Справа №784/1044/15-ц 23.07.2015 23.07.2015 23.07.2015
Провадження №22-ц/784/1715/15
Провадження № 22-ц/784/1715/2015 Головуючий у першій інстанції: Костюченко Г.С.
Категорія 06 Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2007 року

за позовом

ОСОБА_5 до адміністрації Ленінського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - адміністрація Ленінського району), ОСОБА_6 про визнання права власності на самочинну забудову,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до адміністрації Ленінського району, ОСОБА_6 про визнання права власності на самочинну забудову.

Позивачка зазначала, що вона, є власником 29/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1

Оскільки за період проживання нею було самочинно збудовано ряд споруд, для поліпшення житлових та побутових умов, а саме: житлова прибудова літ. А3-1, нежитлова прибудова літ. А2-1 - переобладнана з літньої кухні літ. Ж, гараж літ. К, сарай літ. Л, позивачка просила суд визнати за нею право власності на зазначені споруди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2007 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на те, що ОСОБА_6 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 року, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов пред'явлено до належних сторін, та є всі підстави для визнання права власності ОСОБА_5 на самочинно збудовані споруди.

Однак, з таким висновком не можна погодись, оскільки він не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено, що на підставі договору дарування від 18 березня 1994 року ОСОБА_5 є власником 29/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.5-6). Власником 21/50 частини цього будинку був ОСОБА_6

У січні 2007 року ОСОБА_5 пред'явила позов, в тому числі, до ОСОБА_6 про визнання права власності на самочинну забудову.

Між тим, як видно з дослідженого в суді апеляційної інстанції свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Отже, відповідач помер до подачі даної позовної заяви, а тому відсутні підстави для застосування інституту правонаступництва, оскільки застосування правил про процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи за правилами ст. 37 ЦПК України можливо лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що провадження у справі в частині позову до ОСОБА_6 підлягає закриттю за п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції, не маючи відомостей про смерть ОСОБА_6, таких процесуальних дій не вчинив, а вирішив спір по суті, судове рішення в частині позову до ОСОБА_6 не може вважатись законним та обґрунтованим, що відповідно до вищеназваної норми є підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі в цій частині.

Вирішуючи позов до Адміністрації Ленінського району, колегія судді вважає, що він не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, обґрунтовуючи позов ОСОБА_5 посилалась на те, що на прилеглій до її частини вказаного домоволодіння земельній ділянці, яка знаходиться в загальному користуванні, самовільно, тобто без належного дозволу та затвердженого проекту збудувала ряд споруд, а саме: житлову прибудову літ. А3-1, нежитлова прибудова літ. А2-1 - переобладнана з літньої кухні літ. Ж, гараж літ. К, сарай літ. Л (а.с. 13).

Отже, даний спір щодо вказаних споруд виник між співвласниками домоволодіння.

Відповідно до положень глави 26 ЦК України, такий спір має вирішуватись шляхом пред'явлення позову одного із співвласників до інших співвласників.

Як зазначалось вище, відповідач ОСОБА_6 помер до подачі даної позовної заяви.

Разом з тим, судом фактично розглянуто справу лише за участі у справі Адміністрації Ленінського району, яка не є стороною у справі.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вирішив питання про права співвласників вказаного домоволодіння, не залучивши їх до участі у справі.

Крім того, ОСОБА_5 не зверталась за вирішенням питання про прийняття самочинно збудованого об'єкту в експлуатацію до компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підставу вважати наявність спору про право.

Оскільки, відповідно до положень статті 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, та не має повноважень залучити до участі у справі на стадії апеляційного провадження осіб, які не приймали участі в суді першої інстанції, вимоги пред'явлені ОСОБА_5 до особи, яка не оспорює його право на самочинно збудовані споруди, задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині вимог до Адміністрації Ленінського району підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статями 303, 309, 310, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2007 року скасувати.

Провадження у справі в частині позову до ОСОБА_6 закрити за пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до адміністрації Ленінського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання права власності на самочинну забудову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: