НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/9954/13-ц
№ 2/183/132/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

за участю:

представника позивача Боброва В.Ю.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яким просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що в липні 1998 року військовослужбовцю ОСОБА_4, на склад сім'ї з трьох осіб, була надана окрема, що належить військовому відомству двокімнатна квартира АДРЕСА_1, в яку він та члени його сім'ї вселилися на підставі ордера, виданого Гвардійською КЕЧ району від 07.07.1998 року № 141.

З 2006 року ОСОБА_4 вивіз свої особисті речі з вищезазначеної квартири, знявся з реєстрації у зв'язку з вибуттям до іншого місця проходження служби в іншому населеному пункті.

В квартирі залишилися зареєстрованими колишні члени сім'ї ОСОБА_4, а саме його дружина та донька - відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З 2003 року відповідачі в спірній квартирі постійно не проживають. Станом на 01.11.2013 року мають заборгованість перед Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської КЕЧ району по квартплаті та комунальним послугам в сумі 7 328,18 грн. Спірну квартиру без дозволу Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району та без укладення договору піднайму здають в піднайом невідомим особам.

Будь - яких заяв від відповідачів про продовження строку їх відсутності в спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин до будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району не надходило. Використання відповідачами спірної квартири не для особистого проживання, а в інших цілях, фактичне припинення виконання солідарного обов'язку щодо здійснення плати за користування житлом та спожиті комунальні послуги на рахунки Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району - свідчить про фактичну втрату відповідачами інтересу до спірної квартири.

За таких обставин, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав як власника житлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивача Бобров В.Ю. позов підтримав, просив задовольнити, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила суд в його задоволенні відмовити, зазначивши, що дійсно після розлучення з чоловіком в 2009 році, вони з донькою поїхали до її батьків у м.Дніпропетровськ, де вона влаштувала донку в школу, однак сама вона мешкає у спірній квартирі. Її періодичну тимчасову відсутність може пояснити тим, що постійно працювала у м.Дніпропетровську і часто залишалась ночувати у батьків, бо працювала до пізнього вечора. На даний момент вона також постійно мешкає у спірному приміщенні, однак через те, що повертається з роботи близько 22.00-23.00 годин, працівники Будинкоуправління не можуть її застати вдома.

Відповідач ОСОБА_3 не з'явилася в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_5 підтвердила той факт, що ОСОБА_2 мешкає у спірній квартирі. Їй це відомо, оскільки вона буває у неї в гостях. В квартирі знаходяться речі ОСОБА_2, на даний час остання робить ремонт в квартирі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив про те, що відповідачка його сусідка. Він два рази на тиждень їздить до м.Дніпропетровська до своїх батьків і останні 6 місяців систематично підвозить відповідачку до м.Дніпропетровська.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила про те, що відповідачка її сусідка. Останні 10 років ОСОБА_2 у спірній квартирі не мешкає. Там мешкають сторонні люди.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила про те, що відповідачка їй не знайома. Останні 6 років вона працює у м.Дніпропетровську і кожен день їздить на маршрутках, однак відповідачку жодного разу не зустрічала.

Суд, вислухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано ордер, виданий Гвардійською КЕЧ району від 07.07.1998 року № 141, з якого вбачається, що в липні 1998 року військовослужбовцю ОСОБА_4, на склад сім'ї з трьох осіб, була надана окрема, що належить військовому відомству двокімнатна квартира АДРЕСА_1, в яку він та члени його сім'ї вселилися на підставі його ордера (а.с.3).

Суду надано також лист начальника житлової групи КЕЧ, який адресувався начальнику Будинкоуправлінню № 2 КЕЧ району, згідно якого ОСОБА_4 у зв'язку з розірванням шлюбу з ОСОБА_2, знятий з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.3).

Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 14.01.2014 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно довідки, виданої Будинкоуправлінням № 2 КЕЧ району № 1080 від 04.12.2013 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані і проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно довідки по особовому рахунку НОМЕР_1 відкритому на ім'я ОСОБА_2, остання має заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.10.2010 року по 30.03.2013 року у розмірі 6 542,36 грн. (а.с.5).

Суду надано акт перевірки житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 12.02.2008 року, згідно якого ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 у даній квартирі не проживають, у квартирі проживає сім'я ОСОБА_10. ОСОБА_9 разом з донькою ОСОБА_3 з 24.02.2003 року проживають в м. Дніпропетровську, де остання відвідує школу (а.с.7).

На підтвердження факту не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, суду також наданий Акт про не проживання від 29.11.2013 року (а.с.8).

У відповідності до ч.1 ст. 71 ЖК України, на яку позивач посилається, як на підставу свого позову, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення потягом шести місяців.

В судовому засіданні не заперечувалося сторонами, що відповідачі на підставі ордеру були вселені у спірну квартиру.

У відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строк, провадиться в судовому порядку.

У відповідності д п.7 ч.2 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання.

При вирішенні спору суд бере до уваги надані позивачем Акт перевірки житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 12.02.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 у даній квартирі не проживають та Акт про не проживання від 29.11.2013 року.

Як встановлено судом, і не заперечувалося відповідачем ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_3 не проживає в спірному жилому приміщенні з 2003 року, тобто більше дванадцяти років. Тому, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України немає, її особистих речей в спірному жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг будинку відповідачка не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного жилого приміщення як до свого постійного місця проживання.

А тому в частині позовних вимог, пред'явлених до ОСОБА_3, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог, пред'явлених до ОСОБА_2, то в цій частині позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження факту не проживання ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні, позивачем були надані вищезазначені Акти, однак, як зазначила відповідач ОСОБА_2 і підтвердила цю обставину копією трудової книжки (а.с.34-35, 37) на час складення Акту перевірки житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 12.02.2008 року, вона працювала в компанії «Дніпроавіа», а на час складення Акту про не проживання від 29.11.2013 року, як і на момент розгляду справи в суді, вона працює в Телерадіокомпанії «Нова».

Тобто, дана обставина підтверджує посилання відповідача ОСОБА_2 на той факт, що вона працює в м.Дніпропетровську і фізично не може бути присутньою під час відвідування її житла працівниками Будинкоуправління, бо в цей час відсутня вдома.

Факт проживання ОСОБА_2 підтвердила і свідок ОСОБА_5, а факт того, що відповідачка ОСОБА_2 їздить на роботу в м.Дніпропетровськ підтвердив свідок ОСОБА_6

Свідчення свідка ОСОБА_8 судом оцінюються критично, оскільки факт того, що вона не зустрічалася на зупинці з ОСОБА_2 не може беззаперечно свідчити про те, що ОСОБА_2 не їздить на роботу до м.Дніпропетровська.

Судом приймаються до уваги свідчення свідка ОСОБА_7, однак вони не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки суперечать іншим доказам, оціненим судом у сукупності.

Факт того, що ОСОБА_2 мешкає у спірному приміщенні підтверджується і тим, що вся поштова кореспонденція, зокрема повістки, направлялись на адресу її реєстрації, і вона їх отримувала саме за зазначеною адресою та прибувала в судові засідання.

Наявність боргу не може бути підставою для визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням. Крім того, в матеріалах справи наявний виконавчий лист, по якому з відповідача стягується заборгованість (а.с.32).

Тому суд приходить до висновку, що позов в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, то суд вважає в їх задоволенні відмовити

У відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач ОСОБА_3 повинна відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме сплачений судовий збір у розмірі 114,70 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 383, 391, -

в и р і ш и в:

Позов Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Березюк