Справа № 157/116/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О.В.
Провадження № 22-ц/773/602/15 Категорія: 30 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 101,63 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, що завдані злочином.

Вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погоджуючись з рішенням суду частково позивач подала апеляційну скаргу, в якій покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 лютого 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 4500 грн. моральної шкоди, 101,63 грн. майнової шкоди та 532,50 грн. витрат на оплату правової допомоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 заподіяв позивачу ОСОБА_1 тілесне ушкодження, чим завдав останній майнову та моральну шкоду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Згідно вказаного вироку 25 грудня 2013 року біля 3 год. 30 хв. ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля приміщення кафе "Вероніка" по вул. Ковельській, 9 в м. Камені-Каширському Волинської області, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та потерпілими ОСОБА_1 та ОСОБА_3 умисно наніс останнім по одному удару кулаком в обличчя, чим спричинив їм легкі тілесні ушкодження (а.с. 4, 5).

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 9 січня 2015 року ОСОБА_2 звільнено від покарання, призначеного йому вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин, на підставі п. "е" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" (а.с. 45).

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідач ОСОБА_2 своїми неправомірними діями, за які засуджений вироком суду, заподіяв майнову шкоду потерпілій ОСОБА_1, що полягає у понесенні витрат на проїзд до міста Луцька на розгляд апеляційної скарги відповідача на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2014 року в розмірі 54,13 грн. та у зворотному напрямку в розмірі 47,50 грн., всього 101,63 грн., що підтверджується квитками, які знаходяться у матеріалах справи.

Рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди сторони не оскаржують.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачу, внаслідок неправомірних дій відповідача, що проявились у нанесені їй тілесних ушкоджень, була заподіяна моральна шкода, яка полягала у перенесенні фізичного болю і страждань, порушенні звичних норм життя та докладенні значних зусиль для його відновлення.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості та характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивач внаслідок злочинних дій відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом першої інстанції при розподілі судових витрат між сторонами було враховано вищезазначені вимоги процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді