ёАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Сабадаш ЛарисиІванівни, за участю боржника Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика», за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року,-

встановила:

24 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду за скаргою на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Сабадаш Л.І., в якій просила скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 10.04.2013 р. (ВП №36006864) та постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.02.2014 р. (ВП 41823092).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року вказану скаргу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року та призначити розгляд зазначеної скарги в порядку і строки, передбачені ст. 386 ЦПК України.

Посилається на ті підстави, що в поданій скарзі вона зазначала про те, що про оскаржувані постанови їй вперше стало відомо лише 14.02.2014 р., коли вона звернулась до відділу державної виконавчої служби з проханням повідомити про стан виконання рішень Шевченківського районного суду м. Києва. Жодна із зазначених постанов не була надіслана їй поштою та вона не була повідомлена про їх прийняття.

Зазначила, що про отримання оскаржуваних постанов вперше лише 14.02.2014 р. вона розписалась у відповідних журналах відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

Таким чином вона звернулась зі скаргою протягом 10 днів з моменту, коли вона дізналась про порушення своїх прав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу задовольнити. Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення скаржника, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Залишаючи скаргу без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови були винесені 10 квітня 2013 року та 03 лютого 2014 року, при цьому заявниця звернулась до суду 24.02.2014 р., тобто поза межами десятиденного строку, встановленого ч.1 ст.385 ЦПК України, при цьому не зазначила поважності причин пропуску такого строку.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо з огляду на таке.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зі змісту скарги вбачається, що предметом оскарження є постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Сабадаш Л.І., а саме: постанова про закінчення виконавчого провадження від 10.04.2013 р. (ВП №36006864) та постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.02.2014 р. (ВП 41823092).

У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначила, що оскаржувані постанови вона вперше отримала 14.02.2014 р. При цьому до суду з даною скаргою остання звернулась 24.02.2014 р.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про можливість залишення скарги без розгляду у зв'язку з пропуском строку на її подання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу судом порушено встановлений порядок, а тому вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :

Справа №22-ц/796/6433/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.