація відповідача повідомила про необхідність медичного обстеження працівників. Вона пройшла таке медичне обстеження і лікарями було зроблено висновок про її придатність працювати на посаді сторожа. У серпні 2014року також було повідомлено про необхідність медичного обстеження. В період з 11 по 22 серпня вона пройшла медичний огляд в центрі первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янська де лікар кардіолог зробив запис про те, що вона може працювати сторожем в нічний час. Однак 16.09.2014року їй вручили наказ №119/1 від 15.09.2014року "Про попередження про звільнення за станом здоров'я", яке відбудеться 16.09.2014року. Одночасно їй було вручено трудову книжку із записом про її звільнення наказом №115 к/тр-к від 16.09.2014року за ч. 1 п. 2 ст. 40 КЗпП України. Із зазначеним наказом вона не згодна та вважає його не законним .Окрім того вважає, що такий висновок та її звільнення обумовлені тим, що раніше вона зверталась до правоохоронних органів з приводі протиправних дій завгоспа амбулаторії ОСОБА_4

Рішенням Слов'янського міськрайонного Донецької області від 18 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Скаржник, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про часі місце розгляду справи до апеляційного суду не з"явився, від ОСОБА_3 надійшла заява в якій вона просить розглядати справу без її участі, на апеляційній скарзі наполягає, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за неявки ОСОБА_3, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_3 працювала на посаді сторожа амбулаторії № 7 комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов"янська з 01.01.2012 року.

Наказом від 16.09.2014 року Комунальний заклад " Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Слов"янська" ОСОБА_3 була звільнена з займаної посади сторожа у зв"язку з невідповідності працівника займаній посаді внаслідок стану здоров'я, які перешкоджають продовженню роботи на посаді сторожа ( п. 2 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку). Підставою для звільнення стала службова записка завідуючого амбулаторією № 7 Адарічева В.Д. від 15.09.2014 року, довідка висновку ЛКК № 695 від 05.09.2014 року.

З даним наказом позивачка була ознайомлена 18.09.2014 року. ( а.с. 36).

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету Комунального закладу " ПМСД м. Слов'янська" від 15.09.2014 року була дана згода на звільнення ОСОБА_3 за станом здоров'я, у зв'язку з неможливістю переведення на іншу посаду за відсутності вакантних посад згідно стану здоров'я ОСОБА_3 ( а.с. 33).

Наказом № 26 від 02.01.2014 року головним лікарем Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янськ" прийнято рішення про проведення щорічних профілактичних оглядів всіх працівників ( а.с. 45).

Як вбачається з карти особи, яка підлягає медичному огляду на ім'я ОСОБА_3 остання такий огляд проходила в період з 11 по 22 серпня 2014 року. Згідно запису в зазначеній картці вбачається, що ОСОБА_3 пригодна до роботи сторожем. При цьому також є запис про встановлений діагноз захворювання ІХС з Н1 стадії з гіпертензією. Зазначений діагноз записаний також в амбулаторній картці ОСОБА_3 лікарем від 22.08.2014 року із записом про можливість праці сторожем в нічний час. (а.с. 9-11).

Як вбачається з пояснень представника відповідача, висновок лікарів під час проведення профілактичного огляду було поставлено під сумнів адміністрацією Комунального закаду Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янськ ", враховуючи те, що в червні 2014 року у ОСОБА_3 стався гіпертонічний криз.

У зв'язку з чим, адміністрація Комунальний заклад "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов'янськ ", звернулася до головного лікаря КЛПЗ " Міської лікарня " 1" з проханням підтвердити висновок про можливість роботи ОСОБА_3 на посаді сторожа в нічний час.

За висновком ЛКК № 695 від 05.09.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 може працювати сторожем без нічних змін ( а.с. 41-42).

Зазначені обставини підтвердила в суді свідок ОСОБА_6, яка пояснила, що є членом ЛКК і 05.09.2014 року на засіданні ЛКК було розглянуто питання про можливість виконання ОСОБА_3 роботи на посаді сторожа із нічними змінами. Висновки робились на підставі медичної карти останньої із наявності в ній медичної документації та записів лікарів. При цьому було встановлено, що позивачка перенесла черепно-мозкову травму, страждає на ішемічну хворобу серця з гіпертензією та страждає приглухуватістю.

Наказом МОЗ України № 436 від 03.07.2008 року хворим з гіпертонічної хворобою заборонено працювати в нічний час, як обов'язкова вимога до режиму праці ( а.с. 46-47).

Крім того, відповідно до довідки МСЕК м. Слов'янська № 18 від 28.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом другої групи безстроково з 25.04.1994 року має діагноз " Посттравматичний церебральний арахноїдит ( запалення головного мозку) з мікворіовенозною дистонією ( переклад тиску) виражений з вестибулярною недостатністю, астенічний синдром, у зв'язку з таким діагнозом за станом здоров'я не може працювати сторожем амбулаторії (а.с. 39, 48-49).

Висновок ЛКК № 695 від 05.09.2014 року та висновок МСЕК від 28.01.2015 року № 18 позивачка не оскаржувала.

З виписки амбулаторної карти ОСОБА_3 вбачається, що остання стоїть на обліку" Д" з діагнозом атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 1 ступеню 22.08.2013 року виклик під час роботи швидкої допомоги ( гіпертонічний криз), 22.08.2014 року гіпертонічна хворобо 1 ступеню, 05.09.2014 року гіпертонічна хворобо 1 ступеню, 23.12.2014 року гіпертонічна хворобо 1 ступеню ( а. с. 113-114 )..

Як вбачається з посадової інструкції сторожа амбулаторії № 7 ОСОБА_3, сторож працює за графіком роботи, переважно в нічний час. Про переважність роботи сторожа амбулаторії № 7 в нічний час, свідчить інформація про кількість робочих змін (а.с. 43-44, а. с. 65).

Отже, наявність такого графіку роботи сторожа свідчить про те, що стан здоров'я ОСОБА_3 повинен відповідати вимогам для роботи сторожа в нічний час.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 40 КЗпП України передбачено розірвання строкового трудового договору або трудового договору укладеного на невизначений строк з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я , які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника з підстав передбачених п. 1, 2-5.7 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до роз'яснень наданих в п. 21 Постанови Пленум Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року " Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що при розгляді спорів про звільнення за п. 2 ст. 40 кЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановлено, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я ( стійкого зниження працездатності працівник не може належно виконувати покладенні на нього трудових обов'язків чи їх виконання противопоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Судом встановлено, що надати позивачу іншу роботу за її станом здоров'я та кваліфікацією не має можливості у зв'язку з відсутністю вакантних посад, що підтверджується штатним розкладом та довідкою про наявність вакантних посад ( а.с. 66-69).

Суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, вимоги закону, надав оцінку доказам у справі і прийшов до правильного висновку про законність звільнення позивачки.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконного проведення медичного огляду відносно неї згідно Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій ( Наказ МОЗ № 246 від 21.05.2007 року) є безпідставні, оскільки медичний огляд всіх працівників, в тому й числі позивачки, проводився не на підставі вищезазначеного нормативного акту, а згідно наказу головного лікаря № 26 від 02.01.2014 року відповідно до ст. 169 КЗпП України.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що її було звільнено з особистих мотивів також не заслуговують на увагу, так як на підставі аналогічної статті ( п. 2 ст. 40 КзпП України) у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров'я у 2014 році звільнена не тільки позивачка, а ще 2 співробітники - лікаря-педіатра ОСОБА_7 ( наказ № 22-к від 0.02.2014 року), сторожа ОСОБА_8 ( наказ № 107-к від 02.09.2014 року ( а.с. 107, а.с. 115) .

Крім того, за змістом положень ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка з наказом про звільнення була ознайомлена 18..09.2014 року, про що свідчить її підпис про ознайомлення з даним наказом ( а.с. 36). В цей же день позивачка отримала трудову книжку, про що остання зазначає в позовній заяві.

До суду з позовом про поновлення на роботі позивачка звернулася 19.01.2015 року, тобто через чотири місяці після отримання трудової книжки, та отримання наказу про звільнення.

На підтвердження поважності пропуску строку позивачка надала довідку з якої вбачається, що вона з13.10.2014 року по 14.11.2014 року находилась на лікування в ДО КЛПУ ОПБ м. Слов'янськ ( а.с. 13), цим обставинам суд дав оцінку, тому вважав, що позивачка пропустила строк звернення до суду з поважних причин.

Натомість, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що позивачка не мала можливості з поважних причин звернутися до суду за захистом своїх трудових прав з 14 листопада 2014 року ( після закінчення терміну лікування) до 19.01.2015 року, оскільки з часу закінчення терміну лікування до звернення з позовом до суду пройшло більше двох місяців. Отже, позивачка звернулася до суду поза межами строку, встановленого ст. 233 КЗпП України.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору не порушення, застосовані правильно, ухвалене законне і обґрунтоване рішення, а інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного Донецької області від 18 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: