Ухвала

іменем україни

15 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») на рішення апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 11 листопада 2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав 189 150 доларів США строком до 04 листопада 2038 року зі сплатою 12,8% річних. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, відповідно до умов якого АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем. Посилаючись на неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 2 366 946 грн 93 коп.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у сумі 2 366 946 грн 93 коп., з яких: тіло кредиту - 1 483 452 грн 84 коп., відсотки - 784 795 грн 26 коп., комісія за ведення кредиту - 98 698 грн 83 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції змінено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у сумі 1 048 543 грн 29 коп., з яких тіло кредиту складає 165 049 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не виконані зобов'язання за кредитним договором, тому ПАТ «Дельта Банк» має право вимагати повернення кредиту достроково в розмірі, що зазначив банк у своєму розрахунку заборгованості.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваної суми тіла кредиту, апеляційний суд виходив із того, що боржника не було належним чином повідомлено про заміну кредитора, а тому підстави для дострокового стягнення заборгованості в повному обсязі за кредитним договором відсутні.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Судами установлено, що 12 листопада 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав 189 150 доларів США строком до 04 листопада 2038 року зі сплатою 12,8% річних.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, за умовами якого ТОВ «Укрпромбанк» передало права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора.

Апеляційний суд, змінюючи розмір тіла кредиту, зазначив в оскаржуваному рішенні, що дострокове стягнення кредитної заборгованості є санкцією та потребує встановлення наявності порушення умов кредитного договору.

Відповідно до п. 6.2. кредитного договору банк має право дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, у разі порушення позичальником строків платежів.

Судом установлено та визнано відповідачем, що останній перестав виконувати зобов'язання за кредитним договором з грудня 2009 року.

Таким чином, не можна погодитись з висновками апеляційного суду про те, що підстави для застосування санкцій відсутні, а вимоги позивача в цій частині є безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінено іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України <nau://ukr/435-15|st514> встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України <nau://ukr/435-15|st516> заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України <nau://ukr/435-15|st517> первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до статей 1049 <nau://ukr/435-15|st1049>, 1050 <nau://ukr/435-15|st1050>, 1054 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1054> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України <nau://ukr/435-15|st526> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Вирішуючи спір, апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув, у порушення вимог ст.ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України обставини справи встановив не повно, не врахував, що наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора прямо передбачені законодавством та не тягнуть за собою звільнення позичальника від зобов'язань щодо належного виконання умов кредитного договору; не дав належної правової оцінки реєстрам відправлення досудової вимоги відповідачу, яка містить інформацію про заміну кредитора; не встановив чи виконані відповідачем боргові зобов'язання перед первісним кредитором та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості з позичальника на користь нового кредитора.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником - ОСОБА_4, на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 року.

З огляду на зазначене, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2014 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 348 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 338 <nau://ukr/1618-15|st338>, 348 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st345>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін