Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 293/60/15-ц Головуючий у 1-й інст. Мініч Г. Г.
Категорія 25 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Зарицької Г.В., Коломієць О.С.

з секретарем

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2015 року,-

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС») невиплаченого страхового відшкодування в сумі 131640 грн. та моральної шкоди в сумі 100000 грн..

Ухвалою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 23 січня 2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ПрАТ «СГ «ТАС» про передачу справи за підсудністю по місцю реєстрації юридичної особи.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ПрАТ «СГ «ТАС» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про передачу справи на розгляд до Святошинського районного суду м.Києва згідно ч.2 ст.109 ЦПК України. Посилається на порушення судом норм процесуального права в частині визначення підсудності, оскільки судом не враховано, що судом апеляційної інстанції визначено можливість розгляду справи по місцю розташування юридичної особи або регіональної дирекції.

Неявка представника апелянта в судове засідання визнана судом неповажною з огляду на те, що відповідач є юридичною особою і не обмежений у представництві її інтересів однією особою. Крім того, згідно матеріалів справи участь у її розгляді беруть за довіреністю кілька представників (а.с.36, 72) і участь одного з них в іншому судовому процесі не позбавляє можливості на участь інших представників ПрАТ «СГ «ТАС».

При цьому, колегія суддів звертає увагу на зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, що виражається у подачі неодноразових клопотань від представників про відкладення розгляду справи з аналогічних підстав, розгляд якої з 6.02.2015 року так і не розпочато по суті, що призвело до затягування розгляду справи на строк понад два місяці (а.с.73, 215, 223, 234).

Представник позивача заперечує у задоволенні скарги.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Також, законодавець передбачив і підсудність справ за вибором позивача (ст.110 ЦПК України).

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17.03.2015 року, предметом якої був спір щодо підсудності справи по місцю проживання позивача згідно ч.5, 6, 7 ст.110 ЦПК України, визначено можливість розгляду даного позову по місцю знаходження ПрАТ «СГ «ТАС» або Житомирської регіональної дирекції зазначеної юридичної особи.

Черняхівський районний суд звернув увагу на зазначені обставини і вважав, що позивач має право на розгляд справи згідно ч.8 ст.110 ЦПК України та вимог ст.532 ЦК України по місцю свого проживання, а тому провадження у справі відкрито з дотриманням правил територіальної підсудності.

Оскільки апеляційним судом не вирішувалося питання щодо можливості застосування ч.8 ст.110 ЦПК України, посилання апелянта на ч.3 ст.61 ЦПК України є помилковим.

У п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (ст. 109 ЦПК України) і правилом альтернативної підсудності (ст. 110 ЦПК України) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч. 14 ст. 110 ЦПК України).

ПрАТ «СГ «ТАС» не оскаржувалася ухвала про відкриття провадження у справі від 23.01.2015 року у звязку із недотриманням правил підсудності, в т.ч і з посиланням про неможливість застосування ч.8 ст.110 ЦПК України, а тому вона є чинною.

Оскільки позивач має право альтернативної підсудності і цей вибір належить виключно йому, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в межах її доводів і направлення справи для розгляду до суду по місцю знаходження тільки юридичної особи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно п.2 ч.1 ст.324 ЦПК України ухвали суду першої інстанції, вказані у пункті 6 ст.293 ЦПК України не включені в перелік ухвал, що підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 312-315, 324 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відхилити.

Ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді