Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Висоцької В.С., Остапчука Д.О.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Кузьминського сільського споживчого товариства Красилівської райспоживспілки, голови правління Кузьминського сільського споживчого товариства Красилівської райспоживспілки Іщука Андрія Мартиновича про скасування розпорядження про звільнення з роботи, внесення змін до трудової книжки, видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1983 року вона перебувала у трудових відносинах з Кузьминським сільським споживчим товариством Красилівської райспоживспілки. 16 березня 2009 року її звільнено з роботи за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності працівників. Зазначає, що звільнено її з роботи незаконно, оскільки вона не повідомлялась про скорочення за два місяці, не повідомлялась первинна профспілкова організація про майбутнє її звільнення у зв'язку зі скороченням працівників, їй не пропонувалась інша робота. Крім того, в день звільнення їй не було видано трудову книжку. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила задовольнити її позовні вимоги і скасувати розпорядження голови правління Кузьминського сільського споживчого товариства Красилівської райспоживспілки Іщука А.М. від 16 березня 2009 року про її звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, зобов'язати голову правління Кузьминського сільського споживчого товариства Красилівської райспоживспілки Іщука А.М. видати трудову книжку, внести в трудову книжку новий запис, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з грудня 2008 року.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2014 року, позов задоволено частково: скасовано розпорядження правління Кузьминського сільського споживчого товариства Красилівської райспоживспілки від 16 березня 2009 року про звільнення ОСОБА_3 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, стягнуто з Кузьминського сільського споживчого товариства Красилівської райспоживспілки на користь ОСОБА_3 7 538 грн 40 коп. у рахунок сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в решті позову відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Касаційна скарга заявника підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у березні 2009 року скорочення чисельності працівників у Кузьминському сільському споживчому товаристві Красилівської райспоживспілки не проводилося, тому звільнення позивачки з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності працівників є незаконним. Оскільки трудову книжку ОСОБА_3 в день звільнення не видано, а зроблено це лише 15 лютого 2010 року, то є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Вимоги позивачки щодо зобов'язання внесення змін у запис в трудовій книжці не ґрунтуються на вимогах закону.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що з 1983 року ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах із Кузьминським сільським споживчим товариством Красилівської райспоживспілки і займала посаду продавця.

Розпорядженням правління Кузьминського сільського споживчого товариства Красилівської райспоживспілки від 16 березня 2009 року ОСОБА_3 звільнено на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності працівників.

При звільненні ОСОБА_3 не було видано трудову книжку.

Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовій договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (із подальшими змінами), розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Відповідно до частини четвертої статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Зазначаючи, що ОСОБА_3 отримано трудову книжку 15 лютого 2010 року, тому на її користь слід стягнути середній заробіток з дня звільнення по день видачі трудової книжки, при цьому вина відповідача у триманні трудової книжки до 03 жовтня 2012 року відсутня, суд першої інстанції не спростував пояснення відповідача (а.с. 28), що дублікат трудової книжки ними направлено позивачці рекомендованою поштою лише 04 жовтня 2012 року; не надано оцінки поясненням позивачки, що трудова книжка знаходилася в товаристві для внесення виправлення в запис; не досліджено в якості доказу трудову книжку, записи в ній, не встановлено які виправлення і коли були в ній зроблені.

У силу частини четвертої статті 10, частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір і зазначаючи, що ОСОБА_3 не заявляла позовних вимог про поновлення її на роботі, суд першої інстанції не роз'яснив позивачці її право на уточнення позовних вимог в цій частині, крім того, зазначаючи, що вимоги про зобов'язання внесення змін до трудової книжки є некоректними, суд не навів мотивів такого висновку з посиланням на норми права і не розглянув ці вимоги згідно з вимогами закону.

Отже, суд першої інстанції не встановив всіх фактичних обставин справи, не визначився із характером спірних правовідносин, не уточнив позовні вимоги, не з'ясував всі обставини справи, не дослідив всі докази та не надав їм оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду без змін.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то оскаржувані судові рішення на підставі частини другої статті 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.С. Висоцька

Д.О. Остапчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська