У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю батька,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», поданою представником - Шатуновим Андрієм Олександровичем, на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») про відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю батька.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що її батько -

ОСОБА_5 працював у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Під час проходження чергового медичного профогляду у нього виявлено хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, у зв'язку із чим було проведено розслідування причин виникнення професійного захворювання. Висновком медико-соціальної експертної комісії батьку встановлено 20 % втрати професійної працездатності у зв'язку з профзахворюванням. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Висновком експертної комісії встановлено причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням. Вважаючи відповідальними за смерть батька посадових осіб ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану загибеллю батька.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року позовні вимоги

ОСОБА_3 до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька, задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у зв'язку зі смертю батька в розмірі 20 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Криворізькій залізорудний комбінат» - Шатунов А.О. - просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 працював у період з 16 серпня 1971 року по 2 квітня 1976 року в Криворізькому управлінні № 216 «Металургмонтаж», з липня 1977року по липень 1978 року - на підприємстві «Дніпрометалургмонтаж», з 24 липня 1978 року по 14 березня 1988 року - в доменному цеху № 2 на підприємстві «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна (правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), з березня 1988 року по серпень 1994 року працював в ш. «Саксагань» РУ ім. «Дзержинського». В період з 6 липня 1998 року по 7 березня 2005 року (6 років та 7 місяців) працював в шахті «Родіна» ВО «Кривбасруда» дільниці

№ 19 (правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») за професією - електрогазозварювальник 5 розряду, звільнений з підприємства - відповідача в зв'язку з виходом на пенсію.

Висновком МСЕК від 28 січня 2005 року у ОСОБА_5 визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 % (а. с. 17).

При наступному переогляді ОСОБА_5 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 25 % та визнано інвалідом третьої групи з 18 квітня 2006 року безстроково (а. с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а. с. 31).

Висновком обласної МСЕК від 19 лютого 2014 року встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_5 з професійним захворюванням (а. с. 30).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку із смертю батька.

Проте з такими висновками погодитись не можна.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування працівнику власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», статтею 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, передбачено покладення обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За змістом ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не звернув уваги на зазначене, на надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не визначився з характером спірних правовідносин, не встановив правовий статус позивача відносно померлого та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, всупереч вимогам ст. 303 ЦПК України на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не перевірив законність ухваленого рішення та не усунув у межах своїх повноважень допущених судом першої інстанції недоліків.

Допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права мають суттєве значення для правильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», подану представником - Шатуновим Андрієм Олександровичем, задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від

21 серпня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:Є.П. Євграфова В.М. Коротун І.К. Парінова О.М. Ситнік