Провадження №22ц/784/1102/15 р. Головуюча в першій інстанції Черенкова Н.П.
Доповідач в апеляційній інстанції Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Мурлигіної О.Я.,

суддів: Царюк Л.М., Козаченка В.І.,

при секретарі судового засідання Романенко Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 02 грудня 2014 року

за позовною заявою

ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Провізор НФФ» (далі - ТОВ «Провізор НФФ»)

про стягнення компенсації за прострочення оплати заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Провізор НФФ» про стягнення компенсації за прострочення оплати заробітної плати. Вона зазначала, що за рішенням суду від 16 вересня 2013 року, яке виконане 28 травня 2014 року, з відповідача на її користь стягнуто заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за затримку розрахунку за 127 днів,з 18 грудня 2012 року по 23 квітня 2013 року. Проте, вона в силу вимог ст.ст. 116,117 КЗпП України має право на отримання середньої заробітної пати за весь час затримки розрахунку, тобто за період з 23 квітня 2013 року по 28 травня 2014 року, тобто подень виконання судового рішення.

Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути на її користь з відповідача 17582 грн. 40 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, виходячи з 62 грн. 12 коп. середньоденної заробітної плати.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2014 року позовна заява ОСОБА_3 залишена без руху, а ухвалою судді того ж суду від 02 грудня 2014 року - повернута позивачці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу від 02 грудня 2014 року, а справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, ухвала не відповідає вимогам процесуального права.

Дослідивши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: ім'я (найменування) позивача, відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру. В ній повинні бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, викладені підстави для звільнення від доказування. В заяві повинен також міститься перелік документів, що додаються до заяви.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, вона містила усі необхідні відомості про права та обов'язки сторін й вимоги про здійснення судом певних дій із зазначенням способу судового захисту інтересів позивача. У ній позивачка виклала обставини, якими обґрунтовувала свої вимоги, зазначила докази на підтвердження обставин та додала до позовної заяви копії документів, що на її думку підтверджують позовні вимоги.

Незважаючи на вказане і те, що позивачка при подачі позову діяла у спосіб, що відповідає вимогам ст. 11 ЦПК України, позовна заява їй повернута з підстав неналежного обґрунтування позовних вимог та недостатності посилань на вимоги матеріального права засоби їх доказування, а саме внаслідок того, що вона не уточнила позовні вимоги з посиланням на відповідні обставини та докази в частині стягнення боргу за затримку заробітної плати, оскільки рішенням суду стягнуто заборгованість по заробітній платі та компенсацію за прострочення оплати.

Крім того, зі змісту ст.ст. 119-121 ЦПК України вбачається, що заява вважається неподаною та повертається тоді, коли заявник не усунув недоліків заяви у встановлений законом строк.

Правила ч.1 ст. 121 ЦПК України передбачають належне повідомлення сторони про необхідність усунути недоліки заяви.

Оскільки зазначена норма не містить порядку такого повідомлення, за аналогією закону мають застосовуватися положення глави 7 ЦПК України (ст.ст. 74,76) щодо порядку повідомлень про необхідність вчинення процесуальних дій.

За змістом цих норм належним повідомленням вважаться таке, про яке є відомості про вручення адресату.

В матеріалах позовної заяви відсутні відомості про вручення позивачці ухвали від 03 вересня 2014 року. У зв'язку з чим, висновок в ухвалі про невиконання ОСОБА_3 вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху і застосування наслідків, передбачених ч.2 ст. 121 ЦПК України, не можна вважати обґрунтованим.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалу відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України необхідно скасувати, а позовну заяву направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу частково.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2014 року скасувати, а матеріали позовної заяви повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді