СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/1103/15-ц
пр. № 2/759/2197/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 квітня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

26.01.2015 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми основного боргу в розмірі 159 500,00 грн., відсотків - 76 491,30 грн., інфляційних збитків в розмірі 39 418,50 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 169 000,00 грн., терміном повернення до 01.10.2013 року. Договір позики був укладений в письмовій формі, а також була надана розписка. 10.11.2014 року відповідач повернув лише 9 500,00 грн. Решту частину грошової суми в розмірі 159 500,00 грн. відповідач не повернув. Враховуючи, що боргові зобов'язання відповідачем не виконані, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, а також 35 % річних від суми боргу за період з 02.10.2013 по 20.01.2015 в сумі 76 491,30 грн. та суму інфляційних втрат в розмірі 39 418,50 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлений в установленому порядку, повторно подав заяву про відкладення розгляду справи, пославшись на хворобу, проте як і першого разу жодних доказів зазначених обставин і неможливості з'явитися до суду відповідач не надав.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 01.08.2013 року ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) уклали договір позики № 1, оригінал якого оглянуто судом, а копія міститься в матеріалах справи (а. с. 5), відповідно до п. 1 якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 169 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути вказану суму в термін до 01.10.2013 року. У разі невиконання зобов'язання у встановлений строк порушник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 35 % від переданої суми за кожний день прострочення (п. 7 договору позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей та діє до 01.10.2013 року, а в частині виконання зобов'язань - до повного їх виконання.

Факт отримання коштів у сумі 169 000,00 грн. підтверджується розпискою від 01.08.2013 року, в якій відповідач зазначає, що взяв грошові кошти у позивача та зобов'язується їх повернути в повному обсязі. В розписці зазначається, що у випадку неповернення коштів до 01.10.2013 року відповідач зобов'язується повернути кошти до 01.07.2014 року та сплатити 35 % річних від суми боргу.

ОСОБА_2 суму позики у терміни, встановлені договором, не повернув.

10.11.2014 року відповідач повернув позивачу суму боргу в розмірі 9 500,00 грн. Іншу частину грошових коштів, а саме, 159 500,00 грн., відповідач не повернув.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Враховуючи наведене, встановленими є обставини укладення між сторонами договору позики та отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 169 000,00 грн., терміном повернення до 01.10.2013 року, а у випадку неповернення коштів до вказаної дати відповідач зобов'язується повернути кошти до 01.07.2014 року та сплатити 35 % річних від суми боргу. Також встановленими є обставини невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань і не повернення коштів на вимогу позивача.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, розписка є одночасно документом, який підтверджує передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач зобов'язувався повернути кошти до 01.10.2013 року, проте, повернув лише частину боргу в розмірі 9 500,00 грн., іншу частину грошових коштів, а саме, 159 500,00 грн., відповідач не повернув і вказану суму позивач просить стягнути з ОСОБА_2 в судовому порядку.

Позивач також просить стягнути 35 % річних від суми боргу за період з 02.10.2013 по 20.01.2015 року в розмірі 76 491,30 грн. та інфляційні збитки у розмірі 39 418,50 грн. за період з 02.10.2013 по 31.12.2014 року.

Встановлено, що відповідач порушив умови договору позики і своєчасно не повернув суму позики, а тому в силу ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, з нього підлягають стягненню заборгованості за договором позики у розмірі 159 500,00 грн., 35 % річних від суми боргу в розмірі 76 491,30 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 39 418,50 грн. за період з 02.10.2013 по 31.12.2014 року, всього підлягає стягненню 275 409,80 грн.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 1 від 01.08.2013 року у розмірі 275 409,80 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 754,10 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 150 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІН: НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 01.10.2013 року в розмірі 275 409,80 грн. та судові витрати - 2 754,10 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.04.2015 року.

СУДДЯ Т.О. ЗАЄЦЬ