АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/4148/14-ц 22-ц/774/130/К/15
Провадження № 22-ц/774/130/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 216/4148/14-ц інстанції - Мазурчак В.М.
Категорія 31 (ІІІ) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участі -представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 02 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я внаслідок злочину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я внаслідок злочину. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.11.2012 року у номері готелю "Кларк" міста Біла Церква, відповідач завдав позивачу тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого останній втратив ліве око. Згідно висновку СМЕ № 396/д від 10.01.2013 року в результаті побиття позивачу заподіяно травму лівого ока з повністю відсутнім зором, при цьому втрата працездатності становить 45 відсотків. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні вищезазначеного злочину та йому призначено покарання в вигляді п'яти років позбавлення волі. Внаслідок такого побиття і втрати лівого ока позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичних і душевних стражданнях, тому просив суд стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 150000 грн.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я внаслідок злочину, у розмірі 150000 грн., а також 1500 грн. судового збору в дохід держави України.

25 вересня 2014 року ОСОБА_3 подано заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 06 листопада 2014 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування заочного рішення суду та ухвалення нового про стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50000 грн. Зокрема, суд не взяв до уваги, що при розгляді кримінального провадження ОСОБА_4 як потерпілим позов про стягнення будь-якої шкоди не подавався. Потерпілий у досудовому слідстві визнав, що йому не нанесено матеріальної шкоди, про що зазначено й у обвинувальному акті. Крім того, між висновком експерта № 396/д від 10 січня 2013 року та матеріалами медичних обстежень, які надані позивачем, є суперечності, де вбачається наявність вини потерпілого. Дані матеріали знаходяться у справі кримінального провадження, яке судом за клопотанням позивача так і не було витребуване. Розмір моральної шкоди є необґрунтованим, оскільки представник позивача, який діє від себе, а не від потерпілого - позивача, пред'явивши вимоги про стягнення моральної шкоди, не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її наявності та розміру. А також, судом не враховано, що він на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей і хвору мати, яка потребує постійної сторонньої допомоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.11.2012 року у номері готелю "Кларк" в місті Біла Церква, відповідач завдав позивачу тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого останній втратив ліве око.

03.11.2012 року відповідача госпіталізовано до Київської обласної клінічної лікарні, а саме, до відділення офтальмології з діагнозом контузія ока тяжкого ступеню.

У період часу з 05.11.2012 року по 12.11.2012 року відповідач лікувався у відділенні мікрохірургії ока Криворізької міської лікарні № 4, де йому 09.11.2012 року було здійснено операцію по видаленню лівого ока. Надалі позивач вимушений носити очний протез.

Згідно висновку СМЕ № 396/д від 10.01.2013 року в результаті побиття відповідачу заподіяно травму лівого ока з повністю відсутнім зором і при цьому втрата працездатності становить 45 відсотків.

16.01.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області постановлено обвинувальний вирок відносно відповідача, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі (а.с.23-27).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_3 у завданні моральної шкоди ОСОБА_4, а також враховував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, тощо.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи.

Як убачається із матеріалів справи, внаслідок побиття і втрати лівого ока позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичних і душевних стражданнях, які зазнав він при здійсненні йому медичних втручань: операція по видаленню лівого ока, яка здійснювалася в 4-ій Криворізькій лікарні та встановлення протезу, який здійснював інститут імені Філатова в Одесі; у душевних стражданнях, які він зазнав і буде довічно зазнавати внаслідок втрати ока - органу, дію якого не можна відновити, не можна здійснити пересадку. Такі душевні страждання він зазнає при спілкуванні з людьми особисто з особами протилежної статі, бо він є ще досить молодий чоловік і має знівечене обличчя внаслідок відсутності одного ока. Втрата ока не дає можливості відповідачу керувати автомобілем, шкодить трудовій діяльності (він є майстром по встановленню сантехнічного обладнання), бо ним втрачено 45 відсотків працездатності і внаслідок втрати лівого ока відповідач втратив панорамну обзорність і не має можливості бачити все у просторі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності стороною позивача факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок злочину, вчиненого відповідачем по справі.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо розміру стягнутої моральної шкоди, оскільки на думку колегії суддів, він є дещо завищеним.

На думку колегії суддів, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Беручи до уваги конкретні обставини по справі та враховуючи, що груба необережність позивача, який вживав алкогольні напої із раніше незнайомою йому людиною - відповідачем, сприяла виникненню шкоди, спричиненої останнім внаслідок скоєння злочину, колегія суддів вважає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є сума 50000 грн., у зв'язку з чим рішення суду має бути змінено в порядку ст. 309 ч. 1 п. 3 ЦПК України, а розмір відшкодування позивачу моральної шкоди зменшено з 150000 грн. до 50000 грн.

Крім того, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення також підлягає зміні в частині розмірі судового збору, виходячи з наступного.

У відповідності до підпункту 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

У відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розміру судового збору також підлягає зміні, а саме, цей розмір слід зменшити з 1500 грн. до 243,60 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2014 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 150000 грн. до 50000 (п'ятдесяти тисяч) грн., а також розмір судового збору стягнутого з ОСОБА_3 на корить держави з 1500 грн. до 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів