АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/1323/15 Доповідач: Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 28 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

ОСОБА_1

при секретарі : Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про виділ частки у домоволодінні,

В С Т А Н О В И Л А :

20 листопада 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12про виділ частки у домоволодінні, вказуючи, що є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Відповідачам належить решта квартир у цьому ж будинку.

Оскільки належна їм на праві власності житлова кімната площею 14 кв.м. не має вікна на вулицю та без врахування прибудови не забезпечена водою та каналізацією, просили виділити їм у спільну часткову власність частину домоволодіння №49 по вул. 21 Січня у м. Херсоні, яка складається із житлової кімнати літ.«1» площею 14 кв.м., коридору літ.«2» площею 3,3 кв.м., приміщення літ.«11» площею 11,3 кв.м., та приміщення літ.«111» площею 4 кв.м., а також підвальне приміщення 1-3 площею 3,6 кв.м., підвальне приміщення 1-7 площею 5,0 кв.м., підвальне приміщення 1-8 площею 5,0 кв.м., підвальне приміщення 1-11 площею 5,0 кв.м.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25 березня 2015 року позов задоволено частково.

Ухвалено: провести розподіл квартири АДРЕСА_2 між співвласниками згідно висновку експерта №7 від 09.02.2015р., виділивши у спільну часткову власність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частках по 1/2 частині наступні приміщення в житловому будинку літ.«А»: 5-1 житлова кімната площею 14 кв.м., 5-2 коридор площею 3,65 кв.м., всього площею 17,65 кв.м. без врахування самовільного будівництва.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 посилаються на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки у своїх позовних вимогах вони просили виділити їм у власність належне їм майно, тоді як суд здійснив розподіл квартири, яка і так перебувала у їх спільній власності у рівних частках.

Просять рішення суду змінити, доповнивши його зміст посиланням про визнання за ними права на приміщення якими вони фактично користуються. При цьому не оскаржують рішення в частині відмови у виділенні самовільно зведених приміщень.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 368 та ч.2 ст. 370 ЦК України спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із таких співвласників є рівними.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, що позивачі в порядку приватизації набули право спільної сумісної власності на квартиру №5 у багатоквартирному будинку № 49 по вул. 21 Січня в м. Херсоні. Згідно технічних документів це однокімнатна квартира загальною площею 17,65 кв.м., із яких житлова кімната 14,0 кв.м. (а.с.8,9,10)

Решта квартир у цьому багатоквартирному будинку належить на праві власності відповідачам.

Зі змісту позовних вимог, викладених у позовній заяві вбачається, що позивачі просили визнати за ними право спільної часткової власності у належній їм квартирі та визначити їх частки рівними. При цьому вимогу про виділ частки із спільної сумісної власності у приватизованій квартирі жодний із них не заявляв.

Рішенням суду у даній справі ця вимога позивачів задоволена і рішення суду у цій частині не оскаржене.

Також не оскаржене рішення суду і в частині відмови у задоволенні вимоги щодо визнання права на самовільно зведені прибудови літ.«11» та «111» площею 11,3 кв.м. та 4 кв.м. відповідно.

А тому вказана частина судового рішення першої інстанції перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень позивачів, предметом спору окрім наведених вище приміщень є частина підвалу в будинку літ.«А», а саме приміщення: 1-3 площею 3,6 кв.м., 1-7 площею 5,0 кв.м., 1-8 площею 5,0 кв.м., 1-11 площею 5,0 кв.м., вимога щодо виділення яких у спільну часткову власність позивачами заявлена у додатково поданій заяві від 17.03.2015р.

За наявними у матеріалах справи технічними характеристиками вказаних підвальних приміщень вбачається, що останні віднесені до допоміжних нежитлових приміщень житлового будинку літ.«А», загальна площа яких становить 102,3 кв.м.

У відповідності до ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» допоміжні приміщення стають об`єктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності.

За визначенням ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Нежитлове приміщення це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно правових відносин.

Враховуючи, що предметом спору є частина підвалу в будинку літ. «А», а саме приміщення: 1-3 площею 3,6 кв.м., 1-7 площею 5,0 кв.м., 1-8 площею 5,0 кв.м., 1-11 площею 5,0 кв.м., які належать до нежитлового приміщення багатоквартирного будинку і не віднесені до об`єкту права спільної власності позивачів, як співвласників однієї із квартир у багатоквартирному будинку, а тому право власності на спірні нежитлові приміщення багатоквартирного будинку не підлягає встановленню за судовим рішенням з підстав зазначених позивачами.

Оскільки рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в оскаржуваній частині рішення, підстави для його скасування і задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25 березня 2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: