Справа № 447/759/14 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/1988/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - Дашо А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про повернення банківського вкладу,-

встановила:

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.10.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі-ПАТ «ВіЕйБі Банк») у користь громадянина Італії ОСОБА_1 строковий вклад (депозит) у розмірі 9712 доларів США 66 центів з нарахованими процентами на нього у розмірі 199 доларів США 80 центів за договором банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» №782146/2014 від 28.04.2014 року.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» у дохід держави судовий збір у розмірі 1282 гривень 67 копійок.

Рішення суду оскаржив відповідач в особі тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, просить його скасувати з підстав неповного з»ясування обставин, які мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що постановою Правління Національного Банку України (далі-НБУ) від 27.02.2014 року №104 внесено зміни до постанови №49 від 06.02.2014 року «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій» в частині зобов»язання банків обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, а постановами Правління НБУ №172 від 28.03.2014 року, №328 від 30.05.2014 року, №540 від 29.08.2014 року та №758 від 01.12.2014 року продовжено дію вказаних вище обмежень щодо видачі валютних коштів з поточних, вкладних рахунків. Апелянт вважає, що банк діяв правомірно, оскільки право банку на встановлення таких обмежень закріплено у п.9.1.1. Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк», з якими позивач був ознайомлений і дав свою згоду на застосування умов цих Правил у відносинах між банком та вкладником, підписавши договір банківського вкладу, укладений між ними. Крім того, зазначає, що суд в порушення вимог закону не вказав грошового еквіваленту стягуваної за рішенням суду суми вкладу та процентів у національній валюті - гривні.

В судове засідання представник відповідача не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки (а.с.53), клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ст.305 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.04.2014 року між громадянином Італії ОСОБА_1 (вкладником) та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» №782146/2014, згідно з яким вкладник розмістив в названому банку строковий вклад на умовах депозитного продукту «Марафон лояльності максимум доходу» в доларах США на строк 2 місяці з дня укладення договору з щомісячною виплатою процентів.

Згідно пункту 1.3 договору, сума початкового вкладу становила 9712 доларів США 66 центів.

28.04.2014 року позивачем передані банку кошти в розмірі 9712 доларів США 66 центів, що підтверджується меморіальним ордером №1346064 від 28.04.2014 року.

Пунктом 1.7 договору передбачено, що датою вимоги вкладу є 28.06.2014 року.

Відповідно до Додаткового договору №1 до договору від 28.04.2014 року, сторони погодили відмову від автоматичної пролонгації договору на будь-яких умовах і визначили, що першою датою вимоги вкладу є останній день розміщення вкладу згідно з основним договором.

У відповідності до ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У відповідності до ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

З урахуванням зазначених вище умов договору, укладеного між сторонами, та норм закону, відповідач зобов»язаний був повернути позивачеві всю суму вкладу з нарахованими на нього процентами на вимогу позивача, яку він пред»явив банку 01.07.2014 року (а.с. 9).

Посилання відповідача на застосування до спірних правовідносин положень постанов Правління НБУ про обмеження видачі готівкових коштів вкладникам банків, є безпідставними, оскільки вони суперечать умовам договору та нормам ЦК України.

Крім того, у самому договорі банківського вкладу зазначено (п.2.1), якщо умови Правил будуть суперечити умовам Договору, застосовуються відповідні умови Договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення відповідачем умов договору та невиконання ним обов»язку щодо повернення позивачеві на його вимогу всієї суми вкладу та нарахованих на неї процентів у зв»язку із закінченням строку вкладу.

Безпідставними є також доводи апелянта про необхідність визначення розміру стягуваної у користь позивача суми вкладу та нарахованих процентів у національній валюті, оскільки депозитний вклад внесений позивачем згідно умов договору саме в іноземній валюті і підлягає поверненню йому теж в іноземній валюті, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Пленумом Вищого спеціалізованого суду України в постанові №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п.12), та нормою частини третьої статті 533 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір, застосувавши матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.