Справа № 203/7928/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю заявниці - ОСОБА_1

представника заявниці - ОСОБА_2

заінтересованої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її тітка ОСОБА_4 В день її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1, яка належала останній на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28.09.2012 року, вона має право на спадкування усього належного ОСОБА_4 майна, всіх майнових прав та обов'язків. З 2012 року вона постійно проживала разом з тіткою, оскільки остання була похилого віку і потребувала догляду і піклування, в 2011 році перенесла інфаркт, хворіла на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичну хворобу серця, в 2013 році перенесла операцію щодо видалення катаракти, що унеможливлювало її окреме проживання без допомоги рідних осіб. Дітей ОСОБА_4 не мала, її чоловік помер у 1995 році. 01.10.2014 року вона звернулась до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову державного нотаріуса у зв'язку з тим, що на день смерті ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована одна, тобто факт прийняття спадщини спадкоємцем спільним проживанням та реєстрацією не підтверджується. Тому просила суд встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали подану заяву в повному обсязі та просили задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 - в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала.

Від Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори надійшла заява, в якій представник останньої просив розглядати справу без їхньої участі.

Суд, заслухавши пояснення заявниці, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку.

Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що зроблено відповідний актовий запис №7571.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_4 є її тіткою, оскільки остання та ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_1) були рідними сестрами. ОСОБА_3 є матір'ю заявниці. Дітей ОСОБА_4 не мала, її чоловік помер у 1995 році. З 2012 року ОСОБА_1 постійно проживала разом з тіткою, оскільки остання була похилого віку і потребувала догляду і піклування, в 2011 році перенесла інфаркт, хворіла на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичну хворобу серця, в 2013 році перенесла операцію щодо видалення катаракти, що унеможливлювало її окреме проживання без допомоги рідних осіб. В цей період ОСОБА_1 піклувалась та доглядала за ОСОБА_4, сплачувала комунальні послуги, після смерті останньої займалась її похованням.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28.09.2012 року, ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_1 усе належне їй майно, майнові права та обов'язки.

01.10.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову державного нотаріуса у зв'язку з тим, що на день смерті ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована одна, тобто факт прийняття спадщини спадкоємцем спільним проживанням та реєстрацією не підтверджується.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7, яка є близькою подругою заявниці, та ОСОБА_8, яка була сусідкою померлої, пояснили, що з 2012 року ОСОБА_1 постійно проживала зі своєю тіткою ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, оскільки остання потребувала постійного догляду і піклування внаслідок похилого віку, поганого стану здоров'я. Вказали, що ОСОБА_1 купувала і приносила ліки останній, готувала їжу, ставила крапельниці та робила уколи, після смерті ОСОБА_4 займалась похованням останньої.

Аналізуючи вказані показання свідків, суд вважає останні об'єктивними і достовірними, оскільки вони давали логічні та послідовні пояснення, які не протирічать один одному, не є взаємовиключними, а лише такими що доповнюють одне одного, тому піддавати їх критичній оцінці та сумніву у суду не має підстав.

Вказані покази свідків підтверджують обставини, наведені заявницею та узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема: копіями свідоцтва про смерть ОСОБА_4, свідоцтв про народження ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, довідки про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а також копіями чеків та квитанцій про покупку ліків, оплату житлово-комунальних послуг, рахунків про оплату ритуальних послуг та поховання.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що заявницею доведено належними доказами факт її постійного проживання разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

З урахуванням зазначеного, а також враховуючи, що встановлення такого факту необхідне заявниці для набуття прав спадкоємця, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,58-61,88,169,212-215,234-235,256-257,256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи - Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак