Справа № 520/4360/15-ц
Провадження № 2/520/2897/15
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Прохорова П.А.,
при секретарі - Козловій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, -
Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, згідно останньої редакції якого просив суд звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження, накладеного постановою Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13.12.2011 року, за номером НОМЕР_1 з об'єкту нерухомого майна, будівлі пансіонату сімейного відпочинку загальною площею 190,2 кв.м. житловою 73,1 кв. м., по АДРЕСА_3, які належать позивачу на праві приватної власності.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що зазначене обтяження було накладено на приналежне йому майно в рамках виконавчого провадження, яке на теперішній час закрито, а його матеріали - знищені за сплином термінів зберігання, та з таких обставин подальше застосування зазначених обтяжень втратило свою доцільність та безпідставно порушує права позивача як власника.
В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце вирішення справи повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач звернувся до суду з заявою про вирішення справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.
Представник Другого Приморського ВДВС ОМУЮ звернувся до суду з листом, за яким надав пояснення щодо суті справи та просив суд розглядати справу за його відсутності, заперчень проти позову не надав.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. 169, ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані суду письмові пояснення, суд дійшов наступних висновків про фактичні та правові обставини справи.
Позивачу, ОСОБА_1, на праві приватної власності, на підставі Свідоцтва про право приватної власності виданого Виконкомом Одеської міської ради від 11.06.2007 року, договору №44 від 03.01.2006 року та акту від 20.04.2007 року належать будівлі пансіонату сімейного відпочинку загальною площею 190,2 кв.м., житловою 73,1 кв.м., по АДРЕСА_3.
Згідно письмових пояснень позивача та змісту листа Другого Приморського Відділу ДВС ОМУЮ, №В-20/6486 від 16.03.2015 року, вбачається що на зазначене нерухоме майно Постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, №23958816 від 13.12.2011 року, винесену державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ, Волошиним А.А. відносно боржника ОСОБА_3, накладено відповідні обтяження.
При вказаному вбачається, що на теперішній час виконавче провадження, в рамках якого було постановлено зазначену постанову, знищено за закінченням терміну зберігання згідно ""Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби"", що затверджено наказом Міністра юстиції України від 25.12.2008 року.
Зі змісту ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження", вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
З аналізу викладеної норми вбачається, що державною виконавчою службою не вжито дій направлених на скасування запобіжних заходів, що призвело до порушення моїх майнових прав.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 16 ПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність їх задоволення у повному обсязі.
З викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 169, 208-209, 213-215, 224-226, ЦПК України, ст. ст 16, 321, 391 ЦК України, ст. 50 Закону України ""Про виконавче провадження"", ст. 41 Конституції України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження, що накладені постановою Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13.12.2011 року, за номером НОМЕР_1, з об'єкту нерухомого майна: будівлі пансіонату сімейного відпочинку загальною площею 190,2 кв.м. житловою 73,1 кв. м., по АДРЕСА_3, які належать на праві власності ОСОБА_1.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров