УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відстрочку виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, державного нотаріуса Дніпропетровської державної нотаріальної контори Кобрусєвої Любові Віталіївни про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_8, яка діє від імені ОСОБА_5, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року, яким усунуто ОСОБА_5 перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області шляхом її вселення до будинку; зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_5 перешкоди у користуванні будинком та передати ключі від будинку ОСОБА_5; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 500 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 114 грн 70 коп.; визнано за ОСОБА_4 право власності після померлого ОСОБА_9 на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області загальною площею 71 кв. м та жилою площею 35,4 кв. м; визнано за ОСОБА_4 право власності після померлого ОСОБА_9 на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1588 га по АДРЕСА_1 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області, посилаючись на неможливість його виконання.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року, відстрочено виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, яка діє від імені ОСОБА_5 просить суд скасувати оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду, посилаючись не невідповідність висновків судів обставинам справи, порушенням судами норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи заяву про відстрочку виконання рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ будинку та земельної ділянки в натурі, тому виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року в частині вселення ОСОБА_5 у будинок та передачу ключів від нього підлягає відстроченню до набрання законної сили рішення у вказаній справі. Крім того, суд дійшов висновку про те, що підлягає відстроченню вказане рішення суду й в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат, оскільки ОСОБА_3 з 10 червня 2014 року по дату постановлення ухвали перебуває на лікуванні з діагнозом: перелом проксимальної голівки малоберцової кістки справа.

Однак з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2014 року, усунуто ОСОБА_5 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області шляхом її вселення до будинку; зобов'язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_5 перешкоди у користуванні будинком та передати ключів від будинку ОСОБА_5; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 500 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 114 грн 70 коп.; визнано за ОСОБА_4 право власності після померлого ОСОБА_9 на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області загальною площею 71 кв. м та жилою площею 35,4 кв. м; визнано за ОСОБА_4 право власності після померлого ОСОБА_9 на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1588 га по АДРЕСА_1 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 у м. Підгороднє Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України).

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви та відстрочення виконання рішення суду в частині вселення ОСОБА_5 у будинок та передачі їй ключів від будинку, суди на вищевказані положення закону уваги не звернули, залишили поза увагою те, що співвласники мають рівні права у володінні, користуванні та розпорядженні власністю, тому відстрочка виконання рішення в цій частині порушує права ОСОБА_5 володінні та користування будинком.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суди не з'ясували, чи мають обставини, наведені заявником в заяві про відстрочку виконання рішення суду, характер особливих або виняткових, якими доказами підтверджуються складний збіг обставин чи наявність такого майнового стану, який би давав підстави для розстрочки виконання рішення суду в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн та судових витрат в розмірі 114 грн 70 коп. відповідно до положень ст. 373 ЦПК України.

Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Суди не звернули уваги на те, що задоволення заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відстрочку виконання рішення суду не відповідатиме принципам, закріпленим у ст. 3 ЦК України, та вимогам ст. 373 ЦПК України щодо поважності причин для відстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ приходить до висновку про те, що ухвали постановлені всупереч норм процесуального права, тому підлягають скасуванню з передачею питання про відстрочку виконання рішення суду на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, яка діє від імені ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року скасувати, передати питання про відстрочку виконання рішення суду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко