Справа № 415/4124/14-ц
Провадження № 22ц/782/78/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого: Лісіциної А.І.

суддів:Назарової М.В,Іванової І.П.

при секретарі Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 грудня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утриманн повнолітньої доньки, -

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваним рішенням суду позивачці відмовлено у позові про стягненн аіментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

В апеляційній скарзі папелянт, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На думку апелянта, суд постановив незаконне, несправедливе та нікчемне рішення , яке грунтується лише на поясненнях відповідача і не взяв до уваги, що « життя у Київі не дешеве, треба купувати їжу та одяг», а відповідач відмовляється допомагати матеріально.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача , перевіривши матеріали справи та надавши оцінку правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції повно та всебічно дослідив надані сторонами докази та дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Відповідно дост. 10 ЦПК України кожнасторона повинна довести суду ті обставини, н які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд розглядає справу і досліджує лише ті докази, які надані сторонами.

Відповідно до ст.199ч.1 СК України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звьязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовьязані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови ,що вони можуть надавати матеріальну допомогу.З матеріалів справи вбачається, що позивачкою не надано доказів на підтвердження цих фактів.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» у п.20 зазначив, що « обовьязок батьків утримувати понолітних дітей виникає за обовьязкової сукупності таких юридичних фактів як навчання і потреба у звьязку з цим у матеральній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу».

За таких обставин колегія суддів важає, що висновок суду відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги містять лише посилання на незгоду з рішенням і висновків рішення суду не спростовують.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матерального та процесуального права і підстав для його скасування колегія суддів не знаходить.

керуючись ст.ст. 307,308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді: