Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2015 Справа №607/11303/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді - Стельмащука П.Я.

- при секретарі - Музика О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від власного імені та від імені недієздатного ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє від власного імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради про зобов'язання позачергово надати житлове приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє від власного імені та від імені недієздатного ОСОБА_2, звернулась до суду із позовом (в подальшому уточненим) до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради про зобов'язання позачергово надати двохкімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам, у зв'язку із обвалом житлового будинку.

Посилається на те, що вона ОСОБА_1 разом із усіма вищевказаними позивачами, а саме із сином ОСОБА_2, який є інвалідом 1 групи, недієздатним, із дочкою ОСОБА_6 та її дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8, із дочкою ОСОБА_3, зятем ОСОБА_4, внучкою ОСОБА_5 проживали та були зареєстровані в двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. В 1998 році, у зв'язку із проведенням капітального ремонту даного житлового будинку, їй та членам її сім'ї ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тимчасово надано інше житлове приміщення - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 34 кв.м., житловою площею 28 кв.м. Іншим членам її сім'ї - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 тимчасово надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 27 кв.м., житловою площею 12 кв.м. Ці квартири відносяться до маневренного фонду. З 1998 року до травня 2014р. капітальний ремонт будинку по АДРЕСА_1 не відбувався. 27 травня 2014 року цей будинок обвалився і рішенням комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій м. Тернополя від 28 травня 2014 року визнано, що проведення капітального ремонту будинку є неможливим, зобов'язано управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології в терміновому порядку організувати демонтаж аварійного будинку за адресою АДРЕСА_1 в м. Тернополі, а також розглянути питання щодо відселення всіх мешканців на постійне місце проживання із подальшим оформленням права власності. До часу подання позову відповідачі не вирішили питання забезпечення позивачів належним постійним місцем проживання. Надана їм квартира маневренного фонду не відповідає санітарним та технічним вимогам. Із посиланням на положення Житлового Кодексу України, у тому числі з урахуванням того, що вона та її син ОСОБА_2 є особами різної статі, а також син є інвалідом 1 групи і потребує її догляду, просить задовольнити її позов.

ОСОБА_6, яка діє від власного імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, також звернулась до суду із позовом (в подальшому уточненим) до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради про зобов'язання позачергово надати двохкімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам.

Посилається на те, що вона разом із дітьми проживали та були зареєстровані в двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. Її чоловік ОСОБА_8 помер у 2013 році. В 1998 році, у зв'язку із проведенням капітального ремонту даного житлового будинку, її сім'ю, тобто ОСОБА_6, неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також її маму ОСОБА_1 і її брата ОСОБА_2 відселено в інше житлове приміщення - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 34 кв.м., житловою площею 28 кв.м. Ця квартира відноситься до маневренного фонду. З 1998 року до травня 2014р. капітальний ремонт будинку по АДРЕСА_1 не відбувався. 27 травня 2014 року цей будинок обвалився і рішенням комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій м. Тернополя від 28 травня 2014 року визнано, що проведення капітального ремонту будинку є неможливим, зобов'язано управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології в терміновому порядку організувати демонтаж аварійного будинку за адресою АДРЕСА_1 в м. Тернополі, а також розглянути питання щодо відселення всіх мешканців на постійне місце проживання із подальшим оформленням права власності. До часу подання позову відповідачі не вирішили питання забезпечення позивачів належним постійним місцем проживання. Надана їм квартира маневренного фонду не відповідає санітарним та технічним вимогам. Із посиланням на положення Житлового Кодексу України, у тому числі з урахуванням того, що її діти є різної статі, просить задовольнити її позов.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 також звернулись до суду із позовом (в подальшому уточненим) до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради про зобов'язання позачергово надати двохкімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам, у зв'язку із обвалом житлового будинку.

Посилаються на те, що вони ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_1, її сином ОСОБА_2, її дочкою ОСОБА_6 та неповнолітніми ОСОБА_7 і ОСОБА_8 проживали та були зареєстровані в двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. В 1998 році, у зв'язку із проведенням капітального ремонту даного житлового будинку, позивачам - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 тимчасово надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 27 кв.м., житловою площею 12 кв.м. Ця квартира відносяться до маневренного фонду. З 1998 року до травня 2014р. капітальний ремонт будинку по АДРЕСА_1 не відбувався. 27 травня 2014 року цей будинок обвалився і рішенням комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій м. Тернополя від 28 травня 2014 року визнано, що проведення капітального ремонту будинку є неможливим, зобов'язано управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології в терміновому порядку організувати демонтаж аварійного будинку за адресою АДРЕСА_1 в м. Тернополі, а також розглянути питання щодо відселення всіх мешканців на постійне місце проживання із подальшим оформленням права власності. До часу подання позову відповідачі не вирішили питання забезпечення позивачів належним постійним місцем проживання. Надана їм квартира маневренного фонду не відповідає санітарним та технічним вимогам. Із посиланням на положення Житлового Кодексу України, у тому числі з урахуванням того, що позивачі є особами різної статі, просить задовольнити її позов.

Ухвалою суду від 14.10.2014р. вищевказані позови об'єднано в одне провадження.

В судове засідання 08.04.2015р. позивачі ОСОБА_1 (діє від власного імені та від імені недієздатного ОСОБА_2, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29.05.2012р. по справі №2-о-255/11 про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки), ОСОБА_6 (діє від власного імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_7 і ОСОБА_8, як законний представник, і від імені ОСОБА_3, як представник за довіреністю від 13.08.2014р.), ОСОБА_5 не з'явились, подали суду спільну заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судовому засіданні 01.04.2015р. надали суду усні пояснення, які співпадають із викладеними у позовних заявах.

Позивач ОСОБА_4 подав суду засвідчену Генеральним консульством України в Неаполі заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Відповідачі явку уповноваженого представника в судове засідання 08.04.2015р. не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні 01.04.2015р. представник відповідачів надав усні заперечення на позовні заяви, які зводяться до наступного. На думку відповідачів, житлові права позивачів відповідачами не порушено. Позивачам надані житлові приміщення (одно та двокімнатна квартири). Відповідачі не ставлять питання про звільнення позивачами цих квартир та погоджуються в майбутньому передати ці квартири у власність позивачів за умови відсутності у позивачів будь-яких претензій до відповідачів. Окрім того, вказує на те, що одна з позивачів, а саме, ОСОБА_3 забезпечена житлом та не потребує надання їй квартири. Також просить звернути увагу на те, що позивач ОСОБА_4 розлучений із позивачем ОСОБА_3 та проживає окремо, а відтак також не потребує забезпечення житловим приміщенням. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

З огляду на те, що позивачі користуючись своїм правом, наданим статтею 158 ЦПК України, подали заяву про розгляд справи без їх участі, представник відповідачів, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, подав усні заперечення на позовну заяву, а також зважаючи на строк розгляду справи обмежений статтею 157 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

У жовтні 1998 року позивачі (окрім ненародженої ще на той час ОСОБА_8, 2008р.н.) були відселені з аварійної квартири АДРЕСА_1 у дві квартири (1-кімнатну квартиру АДРЕСА_3, 5 та 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_2) маневреного фонду до моменту проведення капітального ремонту будинку по АДРЕСА_1.

При цьому, ОСОБА_1 на склад сім'ї 6 осіб передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 у м. Тернополі для тимчасового проживання на час ремонту квартири АДРЕСА_1. Дане підтверджується актом комісії від 08.10.1998р. в складі начальника відділу технагляду, інженерів та майстра ЖЕК №3 м. Тернополя, а також листом управління житлово-комунального господарства Тернопільської міської ради №1260/07 від 29.10.1998р.

У той же час ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх доньці ОСОБА_5 тимчасово надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_3.

27.05.2014р. під час сильної зливи в будинку по АДРЕСА_1 обвалилась частина фасадної стіни.

Усі вищевказані обставини визнані сторонами та в силу ч. 1 статті 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

28.05.2014р. комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій м. Тернополя зобов'язала управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології в терміновому порядку організувати демонтаж аварійного будинку по АДРЕСА_1. Ці обставини встановлені із листа виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 02.06.2014р. за №3914/02, у якому також вказано про те, що сім'я ОСОБА_1 у складі 9 осіб, які були зареєстровані у двокімнатній квартирі по АДРЕСА_1/6 загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., у 1998 році була відселена у 2 квартири (1-кімнатну та 2-кімнатну) маневреного фонду до моменту проведення капітального ремонту вищевказаного будинку. Окрім того, даним листом також інформується позивач про те, що проведення капітального ремонту будинку є неможливим, а тому розглядається питання щодо відселення всіх його мешканців на постійне місце проживання із подальшим оформленням власності.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №559 від 02.06.2014р. «Про демонтаж аварійного будинку за адресою АДРЕСА_1» управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології зобов'язано укласти угоду з підрядною організацією на проведення необхідних демонтажних робіт житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 з метою ліквідації наслідків надзвичайної ситуації місцевого рівня, що трапилась 27.05.2014р. (лист виконкому Тернопільської міської ради №4044/02 від 06.06.2014р.).

Згідно медичного заключення №117 від 26.02.1996р. Тернопільського обласного психоневрологічного диспансеру, ОСОБА_2 хворіє психічним захворюванням, передбаченим п.3 розділу 5 наказу МОЗ України №52 від 08.02.1985р., та не може проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї, в тому числі в ізольованій квартирі. Дане заключення видано безстроково.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29.05.2012р. по справі №2-о-255/11 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Опікуном призначено його матір ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 06.08.2009р. відділом РАЦС Тернопільського МУЮ, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 цього дня розірвали свій шлюб.

Відповідно до довідки №30 від 03.04.2015р., ОСОБА_1, 1959р.н., разом із сім'єю (сином ОСОБА_2, 1985р.н., дочкою ОСОБА_6, 1981р.н., онуком ОСОБА_7, 1998р.н., онучкою ОСОБА_8, 2008р.н.) проживають у квартирі АДРЕСА_2 без реєстрації. Загальна площа квартири 29,5 кв.м., житлова - 22,8 кв.м., квартира маневреного фонду міста.

Згідно довідки ПП «Наш Дім» №1182 від 03.04.2015р., у квартирі АДРЕСА_3 проживають без реєстрації ОСОБА_3 (1976р.н.), її колишній чоловік ОСОБА_4 (1973р.н.) та їх донька ОСОБА_5 (1994р.н.). Загальна площа квартири 23,5 кв.м., житлова - 12,2 кв.м., квартира маневреного фонду.

Однак, зареєстрованим місцем проживання усіх вищевказаних восьми позивачів є АДРЕСА_1 Квартира державна, двокімнатна, житловою площею 29,3 кв.м., аварійний будинок знаходився на балансі ТзОВ «КомЕнерго-Тернопіль-2» (довідки ТзОВ «КомЕнерго-Тернопіль-2» №2166 від 23.09.2014р. і №1165 від 28.05.2014р.).

Відповідно до листа відділу квартирного обліку та нерухомості Тернопільської міської ради №3270/11 від 21.11.2014р., ОСОБА_1 із сім'єю 8 чоловік перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради з 25.09.2002р. в загальному списку за №2071, в першочерговому списку (багатодітна сім'я) за №525.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2014р., в реєстрі відсутні відомості щодо права власності позивачів на нерухоме майно на території м. Тернополя та Тернопільської області. Лише ОСОБА_3 має у власності житловий будинок у АДРЕСА_4

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задовольнити позовні вимоги до виконавчого комітету Тернопільської міської ради з наступних мотивів.

Згідно статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що в порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло.

Загальна декларація прав людини від 10.12.1948р. передбачає право кожної людини на такий життєвий рівень, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї. У статті 25 Декларації зазначено, що необхідний життєвий рівень забезпечує, зокрема, житло. Аналогічне положення міститься в пункті 1 статті 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966р., в якому, крім вказаного, закріплено обов'язок держав - учасників Пакту вживати необхідних заходів для забезпечення здійснення такого права.

Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991р. "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" визначено, що на території України застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України (до прийняття відповідних актів останнього), за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Так, статтею 110 ЖК України встановлено, що громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом.

Відповідно до статті 112 ЖК України, якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, громадянам, виселюваним з цього будинку (жилого приміщення), інше благоустроєне жиле приміщення залежно від належності будинку надається виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів чи державною, кооперативною або іншою громадською організацією, а в разі неможливості надання жилого приміщення цією організацією - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів.

Згідно статті 113 ЖК України, надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам статті 50 цього Кодексу. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі. Якщо наймач або член сім'ї, що проживає разом з ним, має право на додаткову жилу площу і фактично користується нею, жиле приміщення надається з урахуванням норми додаткової жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, виселюваному надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру.

Статтею 50 ЖК України передбачено, що жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу.

Згідно статей 47, 48 ЖК України, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно складається з однієї кімнати (однокімнатна квартира) або призначається для осіб різної статі (частина друга статті 50).

Постановою виконавчого комітету Тернопільської обласної ради і Президії обласної ради профспілок №2 від 10.01.1985р. встановлено середню забезпеченість житловою площею по м. Тернополю, яка складає 8,1 кв.м.

Відповідно до п. 46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. №470, поза чергою жилі приміщення надаються, зокрема, громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання.

Відповідачами будь-яких дій щодо надання позивачам у власність займаних ними двох квартир маневреного фонду та/чи надання у власність чи користування інших житлових приміщень не вчинялось.

З урахуванням вищевказаних норм, позов ОСОБА_1, яка діє від власного імені та від імені недієздатного ОСОБА_2, до виконавчого комітету Тернопільської міської ради є підставний, грунтується на нормах чинного законодавства та підлягає задоволенню, так як квартира, в якій вони проживали зруйнована внаслідок обвалу житлового будинку, який знаходився у міській власності, з незалежних від позивачів причин. Квартира, у якій позивачі проживають на даний час (АДРЕСА_2 у м. Тернополі) всупереч зобов'язанню, яке випливає із листа №3914/02 від 02.06.2014р., позивачам не передана у власність, хоча в ході судових засідань вони висловили свою згоду на це. Також, обґрунтованою є вимога про надання двокімнатної квартири, так як двоє позивачів є різної статі, старші 9 років (ч. 2 статті 50 ЖК України), а також позивач ОСОБА_2 є недієздатним та згідно медичного заключення не може проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї.

Підлягає задоволенню із вищевказаних підстав позов ОСОБА_6, яка діє від власного імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, так як квартира, в якій вони проживали зруйнована внаслідок обвалу житлового будинку, який знаходився у міській власності, з незалежних від позивачів причин. Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є різної статі, старші 9 років.

Також підлягає задоволенню із вищевказаних підстав позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, так як квартира, в якій вони проживали зруйнована внаслідок обвалу житлового будинку, який знаходився у міській власності, з незалежних від позивачів причин. Квартира, у якій позивачі проживають на даний час (АДРЕСА_3, 5) всупереч зобов'язанню, яке випливає із листа №3914/02 від 02.06.2014р., позивачам не передана у власність. Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 різної статі, не є подружжям, а також ОСОБА_5 старші 9 років.

Обгрунтованою є й вимога позивачів про надання житла позачергово, так як відповідає п. 46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

При цьому, судом відхиляється посилання представника відповідачів на те, що позивач ОСОБА_4 не проживає за вказаною адресою, а постійно проживає за межами України. Дане твердження представника відповідачів є лише припущенням не підтвердженим жодними доказами та спростовується довідкою ПП «Наш Дім» №1182 від 03.04.2015р., про те що ОСОБА_4 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_3. Засвідчення генеральним консульством України в м. Неаполі Італійської Республіки заяви ОСОБА_4 про розгляд справи без його участі не доводить тієї обставини, що він постійно проживає за межами України. Навпаки, цією ж заявою позивач вказує, що тимчасово перебуває за межами України. Згідно ч. 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також судом відхиляється заперечення представника відповідача щодо того, що позивач ОСОБА_3 не є потребуючою поліпшення житлових умов, так як остання має у власності житловий будинок у АДРЕСА_4 Дана обставина не може братись до уваги, оскільки ОСОБА_3 на час відселення з аварійного будинку (1998 рік), на час обвалу аварійного будинку (2014 рік) і на даний час зареєстрована та проживає у м. Тернополі, де й повинна бути забезпечена житлом у відповідності до вищевказаних норм чинного законодавства.

Таким чином, судом встановлено порушення відповідачем виконавчим комітетом Тернопільської міської ради цивільних (житлових) прав позивачів, які підлягають захисту шляхом зобов'язання виконавчого комітету Тернопільської міської ради позачергово надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двохкімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам, у зв'язку із обвалом житлового будинку; зобов'язання виконавчого комітету Тернопільської міської ради позачергово надати ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 двохкімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам, у зв'язку із обвалом житлового будинку; зобов'язання виконавчого комітету Тернопільської міської ради позачергово надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 двохкімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам, у зв'язку із обвалом житлового будинку.

При цьому, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги усіх позивачів до Тернопільської міської ради, які є аналогічні позовним вимогам до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, є безпідставні, так як до компетенції Тернопільської міської ради, як органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, не відноситься вирішення питання надання житлових приміщень у спірних правовідносинах (стаття 112 ЖК України, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно статті 88 ЦПК України, з відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь позивачів слід стягнути судові витрати, а саме 243,60 грн. на користь ОСОБА_1; 243,60 грн. на користь ОСОБА_6; та 243,60 грн. на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на кожного.

Керуючись статтями 3, 47 ,55 Конституції України, Загальною декларацією прав людини від 10.12.1948р., статтями 47, 48, 50, 110, 112, 113 Житлового кодексу України, статтями 4, 10, 11, 60-62, 88, 209, 212-215, 223, 294 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позови ОСОБА_1, яка діє від власного імені та від імені недієздатного ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє від власного імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про зобов'язання позачергово надати житлове приміщення - задовольнити.

Зобов'язати виконавчий комітет Тернопільської міської ради позачергово надати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двохкімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам, у зв'язку із обвалом житлового будинку.

Зобов'язати виконавчий комітет Тернопільської міської ради позачергово надати ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 двохкімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам, у зв'язку із обвалом житлового будинку.

Зобов'язати виконавчий комітет Тернопільської міської ради позачергово надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 двохкімнатну благоустроєну квартиру, яка б відповідала санітарним та технічним вимогам, у зв'язку із обвалом житлового будинку.

У задоволенні аналогічних позовних вимог до Тернопільської міської ради - відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_6 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_3 81,20 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_4 81,20 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з виконавчого комітету Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_5 81,20 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук