АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3414/15
Справа № 639/17/15 Головуючий 1 інст. -Срокіна І.І.
Категорія : договірні Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Кокоші В.В.,

Черкасова В.В.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Золоті ворота" на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 березня 2015 року

по цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Золоті ворота" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПАТ "Банк Золоті Ворота" у якості уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про солідарне стягнення 570808,41 грн. заборгованості ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту від 6 грудня 2007 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_4 на умовах кредитного договору отримала 300000 грн., з оплатою 16,3 % річних за користування запозиченими коштами та погашенням заборгованості відповідно графіку платежів не пізніше 5 грудня 2014 року.

Зазначивши що з метою забезпечення виконання позичальником прийнятих зобов'язань, окрім іпотечного договору 7 грудня 2007 року банком укладено договір поруки з ОСОБА_5, яка прийняла на себе відповідальність за виконання зобов'язань позичальником у повному обсязі та те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова у справі № 2-329/10 з ОСОБА_4 (після укладання шлюбу ОСОБА_4) стягнуто 368428,87 грн. заборгованості за кредитним договором, яке не виконуються та те,що після цього рішення боржником не вживаються будь-які заходи на їх письмові вимоги погасити борг, на підставі розрахунку заборгованості з 22 жовтня 2009 року по 15 грудня 2014 року, представник позивача просив задовольнити їх вимоги у повному обсязі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Банк "Золоті Ворота" 570808,41 грн. заборгованості за кредитним договором та 3654 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію банку з посланням на під ставність позову у повному обсязі їх вимог, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням вимог процесуального права при вирішенні справи. рішення суду в частині відмови у позові про солідарне стягнення з ОСОБА_5 з ОСОБА_4 заборгованості, просить скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них колегія відповідно до ч.1 с.309 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення районного суду змінити, виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст..61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до положень ч.1 ст.212 цього Кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у позові банку до ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_4 , боржника за цим договором, суд дійшов такого висновку з посиланням на те, що позивачем не було надано договору поруки вказаної відповідачки за позичальника, а рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 9 лютого 2010 року у позові банку до ОСОБА_5 відмовлено за необґрунтованістю вимог, як підстава звільнення від доказування обставин по справі за ч.3 ст.61 ЦПК України.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства. вирішив справу згідно із законом.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 9 лютого 2010 року по справі за позовом АКБ "Золоті Ворота", правонаступником якого є ПАТ "Банк Золоті Ворота", до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до АКБ "Золоті Ворота", ОСОБА_9 про визнання недійсним договору поруки , у позові ОСОБА_7 відмовлено за безпідставністю вимог, а у позові банку до неї про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю, з підстав недоведеності банком факту вручення до звернення до суду поручителю письмової вимоги про заборгованість позичальника, й це рішення, яке набрало законної сили, не звільняє поручителя від зобов'язання відповідати солідарно з боржником кредиту.

Окрім цього із додатку до позовної заяви по цій справі вбачається у переліку документів копія договору поруки та наведені у заяві відповідні обґрунтування підставності за цим договором позову до ОСОБА_5

Суд, при вирішенні справи, на зазначені обставини не звернув уваги, розглянув справи за відсутністю у судовому засіданні представника банку за його заявою та у відповідності до п.4 ч.1 ст.169 ЦПК України явку до суду для особистих пояснень потрібною не визнав.

Враховуючи, що за умовами договору поруки від 7 грудня 2007 року ОСОБА_5 прийняла на себе солідарне зобов'язання з позичальником за кредитним договором ОСОБА_4 у обсягах її зобов'язань погашення заборгованості відповідно до графіку платежів до 5 грудня 2014року, письмове повідомлення банку на її адресу від 16 грудня 2014 року про загальну суму заборгованості ОСОБА_4 у розмірі 570808,41 грн., колегія у відповідності до положень ст..ст.526,554,555 ЦК Уркаїни, вирішила апеляційну скаргу банку задовольнити частково, рішення районного суду змінити, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, як підставні та обґрунтоване.

Керуючись ст..ст.303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Золоті ворота" задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 березня 2015 року змінити.

Стягнути на користь ПАТ "Банк "Золоті Ворота" (код ЕДРПОУ 20015529) солідарно з ОСОБА_4 (у шлюбі ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1), ОСОБА_5 (рнокппНОМЕР_2) 570808,41 грн. заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №475 від 6 грудня 2007 року за період з 22 жовтня 2009 року по 14 грудня 2014 року та по 1827 грн. з кожної судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді