Справа № 200/3589/15-ц
провадження № 2/200/1684/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтовування позовних вимог посилається на те, що 19.12.1997 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та який проживає з нею. Під час шлюбу вони з чоловіком займалися підприємницькою діяльністю і коли ця діяльність почала приносити статки, вони почали сваритися, фактично припинили шлюбні відносини, а потім чоловік став усувати її від ведення підприємницької діяльності. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв"язку відсутністю взаєморозуміння, постійними сварками, тому вона звернулася до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу, який рішенням від 23.01.2013 року був розірваний. Відповідач не приймає участь в постійному, систематичному утриманні дитини, в зв"язку з чим вона перебуває в тяжкому матеріальному стані. Нею постійно з вересня 2012 року вживалися заходи щодо одержання аліментів від відповідача на утримання сина у розмірі, необхідному для його виховання та розвитку, проте відповідач не бажав з нею спілкуватися, тому вона вимушена звернутися до суду з проханням нарахувати аліменти з 17.09.2012 року.

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.09.2012 року і до досягнення ним повноліття, а в разі продовження ним навчання - до досягнення віку 23 років.

В судове засідання відповідач з представником позовні вимоги визнали частково, зазначили, що відповідач має мінливий розмір доходів та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1200,00 грн. щомісячно.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено у судовому засіданні, 19.12.1997 року між позивачкою та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб.

03.02.1999 року у сторін від шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 03.03.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська.

Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося в зв"язку відсутністю взаєморозуміння, постійними сварками, в наслідок чого їх сім"я розпалася. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.01.2013 року шлюб між сторонами був розірваний.

В зв"язку з розпадом сім"ї батьків їх син проживає за адресою АДРЕСА_1 з матір"ю ОСОБА_1, яка не працює.

Відповідач, який проживає окремо від позивачки та сина, матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно та у недостатньому розмірі, він є фізичною особою-підприємцем, інших осіб на утриманні не має, за станом здоров"я не має перешкод для виплати аліментів на утримання сина.

В позові позивач посилалася на те, що відповідач за 2013 рік від своєї підприємницької діяльності отримав дохід у розмірі 85500,00 грн., за 2014 рік отримав дохід у розмірі 90 500,00 грн. та на підтвердження цього вказала на декларації, які є у матеріалах справи. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що вказані декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заповнювала для податкової інспекції сама позивачка і інформація про розмір доходу, вказана в них, є досить приблизною. Будь-яких доказів розміру доходу, який отримує відповідач у 2015 році, суду не надано. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він щомісячно має дохід у розмірі 5000,00 грн., з яких сплачує кредит, періодично придбає речі сину, та має можливість виплачувати позивачці аліменти на утримання сина у розмірі 1200,00 грн. щомісячно.

Таким чином, враховуючи матеріальний стан сторін та нерегулярний, мінливий дохід відповідача, зважаючи на надані докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Будь-яких доказів того, що відповідач має можливість надавати аліменти на утримання сина у більшому розмірі, позивачем суду не еадано.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів на утримання дитини - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася із даним позовом до суду 24.02.2015 року, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача саме із вказаної дати.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів за минулий період - тобто з 17.09.2012 року задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів за вказаний період з відповідача, але не змогла їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. Крім того, судом встановлено, що після розірвання шлюбу і до грудня 2014 року відповідач проживав однією сім"єю з позивачкою та сином.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у разі продовження ним навчання до досягнення ним віку 23 років.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є обов'язкова наявність порушення відповідачем її прав, свобод чи інтересів, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син.

Тобто, статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Судом же при розгляді даної справи встановлено, що син сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час є неповнолітнім і даним рішенням ухвалено про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на його утримання аліментів до досягнення ним повноліття.

Таким чином, звернення до суду позивачки із позовними вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у разі продовження ним навчання до досягнення ним віку 23 років, є передчасним, тому ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, інн. НОМЕР_1, фізичної особи-підприємця, який проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, аліменти в розмірі 1200,00 грн. щомісячно на користь ОСОБА_1, інн. НОМЕР_2, на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи стягнення з дня подачі позову - з 24.02.2015 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави - судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева