АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3532/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1941/15Головуючий у 1-й інстанції Юхно С.П. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

22 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Чічіля В.А., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 та його представника за довіреністю ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення

по справі за скаргою ОСОБА_2, яка подана в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_3, про визнання неправомірними дій державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_4, зобов'язання скасувати арешт коштів боржника, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21 травня 2015 року скасовано.

Постановлено нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено йому строк на право звернення до суду з даною скаргою.

Визнано дії державного виконавця Ленінського відділу ДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_4 щодо накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2, що знаходяться на картковому рахунку № 183208 в ПАТ «КБ «Приватбанк» неправомірними.

Зобовязано державного виконавця Ленінського відділу ДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_4 зняти арешт із зазначеного карткового рахунку.

ОСОБА_2 та його представника за довіреністю ОСОБА_3 звернулися до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення з ВДВС судового збору.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення такої заяви з наступних підстав.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається, судом апеляційної інстанції при скасуванні ухвали місцевого суду не було вирішено питання розподілу судовіихвитрат.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, поданої на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено ухвалу про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України ухвала суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р. „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (стаття 388 ЦПК). Розподіл таких судових витрат здійснюється судом незалежно від того, чи оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, оскільки відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

З системного аналізу зазначених норм права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність постановлення ухвали про розподіл судових витрат між сторонами по справі.

Оскільки ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року скаргу задоволено, судовий збір в сумі 243, 60 грн. та 121, 80 грн., за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційної відповідно, підлягає стягненню з відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в дохід держави.

Разом з тим, судова колегія не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про винесення окремої ухвали, оскільки в скарзі така вимога не ставилася, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_2 та його представника за довіреністю ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Постановити додаткову ухвалу.

Стягнути з Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції на користь держави судовий збір за розгляд справи в місцевому суді 243 грн. 60 коп. та розгляд справи в Апеляційному суді 121 грн. 80 грн., а всього 365 грн. 40 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1