Справа №577/2748/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Разумова І. Є.
Номер провадження 22-ц/788/1479/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей,

в с т а н о в и л а:

28 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся з зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що після припинення підприємницької діяльності він не в змозі сплачувати присуджені за судовим рішенням від 09 квітня 2015 року аліменти на утримання малолітніх дочок на загальну суму 2600 грн. щомісяця. Вказує, що ніякого доходу, крім допомоги по безробіттю, не має, не працює, має утриманців - батьків похилого віку, а тому вважає, що стягнуті аліменти мають бути зменшені до 771,60 грн. на обох дітей.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку і просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вказує, що місцевий суд не врахував його матеріальне становище, факт припинення підприємницької діяльності, перебування на обліку в центрі зайнятості, а також те, що у нього є інші утриманці, а тому необґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав в ній зазначених, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, місцевий суд виходив з відсутності підстав для зменшення розміру аліментів.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів повністю погодитись не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 14 травня 2015 року, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 1300 грн. на кожну дитину, щомісяця до досягнення ними повноліття, починаючи з 12 березня 2015 року.

Зі змісту цього рішення вбачається, що при визначенні розміру в твердій грошовій сумі, а саме по 1300 грн. на кожну дитину, місцевий суд виходив з можливості відповідача надавати дітям матеріальну допомогу в таких розмірах, оскільки з 24 грудня 2004 року по 20 листопада 2014 року він був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, його загальна сума доходу за 2013 рік склала 332917 грн., а за 2014 рік - 253285 грн. Крім того, 07 лютого 2014 року він подарував своїй матері ОСОБА_7 житловий будинок, вартістю 380203 грн., за ним зареєстрований причіп, він має автомобіль, який знятий з реєстрації для реалізації.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач посилався на те, що після присудження аліментів, у нього змінилося матеріальне становище - він не працює і з 20 листопада 2014 року не займається підприємницькою діяльністю, з 24 квітня 2015 року перебуває на обліку в центрі зайнятості, та з травня 2015 року отримує щомісячну допомогу по безробіттю й іншого доходу немає.

На підтвердження цих обставин він надав суду відповідні докази, а саме: витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.05.2015 року про припинення з 20 листопада 2014 року підприємницької діяльності, довідки Конотопського міськрайонного центру зайнятості від 05.05.2015 року №3825 про перебування його на обліку як безробітного з 24 квітня 2015 року та від 08.06.2015 року №4479 про його дохід за травень 2015 року у сумі 974,39 грн. (а.с. 5-7, 25).

Крім того, ним надано місцевому суду докази на підтвердження матеріального становища відповідачки, зокрема що у її власності знаходяться дві земельні ділянки, два автомобілі, квартира, приватний будинок (а.с. 26, 30, 31-36).

Доказів отримання позивачем доходів з інших джерел, крім допомоги по безробіттю, матеріали справи не містять.

Відповідачкою та її представником таких доказів також не надано, як і не доведено, що отриманий позивачем дохід за час здійснення підприємницької діяльності чи набуте у власність рухоме і нерухоме майно на момент звернення з даним позовом приносять будь-які доходи чи дозволяють підтримувати матеріальний стан позивача на такому ж рівні, як і на час ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів, тобто не доведено, що матеріальний стан позивача не змінився і, тим більше, поліпшився за рахунок отримуваної допомоги по безробіттю.

Зазначені вище обставини залишилися поза увагою місцевого суду, хоча вони мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав, визначених ст. 192 СК України для зміни розміру присуджених аліментів, оскільки наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що у позивача ОСОБА_3 після ухвалення рішення суду від 09.04.2015 року змінився матеріальний стан, що дає підстави для зміни розміру аліментів.

При визначенні нового розміру аліментів, колегія суддів враховує те, що матеріальне становище позивача змінилося в сторону погіршення, а його дохід став регулярним. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження та з врахуванням положень ст.183 СК України, визначити його слід у частці від заробітку (доходу) позивача.

З роз'яснень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 " Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2015 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Конотоп Сумської області на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі, по 1300 грн. на кожну дитину, до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача на утримання обох дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня набрання чинності цього рішення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -