РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Снісаренко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

09.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 29.11.2006 року він позичив ОСОБА_2 валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 20800 доларів США, які відповідач зобов*язався повернути у певні порядки та строки, але не пізніше 29.10.2007 року, про що між ними було укладено договір позики. В період з грудня 2007 року по лютий 2010 року ОСОБА_2 ще звертався до ОСОБА_1 з проханнями додатково позичити йому кошти в борг, у зв'язку з чим до договору позики від 29.11.2006 року сторонами укладалися додаткові договори: 12.12.2007 року - додаткова угода № 1 до договору позики про збільшення суми позики до 23000 доларів США та подовжено строк повернення до 29 квітня 2008 року; 10 лютого 2010 року додаткова угода № 2 до договору позики про збільшення суми позики до 46775 доларів США. та подовжено строк повернення грошових коштів до 29 квітня 2013 року. Відповідач з позичених коштів повернув лише 19775 доларів США, а інша сума валютних коштів в сумі 27000 доларів США залишились неповернутими.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 його зобов*язань за договором позики, враховуючи додаткові угоди, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 10.02.2010 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручився перед позивачем в солідарному порядку за повернення грошових коштів в загальному розмірі 46775 грн.

Оскільки грошові цінності повернуті в повному обсязі не були, позивач звернувся до суду та просить стягнути суму неповернутих грошових коштів у розмірі 27000 доларів США, проценти за користування позиченими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 10.02.2010 року по 03.07.2015 року 15052 доларів США., 3% річних від простроченої суми боргу 2967 доларів США, неустойку 300000 грн. Також, просить відшкодувати понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі неодноразово в судові засідання не зявилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації та мешкання, у звязку з чим суд розглядає справу у їх відсутність за доказами, наданими позивачем. Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву 19.08.2015 року, в якій просить розглядати справу у його відсутність, з позовними вимогами погодився.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 29 листопада 2006 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 20800 доларів США зі строком та періодами повернення грошових коштів щомісячно, але не пізніше 29 жовтня 2007 року. Даний договір посвідчено нотаріально, зареєстровано в реєстрі за № 2504. (а.с. 9)

В період з грудня 2007 року по лютий 2010 року додатково сторонами було укладено ще 2 додаткових договорів: 12.12.2007 року - додаткова угода № 1 до договору позики про збільшення суми позики до 23000 доларів США та подовжено строк повернення до 29 квітня 2008 року; 10 лютого 2010 року додаткова угода № 2 до договору позики про збільшення суми позики до 46775 доларів США. та подовжено строк повернення грошових коштів до 29 квітня 2013 року. ( а.с. 12-13).

Даних про скасування вищезазначених договорів або про визнання їх недійсними суду під час розгляду справи не надано. Представником позивача в судовому засіданні повідомлено, що дані договори не оскаржені в судовому порядку, не визнані недійсними, не скасовані та з приводу даних договорів кримінальних справ немає.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 його зобов*язань за договором позики, враховуючи додаткові угоди, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 10.02.2010 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручився перед позивачем в солідарному порядку з ОСОБА_2 за повернення грошових коштів в загальному розмірі 46775 грн. (а.с. 10-11).

Згідно даних, наданих позивачем, відповідач ОСОБА_2 з позичених коштів повернув лише 19775 доларів США, а інша сума валютних коштів в сумі 27000 доларів США залишилась неповернута.

Згідно наданого розрахунку позивачем загальна сума заборгованості складає 45019 доларів США, з яких сума боргу - 27000 доларів США, проценти за користування позиченими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 10.02.2010 року по 03.07.2015 року 15052 доларів США., 3% річних від простроченої суми боргу 2967 доларів США. Також, просить стягнути неустойку у розмірі 300000 грн. та понесені судові витрати. Доказів про виконання договору позики в повному обсязі суду також не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання його умов сторонами.

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. І ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 1046 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За представленим до суду розрахунком заборгованість відповідачів перед позивачем у вигляді неповернутих валютних цінностей складає 27000 доларів США. Даних на спростування або невірність розрахунку суду не надано.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Стаття 1048 ЦК України зазначає, що «позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Інший розмір процентів договором не встановлений і позивачем розрахована сума процентів за користування відповідачем позикою за періодами з 10.02.2010 року по 03.07.2015 року в залежності від встановленої облікової ставки Національного Банку України в розмірі 15052 долара США.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, «боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом».

За період з 04.11.2011 року по 03.07.2015 року розрахована сума у розмірі три проценту річних складає 2967 доларів США.

Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку, як грошову суму, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пунктом 3 укладеного 29.11.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору позики за порушення виконання зобов'язання по поверненню позики позичальник повинен сплатити на користь позикодавця неустойку в розмірі 300 грн. за кожен день прострочки. Укладаючи додатковий договір до договору позики від 29.11.2006 року, сторони погодили збільшений строк позовної давності для стягнення неустойки тривалістю 1000 днів. За розрахунком позивача, неустойка складає 300000 грн. за період з 06.10.2012 року по 03.07.2015 року.

Таким чином, загальна заборгованість, визначена позивачем складає 45019 доларів США, що на день ухвалення рішення по курсу НБУ становить 976489, 93 грн. ( 45019 доларів США *21,690618 грн.), яка складається з суми неповернутих грошових коштів у розмірі 27000 доларів США, процентів за користування позиченими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 10.02.2010 року по 03.07.2015 року 15052 доларів США., 3% річних від простроченої суми боргу 2967 доларів США, та неустойки у розмірі 300000 грн.

Оскільки суду під час розгляду справи доказів на спростування доводів позивача не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та задовольняє їх в повному обсязі.

Відповідально до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Також, судом стягуються понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у звязку з задоволенням позовних вимог.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 169, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ідент.номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 ( ідент.номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 ( ідент.номер НОМЕР_3) заборгованість за договором позики від 29 листопада 2006 року ( в редакції відповідно до додаткового договору № 2 від 10.02.2010 року) у вигляді неповернутої частини позичених коштів, процентів за користування ними та трьох процентів річних в сумі, еквівалентній 45019 доларам США, що на день ухвалення рішення по курсу НБУ становить 976489, 93 грн. та неустойку в розмірі 300000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідент.номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 ( ідент.номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідент.номер НОМЕР_3) сплачені позивачем витрати по оплаті судового збору у розмірі 1827 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя :