РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/995/15-ц

Провадження № 2/700/249/15

09 липня 2015 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Бесараб Н.В.

за участю секретаря Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Погибляцька сільська рада Лисянського району Черкаської області про усунення перешкод у користуванні спільним майном, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Погибляцька сільська рада Лисянського району Черкаської області про усунення перешкод у користуванні спільним майном.

В позовній заяві позивач вказала,що вона є власником житлового будинку по вул.Слави,26 в с.Погибляк Лисянського району Черкаської області, який розташований на земельній ділянці площею 0,30 га. та належить їй на праві приватної власності, згідно із рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 13.06.2012 року. У вересні 1967 року її чоловік ОСОБА_3 разом із сусідом ОСОБА_4 спільно викопали криницю, яка розміщена на межі їх спільних ділянок. Після смерті її чоловіка вона прийняла у спадщину домоволодіння по вул.Слави,26 в с.Погибляк Лисянського району Черкаської області та земельну ділянку розміром 0,30 га. Після смерті сусіда ОСОБА_4 в його будинковолодінні став проживати його син ОСОБА_2, який без погодження з позивачем встановив межу між земельними ділянками та не допускає позивача до криниці. Оскільки вказана криниця була викопана за спільні кошти з померлим чоловіком позивача, то вказане майно є спільною сумісною власністю та відповідач позбавив її права користування спільним майном, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом свого права.

В судовому засіданні представник позивача та позивач наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні криницею шляхом надання вільного доступу до криниці.

Відповідач позов не визнав та вважає, що позивач не має права користуватися спірною криницею, оскільки вона перебуває тільки у його одноосібній власності та знаходиться на його земельній ділянці. Водночас пояснив, що він є власником житлового будинку по вул.Слави,31 в с.Погибляк Лисянського району Черкаської області і земельної ділянки відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР №0254536. Його земельна ділянка межує із земельною ділянкою, якою користується позивач. Однак, ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 28.12.2012 року було виправлено допущену помилку в рішенні Лисянського районного суду Черкаської області від 13.06.2012 року, на яке посилається позивач, а саме в резолютивній частині рішення цифри та букви 0,30 га., виправлено на 0,2520 га. Таким чином, загальна площа, якою користується та володіє позивач складає 0,2520 га., а криниця знаходиться на земельній ділянці, яка є в його приватною власності, що підтверджується технічним паспортом на садибну (індивідуальний) житловий будинок по вул.Слави,31 в с.Погибляк Лисянського району Черкаської області, а саме в переліку господарських будівель та споруд спірна криниця значиться тільки за ним. Після придбання будинку він вирішив поставити огорожу, однак твердження позивача, що він зайняв частину належної їй земельної ділянки є безпідставними, оскільки огорожу він поставив на своїй приватній власності задля безпеки своєї родини, із врахуванням встановлених меж земельних ділянок. Тому вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Представник Погибляцької сільської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути позов без його участі.

Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони є землекористувачами суміжних земельних ділянок по вул.Слави, на яких розташовані будинки №26 та №31 в с.Погибляк Лисянського району Черкаської області. Межі земельних ділянок визначені між землекористувачами через вільну згоду та є такими, що встановились протягом тривалого періоду часу.

Відповідач є власником будинковолодіння по вул.Слави,31 в с.Погибляк Лисянського району Черкаської області і його земельна ділянка межує із земельною ділянкою позивача. Після прийняття спадщини за законом відповідач поставив огорожу, із врахуванням встановлених раніше меж земельних ділянок.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок і господарські споруди по вул.Слави, №26 в с.Погибляк Лисянського району Черкаської області, на який посилалася позивач у своїх поясненнях, спірна криниця в переліку назв господарських будівель та споруд не вказана.

Водночас, у технічній документації на житловий будинок та господарські споруди по вул.Слави,31 в с.Погибляк Лисянського району Черкаської області, що належить відповідачу, серед переліку господарських споруд та будівель вказана спірна криниця.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом було розяснено сторонам процесу їх рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Позивачем у справі не було надано доказів того, що спірна криниця є її спільною власністю з відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права та інтересу є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд може захистити цивільне право або інтерес обраним особою способом, якщо це не суперечить закону.

Відповідно ч. 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні цивільного права, в тому числі права на захист порушеного права, не повинні допускатися дії, спрямовані на завдання шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Оскільки позивачем під час судового розгляду не доведено наявності її права у спільній власності на спірну криницю, тому права вимоги про усунення перешкоди в користуванні криницею та зобов'язання відповідача надати можливість прокласти водогін від криниці до межу земельної ділянки позивач не має.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а отже задоволенню не підлягають.

На підставі та керуючись ст.ст. 3,4,11,59,60,213-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Погибляцька сільська рада Лисянського району Черкаської області про усунення перешкод у користуванні спільним майном відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів після його проголошення.

Головуючий суддя Н. В. Бесараб