У х в а л а

іменем україни

23 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації, про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_4 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року, додаткову ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2008 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що з 1996 року по 2007 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двоє дітей, які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні, а відповідач сплачує аліменти та має заборгованість. Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, яке позивач просить розділити з урахуванням інтересів дітей, які проживають з нею. Відповідач не бажає в добровільному порядку поділити майно, чинить перешкоди у його користуванні, просила задовольнити позов.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку у праві власності на земельні ділянки площею 0,0719 га і 0,0867 га, що розташовані на території Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області, призначені для будівництва та обслуговування житлового буднику, які придбані на ім'я ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 21 листопада 2001 року та право власності на які посвідчені державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданим 22 грудня 2001 року Родниківською сільською радою і зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1328.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку у праві власності на будівельні матеріали, використані під час будівництва не зданих в експлуатацію житлового будинку літ. «А-1», готовністю 88 %, гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», підвалу, огорожі № 3, вимощення літ. «ІІ», ганку літ. «І», будівельною готовністю 100%, розташованих на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 101 грн 40 коп. судового збору, 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 5 000 грн на оплату будівельно-технічної експертизи, а на користь держави - 983 грн судового збору.

23 квітня 2015 року додатковою ухвалою апеляційного суду Черкаської області стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 424 грн 35 коп. недоплаченого судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 на її користь 54 990 грн збитків і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду в частині вирішення питання про стягнення судових витрат.

Свої вимоги мотивують порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У решті судові рішення не оскаржуються в касаційному порядку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача майнових збитків, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надав належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясував та встановив їх, і правильно виходив з того, що позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог, тому підстави для покладення на відповідача обов'язку відшкодувати вартість відновлення попереднього стану майна відсутні.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди правильно виходили з того, що понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати потрібно покласти на відповідача, виходячи із розміру задоволених позовних вимог, як передбачено ст. 88 ЦПК України.

При цьому судами правильно застосовано норми матеріального права, оскаржувані рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційні скарги потрібно відхилити, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року, додаткову ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_4 відхилити, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року, додаткову ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук