Справа № 344/9400/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1189/2015
Головуючий у 1 інстанції Барашков В.В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3, представника ПрАТ

«Європейське туристичне страхування» Шевчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Європейське туристичне страхування», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «Пегас Туристик», про визнання неправомірною відмови, виплату страхового відшкодування за лікування за кордоном та відшкодування майнової шкоди, завданої невиконанням умов договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом ПрАТ «Європейське туристичне страхування», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «Пегас Туристик», про визнання неправомірною відмови, виплату страхового відшкодування за лікування за кордоном та відшкодування майнової шкоди, завданої невиконанням умов договору.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 22.07.2013 року між нею та ПрАТ «Європейське туристичне страхування» було укладено генеральний договір комплексного страхування подорожуючих за межами України №69 серія КМ № 2413321, періодом страхування з 31.07.2013 року по 17.08.2013 року, програма стандартна.

11.08.2013 року під час відпочинку в Туреччині, з ОСОБА_2 стався нещасний випадок. Оскільки, всупереч умов договору страхування, відповідачем (страхувальником) не було забезпечено транспортування ОСОБА_2 до місця її проживання на територію України для лікування від отриманої травми, у зв'язку з чим родичами потерпілої було прийнято рішення про проведення операції на території Туреччини.

У зв'язку з відмовою відповідача в добровільному порядку відшкодувати витрати понесені ОСОБА_2 на лікування за кордоном - 14 000 доларів США та телефонні розмови пов'язані з цим, позивач просила ухвалити рішення, яким визнати неправомірною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування, та стягнути на свою користь 220920,00 грн. страхового відшкодування, пеню за кожен день прострочення 43133,6 грн., індекс інфляції 2789,06 грн. та 600 грн. витрат на телефонні розмови.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Європейське туристичне страхування», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «Пегас Туристик», про визнання неправомірною відмови, виплату страхового відшкодування за лікування за кордоном та відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на користь ОСОБА_2 499 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідачем не було надано жодних письмових доказів відмови позивача чи її представників від організованого відповідачем транспортування на територію України. Таким доказом міг би бути аудіо запис розмов родичів позивача із представником відповідача чи асистуючою страховою компанією, однак такий відповідачем не надано.

У зв'язку з тим, що страхувальником не було організовано та забезпечено транспортування ОСОБА_2 до місця її проживання на територію України для лікування від отриманої травми, було прийнято рішення про проведення операції на території Туреччини. Апелянт вважає, що відмова відповідача виплатити страхове відшкодування, є порушенням умов укладеного між сторонами договору, та суперечить вимогам Закону України «Про страхування».

Також апелянт зазначає, що в рішенні суду, не відображено обґрунтувань, щодо її заяви про збільшення позовних вимог.

З цих підстав рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 просила скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

ПрАТ «Європейське туристичне страхування» рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_2 499 грн. витрат на послуги телефонного зв'язку не оскаржувало.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримав, просить про її задоволення.

Представник ПрАТ «Європейське туристичне страхування» доводи апеляційної скарги не визнала. Рішення суду вважає законним та обгрунтованим.

Представник ТОВ «Пегас Туристик», будучи належно повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 22.07.2013 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Європейське туристичне страхування» було укладено генеральний договір комплексного страхування подорожуючих за межами України №69 серія КМ № 2413321, періодом страхування з 31.07.2013 року по 17.08.2013 року, програма стандартна.

Судом також вірно встановлено, що 11.08.2013 року під час відпочинку в Туреччині, з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, внаслідок чого її було транспортовано до лікарні в м. Анталія.

З матеріалів справи також вбачається, а сторонами не заперечується той факт, що внаслідок отриманої травми стан ОСОБА_2 оцінювався лікарем як критичний, про що було повідомлено страхову компанію. У лікарні м. Анталія ОСОБА_2 було діагностовано закритий перелом поперекового хребця та повідомлено про необхідність оперативного втручання (а.с. 24. 75). 13.08.2013 року о 23 год. ОСОБА_2 було прооперовано у приватній лікарні Лайф м. Анталія. Витрати на оперативне втручання складали 14 000 доларів США і були понесені безпосередньо ОСОБА_2; оплата здійснена кредитною карткою ( а.с. 11). Після проведеного оперативного втручання, відповідно до наданого лікарем дозволу (а.с. 29), ОСОБА_2 17.08.2013 року повернулася в Україну, де продовжила лікування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, та відмовляючи ОСОБА_2 в частині її вимог про стягнення страхового відшкодування за лікування за кордоном, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на повідомлення про евакуацію, придатність до польоту, розпочату підготовку до транспортування, позивач ОСОБА_2 відмовилась від транспортування до місця її проживання на територію України для лікування, а відтак виходячи з умов п.1.3 ст.1 додатку № 1 договору страхування, страховик правомірно відмовив у виплаті позивачу страхового відшкодування.

Однак погодитись з таким колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківського міського суду не може.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з п.1.3 ст.1 додатку №1 договору страхування укладеного між сторонами ( а.с. 12), до стандартної програми страхування, а саме по опції «Страхування медичних карт» входить організація та виплата вартості послуг, пов'язаних із стаціонарним лікуванням, тобто консультації лікарів, діагностика, лікування, невідкладне оперативне втручання, медикаментозне забезпечення, перебування в палатах стандартного типу, харчування за нормами, прийнятим у даному медичному закладі. При цьому страховик оплачує 100% вартості лікування у межах своєї відповідальності (страхової суми), встановленої Договором, лише до того часу, коли стан здоров'я застрахованої особи, за рішенням лікаря дозволить евакуювати його до місця постійного проживання. Крім цього, п.1.11 зазначеного договору було встановлено компенсацію вартості послуг телефонного зв'язку з приводу повідомлень про страховий випадок у межах 600 грн.

Ліміт страхової суми на медичні витрати сторонами було визначено у 15 000 доларів США, франшиза за договором - 30 доларів США.

Виходячи з вимог ст. ст.10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, і не спростовано відповідачем, про нещасний випадок з ОСОБА_2 його було інформовано того ж дня - 11.08.2013 року. Крім цього, асистуюча компанія відповідача, що знаходиться безпосередньо у м. Анталія підтвердила наявність інформації про встановлений ОСОБА_2 діагноз, необхідність оперативного втручання, як і те, що відповідно до дозволу лікаря, з 13.08.2013 року пацієнта можна буде доправити на територію України у лежачому положенні у супроводі медичного працівника ( а.с. 75).

Разом з тим, заперечуючи проти позову у цій частині, ПрАТ «Європейське туристичне страхування» не надала жодних належних та допустимих доказів в розумінні статті 59, 64 ЦПК України, про те, що Страховиком було запропоновано, та належним чином було організовано і забезпечено належні умови перельоту ОСОБА_2 на територію України, починаючи з 13.08.2013 року. Заява відповідача про відмову родичів ОСОБА_2 від запропонованого Страховиком, та належним чином організованого транспортування потерпілої на територію України є голослівною. Більше того, в суді апеляційної інстанції представник ПрАТ «Європейське туристичне страхування» визнала, що така відмова повинна бути зафіксована належним чином, зокрема аудіо записом і це передбачено договором, що укладений безпосередньо між самим Страховиком та його асистуючою компанією у м. Анталія. Між тим, відмова родичів ОСОБА_2 від організації транспортування на Україну зафіксована не була, а представник відповідача в суді апеляційної інстанції не змогла пояснити, які заходи для виконання страхових зобов'язань по транспортуванню потерпілої були ним вжиті станом на 13.08.2013 року ( на третю добу після травми).

Більше того, наполягаючи на тому, що стан здоров'я ОСОБА_2 був задовільний і невідкладного оперативного втручання остання не потребувала, представник ПрАТ «Європейське туристичне страхування» визнала, що жодної комунікації безпосередньо з ОСОБА_2 встановлено не було, про відмову від транспортування до України вона не заявляла. Чи мали повноваження на вирішення цього питання родичі потерпілої їй невідомо.

Зважаючи на встановлене судом апеляційної інстанції та умови договору страхування, що був укладений між сторонами, колегія суддів приходить до висновку, про підставність позовних вимог ОСОБА_2, в частині відшкодування витрат за лікування за кордоном.

ПрАТ «Європейське туристичне страхування» не оспорює документів, що підтверджують витрати ОСОБА_2- 14 000 доларів США. Зазначена сума не перевищує страхового ліміту; даних про те, що Страховиком було понесено якісь витрати на виконання умов цього договору в матеріалах справи немає.

Стягненню підлягає сплачена ОСОБА_2 сума за мінусом франшизи у 30 доларів США- 13 970 доларів США.

Незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті згідно з чч.1 та 2 ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на 30.07.2015 року НБУ встановлено офіційний курс гривні до долара США- 2207,3558 грн. за 100 доларів США.

Що стосується доводів представника ПрАТ «Європейське туристичне страхування» про оплату випадків лише невідкладного оперативного втручання, то поняття «невідкладного оперативного втручання» трактується представником довільно.

Між тим, наукова медична література усі оперативні втручання поділяє на планові та невідкладні (екстрені та термінові). Зважаючи на те, що проведене оперативне втручання ОСОБА_2 не можна розцінювати як планове, то воно було невідкладним, хоч і не екстреним.

Що стосується вимог позивача про стягнення індексації, то слід зазначити наступне.

Нормами закону «Про індексацію грошових доходів населення» від 3.07.91 №1282-ХІІ, визначено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в націо¬нальній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає тільки грошова одиниця України, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Зважаючи на встановлене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_2 у стягненні страхового відшкодування за лікування за кордоном постановлено з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.

На підставі вищенаведеного та ст. 16 Закону України «Про страхування», ст.ст. 533, 979 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України, керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2015 року в частині відмови ОСОБА_2 у стягненні страхового відшкодування за лікування за кордоном скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Європейське туристичне страхування», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «Пегас Туристик», про виплату страхового відшкодування за лікування за кордоном задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на користь ОСОБА_2 308 367 грн. 60 коп. страхового відшкодування, як суму еквівалентну 13970 доларам США за офіційним курсом НБУ станом на 30.07.2015 року (2207,3558 грн. за 100 доларів США).

Стягнути з ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на користь ОСОБА_2 1337 грн. 22 коп. витрат на сплату судового збору.

В решті рішення Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2015 року залишити без зміни.

Рішення набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський