АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4396/15 Справа № 205/8108/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В.С. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів: - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_4, третя особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_4, третя особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом було задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат. (а.с.151-153)

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та закрити за даним позовом провадження у справі.(а.с.168)

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_6 та її чоловіку - ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 06.06.1995 року (а.с.29).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Після його смерті ОСОБА_6 успадкувала 1/2 частину спірної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ААР № 727015 від 05 лютого 1999 року. (а.с.30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (а.с.54).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1.

11 лютого 2014 року до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулась співмешканка спадкодавця ОСОБА_4, а 15 квітня 2014 року, рідний брат померлої ОСОБА_5, з заявами про прийняття спадщини.

У червні 2014 року ОСОБА_4 подала до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса від 11 червня 2014 року їй було відмовлено у видачі його, оскільки існує інший спадкоємець за ст.1262 ЦК України, а також не встановлено факту родинних відносин з померлою, за ст.1264 ЦК України. (а.с.83)

При подачі заяви ОСОБА_5 про видачу свідоцтва, йому також, 05 грудня 2014 року, постановою нотаріуса було відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. ( а.с. 67,90-91)

У вересні 2014 року ОСОБА_4 подала до суду позов, зазначивши ОСОБА_5 відповідачем, а третьою особою - Другу дніпропетровську державну нотаріальну контору і просила встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_6 ; змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_6, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги, а також визнати право власності, в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1. ( а.с.14)

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на спірну квартиру, у порядку спадкування за законом, після смерті його сестри ОСОБА_6 (а.с.53)

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості права на спадкування та визнання права власності були залишені без розгляду, з посиланням на клопотання позивачки, яке надано суду 23 грудня 2014 року. ( а.с. 93)

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, дійшовши висновку про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується.

Вирішуючи спір, суд не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін; у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин; не з'ясував всіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи видно, що ухвалою колегії суддів з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року була скасована ухвала суду першої інстанції від 23 грудня 2014 року про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_4, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом.

Вказані вимоги закону, судом першої інстанції виконані не були.

Апеляційним судом встановлено, що первісний позом ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 виникли з одних правовідносин і задоволення одного позову може виключити повністю або частково задоволення інших позовних вимог.

Оскільки обидва позови взаємопов'язані між собою, то їх розгляд повинен бути спільним. А отже рішення суду про задоволення зустрічних вимог ОСОБА_5 є передчасним.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦКП України, з ухваленням нового рішення про відмову у позові ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: