Номер провадження: 22-ц/785/3746/15
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2015 року у справі за позовом Заступника прокурора Київського району м.Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності,

в с т а н о в и л а:

Прокурор Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державної архітектурно-будівельного контролю в Одеській області звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, визнати недійсним свідоцтво №7674873 від 07.08.2013 року, що видане реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області про право власності ОСОБА_2 В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що державну реєстрацію права власності на нерухоме майно було проведено без належних правових підстав та дотримання встановленого законом порядку, зокрема щодо зазначеної будівлі ОСОБА_2 не було отримано відповідної декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а також на підставі скасованого рішення суду, що відповідно до приписів законодавства виключає можливість проведення відповідної реєстрації права власності на новозбудоване нерухоме майно.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2015 року позов Заступника прокурора Київського району м.Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 від 07.08.2013 року №4820309. Визнано недійсним свідоцтво №7674873 від 07.08.2013 року, видане Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на право власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю загальною площею 926,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Зазначено, що вказане рішення є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області реєстрації права власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю загальною площею 926,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову Заступника прокурора Київського району м.Одеси.

У апеляційній скарзі Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову Заступника прокурора Київського району м.Одеси.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, надав заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з перебуванням його представника у відрядженні, однак доказів до заяви про наявність об'єктивних перешкод для участі в судовому засіданні не надав, тому з врахуванням таких обставин, а також того, що неявка осіб в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи, справу розглянуто за його відсутності.

Представник Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не надав.

Представник прокуратури вважав доводи апеляційних скарг безпідставними, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05.12.2011 року за ОСОБА_2 було визнане право власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю, площею 926,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду було зареєстроване 27.07.2012 року КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" за реєстраційним 37237153.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.01.2013 року, зазначене рішення Київського районного суду м. Одеси було скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 При цьому встановленим був факт будівництва на земельній ділянці всупереч її цільовому призначенню, із захватом частини ділянки, що не належить ОСОБА_2, а також звернення до суду без попереднього звернення до Інспекції ДАБК.

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна (№16123045 від 15.01.2014 року), право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_2, а підставою реєстрації є рішення Державного реєстратора №4820309 від 07.08.2013, що винесено на підставі таких документів:

1. Декларації про готовність об'єкта до експлуатації серії ОД 1, від

25.12.2012 року, що видана Інспекцією ДАБК в Одеській області;

2. Технічного паспорту серії та № 0002748, виданого 07.08.2013 року ТОВ "Нове

БТІ";

3. Витягу про державну реєстрацію прав, серії та № 34973890 від 27.07.2012 року, видавник: КП "ОМБТІ та РОН";

4. Рішення суду, серія та номер: 1512/2-7264/11, винесеного 05.12.2011 року, видавник: Київський районний суд м. Одеси.

Також реєстратором 07.08.2013 року видане свідоцтво про право власності, серії та за номером 7674873.

Таким чином, однією з підстав ухвалення державним реєстратором оскаржуваного рішення було також заочне рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №1512/2-7254/11 від 05.12.2011 року з відміткою про набрання таким рішенням законної сили 16 грудня 2011 року, про визнання за ОСОБА_2 права власності на зазначену нежитлову будівлю, хоча на час реєстрації воно було скасованим.

Визнаючи недійсним свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, суд першої інстанції вірно виходив з того, що належних документів на підтвердження підстав набуття права власності надано не було.

Такий висновок відповідає обставинам справи та підтверджується відповіддю Інспекції ДАБК в Одеській області про те, що декларація про початок виконання будівельних робіт з реконструкції будинку або декларація про готовність об'єкта до експлуатації по АДРЕСА_1 не реєструвалась. (а.с.16)

Листом Департаменту ДАБІ в Одеській області повідомлено, що за реквізитами, зазначеними у копії декларації: серія ОД 1, дата: 25.12.2012 року, за даними Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та видачі таких дозволів і сертифікатів, у грудні 2012 року за № ОД 1 було зареєстровано декларацію про готовність об'єкту до експлуатації "Будівництво житлового будинку з господарською будівлею та спорудами", що розташована за адресою: АДРЕСА_2, замовник - ОСОБА_4

Таким чином, декларація, яка стала підставою видачі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю 07.08.2013 року, за реквізитами відповідає зареєстрованій декларації щодо іншого об'єкта нерухомого майна та іншого власника, а факт видачі декларації на майно за адресою АДРЕСА_1 не підтверджений Інспекцією ДАБК.

Водночас в матеріалах справи наявні дві копії Декларації, видані 25.12.2012 року, фактично з однаковими номерами, однак з яких надана ОСОБА_2 (а.с.93-95), а інша зберігається в матеріалах реєстраційної справи (а.с.123-125), порівняння яких свідчить про розбіжності у назві, хоча обидві видані одною датою 25.12.2012 року, за одним номером з однакових підстав. Проте такі обставини змістовно не пояснені, а надані копії з очевидністю вказують на наявність двох різних декларацій з одних і тих самих підстав, що не допускається.

Більш того, декларація, яка стала однією з підстав видачі свідоцтва про право власності ще і містить відомості про те, що об'єкт є нежитловим приміщенням створеним внаслідок реконструкції нежитлової будівлі, хоча на час її реєстрації рішення суду про визнання права власності на нежитлову будівлю як новостворений об'єкт було скасоване, і воно жодним чином не могло мати статус реконструйованого, являючись по суті новоствореним.

З врахуванням викладених обставин, а також зважаючи на підтвердження Інспекцією ДАБК факту невидачі жодної з декларацій за адресою АДРЕСА_1, встановленим слід вважати факт видачі свідоцтва про право власності за відсутності на те передбачених законом підстав, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, ненадання оцінки декларації, колегія звертає увагу і на те, що за часом видачі 25.12.2012 року Декларація про готовність об'єкта до експлуатації існувала, ОСОБА_2 як власнику майна не могло бути про це невідомо, адже саме він звертався за її реєстрацією, але про такі істотні обставини він не повідомив апеляційний суд 18.01.2013 року під час перегляду рішення суду першої інстанції про визнання за ним права власності на самочинно збудоване майно. При цьому саме відсутність доказів звернення до Інспекції ДАБК стало однією з підстав скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову, рішення набрало законної сили, тобто з таких підстав скасоване не було, що, в свою чергу, не знаходить логічного пояснення з приводу виниклої правової ситуації.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не були враховані інші правові підстави видачі свідоцтва спростовуються змістом рішення суду, яким встановлено, що поряд із декларацією реєстратором у якості підстав зазначене рішення Київського районного суду м.Одеси від 05.12.2011 року, яке було скасованим на час видачі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю, що лише підтверджує факт безпідставності такої видачі.

Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Разом із тим, не можна погодитися із висновками суду в частині визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, оскільки до такого висновку суд прийшов із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.2 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст.9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, і його дії відповідно до ст.30 цього Закону можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду №8 від 20.05.2013 року "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" спори, що виникають у таких відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, в зазначеній частині рішення суду не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав п.1ч.1ст.205 ЦПК.

Разом із тим, скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині не впливає на висновок суду про визнання свідоцтва про право власності недійсним, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно, належить до документів, на підставі яких здійснюється реєстрація права власності, яке вони посвідчують, і його відповідність законові залежить від наявності правових підстав для видачі. За таких обставин його законність може бути самостійним предметом розгляду, якщо воно суперечить актам законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Судом встановлено, що свідоцтво видане за відсутності на те правових підстав.

Керуючись ст.ст.304,п.4ч.1ст.307,309,310,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2015 року в частині визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності скасувати, провадження у справі за позовом Заступника прокурора Київського району м.Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: