Справа № /222/634/15-ц
Провадження № 2/222/338/2015 р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2015 року Володарський районний суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,
при секретарі Темір В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Володарське в порядку ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Представник позивача ПАТ «ПУМБ» - ОСОБА_5 в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні та просив справу розглянути без його участі, а у разі неявки відповідачів в судове засідання, просив справу розглянути в заочному порядку на підставі наявних у справі доказах та постановити по справі заочне рішення.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання неодноразово не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення по справі, на чому наполягав представник позивача.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку, в порядку ст. 197 ЦПК України на підставі наявних у справі доказах у відсутність не зявившихся сторін.
Розглянувши письмову заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
08.02.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк» (правонаступником якого є позивач ПАТ «ПУМБ») та відповідачкою ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 10/1 від 08.02.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Володарської нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_6 за реєстровим номером № 73, за яким відповідачка ОСОБА_3 передала в іпотеку обєкт нерухомого майна, перелік і опис якого наведений у п.1.2 цього договору та до предмету іпотеки входить житловий будинок № 21 по вул. Садовій в с. Тополине Донецької області, загальною площею 217,8 м2, житловою площею 119,3 м2, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Загальна вартість предмета іпотеки за згодою сторін складає 383000,00 грн. Пунктом 1.4 іпотечного договору також визначена вартість предмета іпотеки в розмірі 383000,00 грн.
Згідно п. 3.1 іпотечного договору за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням, а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, повязані з реалізацією прав, що випливають з іпотечного договору.
Також, судом встановлено, що 08.02.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк» (правонаступником якого є позивач ПАТ «ПУМБ»)та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 10/2 від 08.02.2007 року, згідно якого відповідачка ОСОБА_4 поручилась перед кредитором за виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором № 10 від 08.02.2007 року та зобовязалась відповідати перед кредитором за порушення ОСОБА_2 основного зобовязання.
Згідно п.1.1 Статуту ЗАТ «ПУМБ» (в новій редакції) ПАТ «ПУМБ» є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ «Донгорбанк» в результаті реорганізації ПАТ «Донгорбанк» шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», згідно рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «ПУМБ» (протокол № 59 від 15.07.2011 року) та згідно рішення єдиного акціонера ПАТ «Донгорбанк» (рішення 2/2011 від 15.07.2011 року).
Відповідно до листів-вимог за вих. № MPL-44/42 від 25.04.2014 року (яку ОСОБА_3 отримала особисто 07.05.2014 року) та № MPL-44/47 від 11.02.2015 року, ПАТ «ПУМБ» вимагав від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути порушення зобовязань за кредитним договором та погасити заборгованість перед банком протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги та їх було попереджено, що у разі невиконання вищевказаних вимог банку, останній розпочне стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором та зверне стягнення на майно, передане в іпотеку Банку.
Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 526, 610 ч.1 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки встановлені законом або договором.
Проте, відповідно до п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).
Крім цього, Верховний Суд України в 2015 році при аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, при узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин 2009-2010 років зробив висновок про те, що правильним є зазначення в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки з посиланням на суму заборгованості за кредитним договором, а розрахунок суми заборгованості повинен бути наведений у мотивувальній частині рішення. Одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним.
Таким чином, суд вважає, що одночасне стягнення суми заборгованості з відповідачів та звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з поручителів за рахунок належного їм майна, тобто відбудеться фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. В звязку з чим в задоволенні вимог позивача до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором слід відмовити.
Щодо вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки слід зазначити наступне.
Так, згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що саме з відповідачки ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 3654,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57-61, 74, 88, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 575, 610, 611, 629, 1049 ЦК України, ст.ст. 11, 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку», суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.
В решті частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Позивач який брав участь у справі, але не був присутній у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Є.О. Подліпенець.