УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року позивач КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» звернулось до суду із вказаним позовом, у якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідачів заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, за період з вересня 2008 року по серпень 2013 року, яка становить 4 322 грн 40 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року, частково задоволено позовні вимоги КП «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський». Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 05 вересня 2010року по 01 серпня 2013року у розмірі по 1 264 грн 62 коп. Решту позовні вимог залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції, виходячи із засад справедливості, розумності, положень ст. 68 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 256, 267 ЦК України, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук