Справа №468/197/15-ц 21.04.2015 21.04.2015 21.04.2015
Провадження № 22-ц/784/1037/15 Головуючий першої інстанції: Муругов В.В.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Ж.М.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Кудрі В.М.

без участі осіб, які беруть участь у справі і належним чином повідомлені про час та місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства

«АКЦЕНТ-БАНК»

на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 р. публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що відповідно до укладеного 11 серпня 2008 р. договору № АВ3ХRX11590207 (далі - Договір) з закритим акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», відповідач отримав кредит у розмірі 1 182 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач виконує свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредитних коштів неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 15 січня 2015 р. складає 49 631 грн. 42 коп., з яких 450 грн. 30 коп. - заборгованість за кредитом, 133 грн. 39 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 48 141 грн. 79 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість з вирахуванням стягнутої рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року суми в розмірі 7 044 грн. 03 коп., та штрафи: 500 грн. - фіксована частина, 2 129 грн. 37 коп. - процентна складова, а всього - 45 216 грн. 76 коп.

В подальшому позовні вимоги були зменшені представником позивача, який остаточно просив стягнути з відповідача 15 938 грн. 12 коп., що є пенею за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та судові витрати.

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № АВ3ХRX11590207 від 11 серпня 2008 р. 1 500 грн. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в більшому розмірі відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи й просить його скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 11 серпня 2008 р. між Банком та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір № АВ3ХRX11590207, за умовами якого Банк передав позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 182 грн. на придбання товару (985 грн.), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 197 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструмента у розмірі 43 грн. 14 коп. на строк 24 місяців з 11 серпня 2008 р. по 15 серпня 2008 р. включно. Позичальник зобов'язувався здійснювати погашення заборгованості, починаючи з 15 вересня 2008 р. шляхом проведення щомісячної оплати з 15 по 20 число кожного місяця в сумі 98 грн. 87 коп. Також сторони домовились, що заява позичальника та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (Далі - Умови), з якими позичальник ознайомлений і які надані йому у письмовій формі, Тарифами складають кредитно-заставний договір.

Відповідач свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредитних коштів не виконувала належним чином.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 травня 2013 р. стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за Договором станом на 27 березня 2013 р. в розмірі 7 044 грн. 03 коп., з яких: 1 004 грн. 70 коп. заборгованості за кредитом, 133 грн. 39 коп. заборгованості за процентами, 905 грн. 94 коп. заборгованості з комісії та 5 000 грн. пені.

Звертаючись з даним позовом, Банк наполягав на тому, що позичальник має станом на 15 січня 2015 р. заборгованість, яка складається із 450 грн. 30 коп. заборгованості за кредитом, 133 грн. 39 коп. заборгованості за процентами, 905 грн. 94 коп. заборгованості з комісії, 48 141 грн. 79 коп. пені та штрафів - 500 грн. (фіксована частина), 2 129 грн. 37 коп. (процентна складова).

Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, представник позивача наполягав на стягненні лише заборгованості в сумі 15 938 грн. 12 коп., тобто пені, яка розрахована як різниця між розміром пені, стягнення якої вимагалось позивачем за першим позовом, та розміром пені, розрахованим за даним позовом.

В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

В силу ст. ст. 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом, насамперед, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки на час вирішення спору частина стягнутої рішенням суду від 28 травня 2013 р. заборгованості не була погашена, тобто припинення зобов'язання за Договором не відбулося, є передбачені законом та Договором підстави для стягнення пені, розмір якої визначено п. 5.1 Умов, за період з 28 березня 2013 р. по 15 січня 2015 р., що згідно уточненого розрахунку представника позивача, наданого в суд апеляційної інстанції, становить 15 543 грн. 79 коп.

Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора.

Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 р. № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Враховуючи, що розмір нарахованої Банком на підставі умов кредитно-заставного договору пені (15 543 грн. 79 коп.) є надмірно великий порівняно з розміром заборгованості за кредитом, процентами за його користування та комісії, яка не була погашена позичальником на час звернення до суду (1489 грн. 63 коп.), та, враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд обґрунтовано зменшив розмір стягнутої пені до 1 500 грн.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Так, в силу вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

Суд з урахуванням таких положень закону вирішив спір в межах уточнених представником позивача в межах наданих йому повноважень позовних вимог, а тому відсутні підстави для вирішення вимог, заявлених у первісному позові, на чому наполягає апелянт.

Також, як зазначено вище, суд з урахуванням конкретних обставин справи та положень закону обґрунтовано зменшив розмір нарахованої пені.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» відхилити, заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: