УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа - Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» Східної об'єднаної організації профспілки Професійної спілки працівників атомної енергетики та промисловості України про визнання незаконними та скасуванні наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що він з 29 березня 2011 року працював на посаді директора гідрометалургійного заводу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ГМЗ ДП «СхідГЗК»), який розташований за адресою вул. Залізнична, 13 в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Робоче місце директора знаходиться на території гідрометалургійного заводу (далі - ГМЗ), на другому поверсі будівлі № 1, воно атестується та знаходиться в шкідливих умовах.

01 листопада 2013 року о 07 год. 15 хв. на прохідній ГМЗ начальник караулу повідомив йому, що отримав усну вказівку від заступника начальника відомчої воєнізованої охорони ДП «СхідГЗК» не допускати його на територію заводу.

Факт не допуску його до роботи було зафіксовано у цей же день о 08 год. 40 хв. заступником голови первинної профспілкової організації, головою профспілки ГМЗ та юристом Центрального комітету Професійної спілки працівників атомної енергетики та промисловості України (далі - Атомпрофспілка).

У той же день приблизно о 10 год. 46 хв. в приміщенні приймальної управління ДП «СхідГЗК» начальник юридичного відділу ознайомила його із копією наказу № 7006/к, яким його було переміщено в управління та змінено робоче місце.

Замість робочого кабінету на території ГМЗ він мав знаходитися в кабінеті № 325 управління ДП «СхідГЗК». Таке переміщення відповідач пов'язав із необхідністю опрацювання ним обов'язкових вимог Державної фінансової інспекції в Дніпропетровської області щодо усунення порушень, виявлених в ході ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «СхідГЗК» та його структурних підрозділах за період з 01 січня 2011 року по 30 квітня 2013 року викладених в акті від 09 серпня 2013 року № 05-25, зокрема в частині порушень, допущених на ГМЗ «ДП СхідГЗК», а також вжиття заходів щодо їх негайного усунення.

04 листопада 2013 року за запрошенням в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» він з'явився до службового кабінету останнього, де йому було запропоновано подати заяву на звільнення за власним бажанням, оскільки він «не в команді». Від написання такої заяви позивач відмовився.

У цей же день начальник юридичного відділу ознайомила його із чотирма наказами від 04 листопада 2013 року №№ 7080/к, 7981/к, 7082/к, 7086/к, кожним із яких йому було оголошено догану та знято надбавку до заробітної плати.

05 листопада 2013 року він був позбавлений можливості користуватися корпоративним мобільним зв'язком.

07 листопада 2013 року позивачу стало відомо, що до первинної профспілкової організації ДП «СхідГЗК» надійшло подання відповідача про дачу згоди на його звільнення.

Постановою від 19 листопада 2013 року № 28-1 первинна профспілкова організація ДП СхідГЗК не дала згоду на його звільнення.

14 листопада 2013 року до первинної профспілкової організації ДП «СхідГЗК» роботодавець знову направив подання про його звільнення.

Постановою від 26 листопада 2013 року № 29-2 первинний профспілковий орган повторно відмовив адміністрації ДП «СхідГЗК» у дачі згоди на його звільнення по п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Незважаючи на це, в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» 28 листопада 2013 року видав наказ № 1944о/с про його звільнення з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників підприємства, у зв'язку із застосуванням раніше до нього заходів дисциплінарного стягнення.

Вважаючи, що наказом від 30 жовтня 2013 року № 7006/к відповідач не перемістив, а фактично безпідставно відсторонив його від виконання своїх посадових обов'язків та не допустив його до їх виконання фактично до часу його звільнення, всупереч вимогам ч. 1 ст.ст. 32, 36 КЗпП України, посилаючись на те, що його звільнення було здійснено із порушенням вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України, яка забороняє роботодавцю розривати трудовий договір з працівником, в тому числі, на підставі п.п. 2-5, 7 ст. 40 КЗпП України, без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, на те, що наказ про звільнення його з роботи не містить чіткої вказівки, які саме попередні дисциплінарні стягнення, що були накладені на нього роботодавцем та що передували його звільненню, були враховані останнім, як система порушень ним трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку, зазначаючи, що його провини у перевитраті ресурсів на ГМЗ у період з 2011 рік по 30 квітня 2013 року не має оскільки навпаки, на ГМЗ за вказаний період мається сумарна економія у розмірі 10 929 400 грн, а тому він не заподіював підприємству збитків на суму 22 139 605 грн 33 коп.

Також посилаючись на пропущення відповідачем строків притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що передбачені ст. 148 КЗпП України, позивач просив скасувати накази про переміщення та про звільнення з роботи, поновити його на попередній посаді з 29 листопада 2013 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 136 473 грн 48 коп. з урахуванням того, що з часу його звільнення пройшло 234 робочих дні, а його середньоденний заробіток на час звільнення складав 583 грн 76 коп.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконними наказ від 30 жовтня 2013 року № 7006/к та наказ від 28 листопада 2013 року № 1944 о/с.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора ГМЗ ДП «СхідГЗК» з 29 листопада 2013 року.

Стягнуто з ДП «СхідГЗК» на користь позивача 140 556 грн 02 коп. у рахунок виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «СхідГЗК» просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 1985 року перебував у трудових стосунках із ДП «СхідГЗК» та наказом від 28 березня 2011 року № 493 о/с переведений на посаду директора гідрометалургійного заводу ДП «СхідГЗК».

Наказом від 30 жовтня 2013 року № 7006/к переміщено позивача в управління ДП «СхідГЗК» у перший день роботи після виходу його із лікарняного в межах його спеціальності та кваліфікації без змін умови праці та було визначено його робочим місцем кабінет № 325 в управлінні ДП «СхідГЗК».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що доступу на територію ГМЗ позивач аж до свого звільнення не мав, будь-яких організаційно-розпорядчих функцій по керуванню діяльністю ГМЗ з 01 листопада 2013 року по 28 листопада 2013 року не виконував.

Про таку зміну істотних умов праці позивач адміністрацією ДП «СхідГЗК» заздалегідь не повідомлявся, що суперечить вимогам ст.ст. 32, 33 КЗпП України, які передбачають обов'язкове отримання роботодавцем згоди працівника на будь-яке переведення на іншу роботу, в тому числі, і тимчасове, та зобов'язують роботодавця не пізніше ніж за два місяці повідомити працівника про зміну істотних умов праці.

Суди дійшли висновку, що роботодавець не перемістив, а приховав під переміщенням фактичне безпідставне відсторонення позивача від виконання ним його посадових обов'язків директора ГМЗ, що є грубим порушенням вимог ст. 46 КЗпП України, яка чітко регламентує випадки, коли роботодавець має право відсторонити працівника від роботи, пов'язуючи це із появою на роботі працівника в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, відмовою або ухиленням від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу, перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони.

Як встановлено судами, позивача було звільнено з роботи з 28 листопада 2013 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників підприємства, у зв'язку із застосуванням раніше заходів дисциплінарного стягнення, по п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Таке звільнення з роботи адміністрація ДП «СхідГЗК» пов'язала із тим, що внаслідок неналежного виконання позивачем п. п. 2.3, 2.4, 2.6, 2.13, 2.15, 2.18, п.п 7 п. 2.29 та п. 2.42 посадової інструкції директора ГМЗ ДП «СхідГЗК», що виявилося у незабезпеченні організації бухгалтерського обліку у підрозділі; незабезпеченні виконання організаційно-розпорядчих документів, які стосуються облікової політики та організації бухгалтерського обліку на підприємстві; незабезпеченні організації роботи з розробки норм витрат і запасів сировини, матеріалів і паливно-енергетичних ресурсів на виробничі потреби; відсутності контролю за раціональним використанням матеріальних, енергетичних, фінансових ресурсів у структурних підрозділах заводу; недотриманні порядку списання товарно-матеріальних цінностей та енергоресурсів у виробництво при виготовленні основної продукції на ГМЗ у період з 2011 року по 30 квітня 2013 року; у допущенні необґрунтованої перевитрати матеріальних, енергетичних, грошових ресурсів у зазначений період часу відбулося понаднормове списання основних, допоміжних матеріалів, реагентів та енерговитрат, що призвело до збитків підприємству на загальну суму 22 139 605 грн 33 коп.

Врахувавши (дослівно, як в наказі) неодноразове допущення директором ГМЗ ОСОБА_4 дисциплінарних проступків, за які його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, керуючись ст. ст. 139, 147-149 КЗпП України позивача було звільнено з роботи.

ОСОБА_4 є членом Атомпрофспілки.

4 листопада 2013 року відповідач звернувся у профспілковий комітет первинної профспілкової організації ДП «СхідГЗК» з проханням дати згоду на звільнення позивача згідно із п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Постановою від 26 листопада 2013 року № 29-2 від 26 листопада 2013 року профспілковий комітет ДП «СхідГЗК» згоди на звільнення ОСОБА_4 з роботи роботодавцю не дав. Відмовляючи роботодавцю у дачі згоди на звільнення позивача з роботи, виборний орган первинної профспілкової організації повно, із посиланням на норми трудового законодавства, обґрунтував свою відмову, вмотивуваши її пропуском роботодавцем строків притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, виборний орган первинної профспілкової організації виконав вимогу закону, щодо правового обґрунтування своєї відмови і зробив це.

За обставин, коли позивач не міг бути звільнений з роботи без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, а відповідач отримавши відмову останнього на звільнення позивача, звільнив його з роботи, на переконання судів попередніх інстанцій, таке звільнення не є законним, грубо порушує трудові права позивача, а тому він має бути поновлений на попередній роботі.

Крім того, суди попередніх інстанцій звернули увагу на те, що наказ від 28 листопада 2013 року № 1944о/с, окрім загального посилання на неодноразове допущення директором ГМЗ ОСОБА_4 дисциплінарних проступків, за які його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не містить у собі чітке зазначення дисциплінарних проступків, з якими відповідач пов'язав систему невиконання позивачем своїх трудових обов'язків.

Разом з тим, наказ від 30 липня 2013 року № 4639-к, накази від 04 листопада 2013 року №№ 7081-к, 7086-к, якими позивачу були оголошені догани, в судовому порядку були визнані незаконними.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня