Справа №2/489/1198/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила припинити право спільної часткової власності другого співвласника ОСОБА_2 на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1, посилаючись на неможливість її поділу, не користування квартирою відповідачем понад два роки та несплату ним комунальних послуг.

Ухвалою суду від 23 березня 2015 р. до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ОСОБА_3

В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі та підтримку позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, із поданих ним до суду документів вбачається, що він вважає дії ОСОБА_2 незаконними.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 липня 2001 р. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 мали у власності кожне ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м. Квартира є спільного заселення.(а.с.7)

За рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2008 р. у цивільній справі №2-342/2008 р. право власності ОСОБА_5 на ? частини квартири спільного заселення АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м. було припинено і право власності на дану частини вказаної квартири визнано за ОСОБА_2 Рішення суду пройшло державну реєстрацію (а.с.5,6).

На підставі дублікату від 27 червня 2014 р. нотаріального свідоцтва НОМЕР_1 від 19 липня 2012 р. ОСОБА_1 набула з прилюдних торгів ? частини квартири АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м., яка раніше належала ОСОБА_2 (а.с.8). Свідоцтво пройшло державну реєстрацію 19 грудня 2014 р. (а.с.79).

Згідно технічного паспорту, виготовленого Миколаївським МБТІ станом на 13 липня 2001 року, вказана квартира складалась із житлових кімнат площею 18,4 кв. м та 11,3 кв. м, а також приміщень спільного користування: коридору площею 1 -8,5 кв.м, ванної кімнати площею 2-2,0 кв.м, вбиральні площею 3 - 1 кв. м, кухня площею 4 - 9,7 кв. м ( а.с. 74).

Із матеріалів справи видно, що 11 травня 2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу квартири спільного заселення №14, загальною площею 19,4 кв. м, житловою площею 11,3 кв. м (а.с. 89).

Інформаційна довідка з Державного реєстру станом на 24 листопада 2014 року про те, що ОСОБА_3 є власником 1/1 частки квартири спільного заселення №14 (а.с. 65,90). Згідно цієї ж інформації в спільному користуванні знаходиться: коридор 1 -8,5 кв. м, ванна 2-2,0 кв. м, вбиральня 3 - 1 кв. м, кухня 4 - 9,7 кв. м (а.с. 90).

В матеріалах справи наявна копія рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2014 р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 листопада 2014 р., яким встановлено, що внаслідок самовільно проведеної ОСОБА_2 у 2002-2004 роках реконструкції спірної квартири зруйновано два перестінки кімнати загальною площею 11,3 кв. м, що належить ОСОБА_3, чим поєднано кімнату з кухнею 14-4 та частиною коридору 14-1(а.с. 70-73).

Наведене свідчить, що ОСОБА_3 є власником кімнати площею 11,3 кв.м у вказаній квартирі і має право користування приміщеннями загального користування цього ж приміщення.

Відповідно до копій квитанцій наявних у справі, комунальні послуги з 2012 р. оплачує ОСОБА_1 одноособово (а.с.11-21). Позивачка зареєстрована в даній квартирі з 2006 р. і проживає в ній. Сторони, як встановлено судом, приходяться один до одного як донька та батько відповідно (а.с.31 зворот).

Відповідач згідно його письмових пояснень вказаною квартирою для проживання не користується, хоча і зареєстрований в ній з 1991 р. (а.с.39).

Згідно акту про не проживання від 24 серпня 2014 р., підписаного сусідами і засвідченого паспортисткою ЖЕК №7 ЖКП «Південь» 24 серпня 2014 р. ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає понад 2 роки (а.с.46).

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 р. було скасована ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2014 р. в цій справі про затвердження мирової угоди між сторонами та закриття провадження у справі у зв'язку із незалученням заінтересованої особи ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

У відповідності до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Право власності кожної сторони на ? частину квартири спільного заселення АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м. зареєстровано у відповідному реєстрі, не припинено.

Але позивачкою не доведена обставина зазначена підставою позову - існування спірної квартири в первісних технічних параметрах.

Відповідно до буквального тлумачення ст. 365 ЦК України передумовою припинення права власності на частку у спільному неподільному майні є його існування.

Отже позов є недоведеними, задоволенню не підлягає.

Судові витрати позивачці не відшкодовуються у відповідності до ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в том у ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький