Справа № 202/2254/15-ц
07 серпня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Шклярука Д.С.
при секретарі - Бєльченко Б.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Житлово-будівельний кооператив № 74 «Будівельник-2», Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою у якій, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд визнати занею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що у вона є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкову масу складає трикімнатна квартира, розташована в АДРЕСА_1, яку спадкодавець отримала як член житлово-будівельного кооперативу.
Виплативши повністю пай ОСОБА_2 за життя не вчинила дій щодо реєстрації за собою права власності на спадкову квартиру.
У визначений Законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено з підстав відсутності у неї оригіналів правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на спадкове майно.
Вона має успадкувати лише 1/3 частину вказаної квартири, але інший спадкоємець ОСОБА_3 відмовився від своєї долі у спадку на її користь.
За викладених обставин вона вимушена звернутися до суду із позовом.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та пред'явлений позов просив задовольнити у повному обсязі. У подальшому надав заяву, якою сповістив про можливість розгляду і вирішення справи за його відсутності.
Представники Дніпропетровської міської ради, Житлово-будівельного кооперативу № 74 «Будівельник-2», Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори повідомлялися належним чином про місце та час судового розгляду справи, але в судове засідання не з'явилися, заперечень проти позову не надали.
Враховуючи, що відповідач та треті особи не з'явилися у судове засідання без поважних причин, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження.
За життя гр. ОСОБА_2 вступила до членів обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу № 74 «Будівельник-2»» та їй на підставі ордеру № 660, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, та долученого до матеріалів справи у копії, на склад сім'ї із трьох осіб, було надано квартиру АДРЕСА_2.
ОСОБА_2 вартість квартири - 4868,00 руб., була сплачена у повному обсязі (внесено усі пайові внески), що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу № 74 «Будівельник-2». При цьому ОСОБА_2 за життя своє право власності на спірну квартиру у встановлено законом порядку не зареєструвала.
Спірна квартира має 56,38 кв.м. загальної площі та 41,46 кв.м. житлової.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла та після її смерті відкрилась спадщина.
За життя, 15 вересня 2005 року, ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим № 3-3634, за яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що усе своє рухоме та нерухоме майно, все що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, права та обов'язки, що належать їй на момент складання заповіту, а також права і обов'язки, що належатимуть їй на момент смерті, в наступних частинах заповіла: 2/3 - ОСОБА_3, 1/3 - ОСОБА_1.
Згідно з матеріалів спадкової справи № 659/2014 заведеної 07 жовтня 2014 року Шостою Дніпропетровською державною нотаріальної конторою, інший спадкоємиць за заповітом - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, нотаріально посвідченою заявою повідомив про свою відмову від частки у спадщині, на яку він має право на підставі заповіту після смерті його матері ОСОБА_2, на користь її доньки ОСОБА_1 (позивачки по справі).
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи.
Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6-ть місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
Відповідно до ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.
Статтею 1275 ЦК України передбачено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію об'єктів нерухомого мана та прав на них» правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права певного суб'єкту на нерухоме майно і складений у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до ст.325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку,призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Відповідно до ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Членом житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.
Отже, враховуючи, що пайові внески за спірну квартиру були повністю сплачені спадкодавцем за життя, то вона набула право власності на спірну квартиру, хоч і не зареєструвала його у встановленому законом порядку.
У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями позивача, а також наданими суду письмовими доказами.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 209, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, в цілому, в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Д.С. Шклярук