Справа № 438/1378/14 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/2608/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.,

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

встановила:

Позивач ОСОБА_2 у вересні 2014 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, вимоги по якому уточнивши заявою від 13.01.2015 року, просив стягнути солідарно з відповідачів в його користь 2960,40 грн. відшкодування майнової шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, а також судові витрати.

В обґрунтування зазначених вимог покликався на те, що 16 липня 2014 року мало місце залиття квартири АДРЕСА_1, яка розташована поверхом нижче тієї квартири, де проживає відповідач ОСОБА_3 із своєю сім"єю. Внаслідок залиття квартири пошкоджено стіни та стелі кімнат, кухні і туалета, електричну коробку, паркет, підвищилась вологість, появився запах сирості. Наведені факти підтверджуються актом ДКП "ЖЕК № 3" від 22 липня 2014 року та висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 13 від 11 вересня 2014 року визначення вартості відновлювального ремонту внаслідок залиття.

Крім цього, неправомірними діями відповідачів йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 2000 грн.

Оскаржуваним рішенням Бориславського міського суду від 09 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 вартість завданої майнової шкоди у розмірі 2960 гривень 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 вартість судових витрат у розмірі 846 гривень 20 копійок з кожного.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3, вважає рішення необґрунтованим, оскільки суд не п повній мірі дослідив і неправильно оцінив обставини по справі.

Звертає увагу на те, що в експертному дослідженні визначено, що сума ремонтно-будівельних робіт визначена як інвесторська (прогнозна) та зазначено, що станом на час проведення дослідження може становити 2960,40 грн., однак може змінюватись в залежності від способу проведення відновлювальних робіт та договірних умов, у яку зокрема включено вартість відновлювального ремонту, кошторисний прибуток, кошти на покриття адміністративних витрат будівельних організацій та податок на додану вартість.

Натомість, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження проведення відновлювального ремонту суб'єктом підприємницької діяльності - платником ПДВ, а тому суд безпідставно стягнув з неї суму кошторисного прибутку, ПДВ, покриття адміністративних витрат будівельних організацій, відтак вважає, що суми на зазначені витрати підлягають виключенню з суми відшкодування завданої матеріальної шкоди. Таким чином, вартість відновлювального ремонту квартири становитиме 2304,00 грн.

Також, на думку апелянта, рішення суду в частині розподілу судових витрат необхідно змінити, оскільки витрати за виготовлення висновку спеціаліста № 13 від 11.09.2014 року не можуть бути віднесені до судових витрат і стягнуті на користь позивача.

Крім цього, позовні вимоги позивача задоволено на 59,68%, а тому витрати на правову допомогу в розмірі 450,00 грн. та судовий збір в сумі 243,6 грн. необхідно було стягнути з відповідачів у пропорційному відношенні до розміру задоволених позовних вимог.

Просить рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року змінити, зменшити розмір стягнутої з відповідачів в користь позивача майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири до 2304,00 грн., вимоги про стягнення витрат за проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 13 від 11 вересня 2014 року в сумі 1845,00 грн. відхилити, а судові витрати стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 викликалися в судове засідання та не з"явилися, повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось в суд за закінченням терміну зберігання (а.с. 128, 129).

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй поштового відправлення (а.с. 130), в судове засідання апеляційної інстанції не прибула, не повідомила суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з"явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів на спростування висновків щодо причин залиття квартири позивача та вартості відновлювального ремонту, відтак визначаючи розмір майнової шкоди врахував висновок експертно-технічного дослідження. В свою чергу, оскільки позивач не подав доказів, які б підтверджували його моральні переживання, пов'язані саме з залиттям квартири, тому у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовив. Також, суд стягнув судові витрати, підтверджені доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

Колегією суддів встановлено, що апелянт оскаржуючи рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року, фактично не виключає та не оспорює своєї вини у заподіянні шкоди позивачу внаслідок залиття квартири, при цьому, не погоджується лише з рішенням суду в частині визначеної суми відшкодування майнової шкоди та судових витрат.

Суд першої інстанції встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про власності на квартиру від 29.07.1996 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18068342 від 12.03.2008 року (а.с. 4-7).

Квартира АДРЕСА_4, яка розташована поверхом вище, належить на праві спільної часткової власності відповідачам - ОСОБА_3 3/8 ідеальної частини, ОСОБА_5 3/8 ідеальної частини та ОСОБА_4 ? ідеальної частини (а.с. 68-79).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Згідно акту від 22.07.2014 року, складеного комісією в складі майстрів ДКП "ЖЕК № 3", квартиру АДРЕСА_1 було залито водою внаслідок халатного відношення до сантехнічних приладів гр. ОСОБА_3, яка проживає в квартирі АДРЕСА_4 цього ж будинку (а.с. 8).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що невідповідність даного акту вимогам чинного законодавства у зв'язку з відсутністю у ньому записів про присутність власників квартир АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та АДРЕСА_4 ОСОБА_3 не є підставою вважати його неналежним доказом, оскільки обставини зазначені у ньому підтверджені в сукупності з іншими доказами.

В свою чергу, факт затоплення квартири та причина, яка вказана у вищевказаному акті обстеження, відповідачем в апеляційній скарзі не оспорюються.

Згідно із ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить.

Частиною 1 ст. 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати прибудинкову територію.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Підставами відповідальності за завдану шкоду є протиправність дій, завдання шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправними діями, наявність вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що в матеріалах справи достатньо доказів вважати, що залиття квартири за адресою АДРЕСА_1 сталось по вині відповідачів, відтак необхідно стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 майнову шкоду завдану залиттям квартири.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд вірно виходив з висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 13 від 11 вересня 2014 року, за яким вартість відновлювальних робіт може становити 2960,40 грн., при цьому доказів спричинення майнової шкоди залиттям квартири в іншому розмірі, відповідачами не представлено, а судом не здобуто.

Доводи апеляційної скарги в частині виключення з розрахунку витрат на проведення відновлювального ремонту кошторисних витрат, покриття адміністративних витрат будівельних організацій, а також ПДВ є безпідставними, оскільки проведені розрахунки у висновку № 13 від 11.09.2014 року не суперечать Правилам складання кошторисної документації і визначення базисної та розрахункової кошторисної вартості будівництва.

В свою чергу, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 2000 грн. відшкодування моральної шкоди сторонами не оскаржується, тому відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При цьому, до судових витрат належить, зокрема і витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, що спростовує доводи апелянта в частині стягнення витрат за проведення експертного будівельно-технічного дослідження в сумі 1845,00 грн. (ст. 79 ЦПК України).

Окрім цього, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно із ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.

Граничний розмір таких витрат встановлений законом.

Матеріалами справи стверджується та встановлено судом, що представництво інтересів позивача ОСОБА_2 здійснювала адвокат Вілінська Г.М. (свідоцтво № 388, видане 22.07.2005 року), яка діяла на підставі договору без номера від 27.10.2014 року (а.с. 44,45), що є належним та допустимим доказом надання правової допомоги.

В свою чергу, згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру № 27 від 07.09.2014 року, позивач ОСОБА_2 сплатив адвокату Вілінській Г.М. 450 грн. за підготовку позовної заяви.

Таким чином, беручи до уваги те, що у відсотковому відношенні суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги на 59,67%, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог документально підтверджені судові витрати в сумі 1514,78 грн., відповідно з кожного трьох відповідачів по 504,92 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині зменшення розміру судових витрат, які необхідно стягнути з відповідачів в користь позивача.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 09 лютого 2015 року змінити, зменшити розмір судових витрат, які необхідно стягнути з відповідачів в користь позивача.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 1514 (одна тисяча п"ятсот чотирнадцять) грн. 78 грн., а саме по 504 (п"ятсот чотири) грн. 92 грн. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин