Справа №: 398/7965/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"13" березня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.

при секретарі -Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за договором купівлі - продажу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 8 429,38 грн., із них:

5 472,00 грн. - основний борг,

1 228,11 грн. - пеню,

207,43 грн. - 3% річних

612, 64 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами;

909,20 грн. - інфляційні витрати, а також витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу № 0012 від 10.08.2012 року.

Згідно п.п. 6.1. п.6 «Ціна та вартість товару» вищевказаного договору та акту приймання - передачі товару від 10.08.2012 року, відповідачем було одержано товар на загальну суму 5 672,00 грн., а оплачено лише в сумі 200,00 грн.

Згідно п.п. 6.1., 6.2, 6.3, 6.4 п.6 «Ціна та вартість товару» відповідачем було взято зобов'язання проводити оплату за отриманий ним товар, оплату якого відповідач зобов'язаний був оплачувати на протязі 24 місяців з моменту підписання даного договору. Проте, відповідач жодних оплат не провів.

Відповідно до п.п. 8.3 п.8 «Відповідальність сторін» та ст.549 ЦК України відповідачу нарахована пеня з 11.09.2012 року за несвоєчасну оплату за отриманий товар у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день несвоєчасної оплати. Згідно розрахунку позивача пеня складає 1228,11 грн..

Згідно ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних з 11.09.2012 року в сумі 207,43 грн..

Крім того, згідно п.п.6.7 п.6 договору та ст. 536 ЦК України нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 612,64 грн..

Зазначає, що керуючись статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, який згідно його розрахунку складає 909,20 грн.

Посилаючись на ст., ст. 526, 527, 530, 611, 612. 625 ЦК України просить його вимоги задовольнити.

На розгляд справи позивач не явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач подала письмово викладені заперечення та заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи.

В письмово викладеному запереченні відповідач зазначає, що не заперечує проти того, що між ними було укладено договір купівлі продажу від 10.08.2012 року, згідно якого вона отримала у власність товар - ковдру, вартістю 5670,00грн., сплативши при цьому 200,00 грн., а решту вартості товару згідно п.п. 6.1., 6.2, 6.3, 6.4 п.6 договору підлягала сплаті впродовж наступних 24 місяці рівними платежами у сумі 228 грн. на один з двох рахунків вказаних продавцем у договорі, а саме в: «УкрСиббанку» в м.Ялті або у АТ «Райфайзен Банк Аваль» в м.Києві.

Відповідно до умов договору, нею було проведено ряд проплат на загальну суму 1 000,00 грн., а саме: 11.09.2012 року - 250 грн. на рахунок № НОМЕР_2, а також 17.10.2012 року - 250 грн.; 21.11.2012 року та 15.01.2013 року на рахунок № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, в підтвердження чого надала відповідні квитанції.

При цьому зазначає, що рахунки, які вказані в договорі, були вже не діючими в жовтні 2012 року, в зв'язку з чим вона зв'язалась по телефону з ОСОБА_1, який їй повідомив, що обидва рахунки не заблоковані, а тому запропонував здійснювати перерахунок коштів на його новий розрахунковий рахунок, але ніяких змін в договір не вносили.

В лютому 2013 року при намірі провести черговий платіж в банку їй було відмовлено в здійсненні перерахунку, так як і цей картковий рахунок був заблокований. Зв'язку з ОСОБА_1 не було, ніяких претензій від нього вона не отримувала.

Позивачем не надано до суду доказів щодо руху коштів на його рахунках. Вважає, що продавець, який є позивачем не має права вимагати від неї сплати всієї суми одночасно одним платежем, без попереднього виконання умов п.1.1.4 договору, тобто без письмового оформлення та підписання змін та/або доповнень до договору.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, а згідно з статтею 526 цього ж Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити товар. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця - фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно ст., ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Судом встановлено наступне.

10.08.2012 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу № 0012 згідно з яким ФОП ОСОБА_1 (продавець) зобов'язався передати належний йому на умовах даного договору у власність покупця товар - білизна постільна, яка обміну та поверненню не підлягає, а покупець зобов'язалася прийняти даний товар та оплатити його вартість на умовах даного договору (п.1.1 договору) (а.с. 5).

Обставини продажу 10.08.2012 р. товару ФОП ОСОБА_1. та умови укладання договору купівлі-продажу сторонами не оспорюються.

Згідно з умовами договору, ціна за одиницю товару: одіяло складає 5 670,00 грн., а плед - 1,00 грн., а всього 5 671,00 грн. (п.2 договору).

А розрахунки по даному договору мали проводитися у відповідності з розділом 6 договору.

В п.п. 6.1., 6.2, 6.3, 6.4 п.6 договору передбачено, покупець проводить платіж в розмірі 200 грн. Залишок в розмірі 5472 грн. покупець сплачує рівними частинами, а саме по 228 грн. на протязі 24 місяців на один з двох рахунків вказаних продавцем у договорі, а саме в: «УкрСиббанку» в м.Ялті або у АТ «Райфайзен Банк Аваль» в м.Києві до повної виплати суми товару (а.с.6).

Відповідачкою було проведено ряд проплат по вищевказаному договору на загальну суму 1 000,00 грн., а саме: 11.09.2012 року - 250 грн. на рахунок № НОМЕР_2, а також 17.10.2012 року - 250 грн.; 21.11.2012 року та 15.01.2013 року на рахунок № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, в підтвердження чого надано відповідні квитанції (а.с.41 - 42).

Таким чином, з врахуванням сплачених коштів, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню - 4 472 грн. (розрахунок: 5 472 грн. - 1 000 грн.) - залишкова вартість товару отриманого відповідачкою.

Згідно п.6.7 договору, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до ст.536 ЦК України від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Продавцем, який є позивачем, нараховані проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 612,64 грн.; а також відповідно до п.п. 8.3 п.8 «Відповідальність сторін» та ст.549 ЦК України нарахована пеня, яка складає 1228,11 грн. з 11.09.2012 року за несвоєчасну оплату за отриманий товар у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день несвоєчасної оплати.

В п.6.3 договору передбачає, що покупець сплачує вартість товару по 228грн./24 міс. рівними частинами в місяць і до повної виплати суми товару (а.с.6).

Суд зазначає, що сторони, визначивши проценти, передбачені пунктом 6.7. п.6 договору, як плату за користування чужими грошовими коштами, які нараховуються відповідно до ст. 536 ЦК України, фактично за своєю правовою природою ці проценти підпадають під визначення неустойки, а саме пені, згідно статті 549 ЦК України частина третя якої встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У свою чергу пунктом 8.3. договору сторони вже передбачили нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначене дає можливість дійти висновку про те, що умовами договору передбачене подвійне стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання покупцем, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України відповідно до якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тому суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, тільки щодо стягнення пені за рік перед зверненням до суду, що становить - 837,79 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Позивач, посилаючись на ст.625 ЦК України нарахував 3% річних з 11.09.2012 року в сумі 207,43 грн., суд вважає, що виходячи з того, що починаючи з лютого 2013 року позивач не сплачувала грошові кошти за договором, то 3% річних буде становити всього 129,96 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (розрахунок: за 2013 рік: 228 грн. х 11 міс. х 3% : 100 = 75,24грн.; за 2014 рік: 228 грн. х 8 міс. х 3% : 100 = 54,72 грн. ).

Також позивач зазначає, що статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, який згідно його розрахунку складає 909,20 грн., що також підлягають частковому задоволенню на суму 100,79 грн., які суд стягує на користь позивача.

Суд вважає безпідставними доводи відповідачки, що рахунки позивача , які вказані в договорі були заблоковані, так нею не надано доказів в підтвердження даної обставин, а згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору.

Згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60грн.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу від 10 серпня 2012 року в сумі 5 540 (п'ять тисяч п'ятсот сорок) грн. 54 коп. за договором купівлі - продажу від 10.08.2012 року, із них: 4 472 грн. - основний борг, 837,79 грн. - пеня, 129,96грн. - 3% річних та 100,79 грн. - інфляційних, а також у відшкодування витрат по сплаті судового збору - 243 грн.60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: