Справа № 723/19/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2015 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі:головуючого судді Казюка О.О.,

при секретарі Антофій О.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах, в інтересах відповідача ОСОБА_3 та в інтересах

неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника служби у справах дітей Сторожинецької РДА Гаденко Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, яка діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, третіх осіб на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог - управління державної міграційної служби в Чернівецькій області, служби у справах дітей Сторожинецької РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки, примусове виселення з житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в січні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, яка діє в свої інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, третіх осіб на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог - управління державної міграційної служби в Чернівецькій області, служби у справах дітей Сторожинецької РДА про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення з житлового будинку.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 09 квітня 2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є АТ Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 за №574pv21-08 був укладений кредитний договір, у відповідності до якого позичальник отримав кредит у розмірі 75000 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 квітня 2033 року з цільовим призначенням для придбання житлового будинку та земельної ділянки.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ВАТ Банк «Фінанси та кредит» і ОСОБА_3 09 квітня 2008 року уклали договір іпотеки №574pv21-08. ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок загальною площею 105,10 кв.м., житловою площею 45,80 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, які належать ОСОБА_3 на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 167512 грн.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 ухиляється від взятих на себе зобов'язань перед ВАТ Банк «Фінанси та кредит» та не повертає кредитні кошти, в результаті чого у нього станом на 2 грудня 2014 року виникла заборгованість в сумі 3192498,03 грн., просив суд винести рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та примусове виселення з житлового будинку ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та стягнути витрати по сплаті судового збору.

В судовому зсіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх обставинами, викладеними вище. Також вважала, що до даних правовідносин неможливо застосувати дію мораторію на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, оскільки кредит ОСОБА_3 надавався цільовий - для придбання житлового будинку та земельної ділянки, а не як споживчий. Крім того, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за іншою адресою - по АДРЕСА_2, а, отже, не проживає в житловому будинку, який є предметом іпотеки - по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах, в інтересах відповідача ОСОБА_3 та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, пояснила, що у ОСОБА_3 дійсно існує заборгованість за кредитним договором від 9 квітня 2008 року. Кредит був оформлений та грошові кошти були отримані у доларах США, а в зв'язку зі зміною курсу до гривні, вони з чоловіком не взмозі погасити його. Вона просить застосувати до цих правовідносин дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та відмовити позивачу в позові. Вважає, що на державному рівні має вирішитись питання про порядок повернення валютних кредитів, після чого нею та відповідачем будуть повернуті грошові кошти.

Представник третьої особи служби в справах дітей Сторожинецької РДА Гаденко Г.Г. також просить суд відмовити в позові банку, що буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей позичальника ОСОБА_3

Представник третьої особи управління державної міграційної служби в Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, надав лист про розгляд цивільної справи у його відсутності.

Суд знаходить, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що 09 квітня 2008 року між ВАТ Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є АТ Банк «Фінанси та кредит» та відповідачем ОСОБА_3 за №574pv21-08 був укладений кредитний договір, у відповідності до якого позичальник отримав кредит у розмірі 75000 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 квітня 2033 року з цільовим призначенням для придбання житлового будинку та земельної ділянки, що підтверджується копією договору і не заперечується відповідачами.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ВАТ Банк «Фінанси та кредит» і ОСОБА_3 09 квітня 2008 року уклали договір іпотеки №574pv21-08. ОСОБА_3 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: жилий будинок загальною площею 105,10 кв.м., житловою площею 45,80 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, які належать йому на праві власності. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 167512 грн., що підтверджується копією договору.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 ухиляється від взятих на себе зобов'язань перед ВАТ Банк «Фінанси та кредит» та не повертає кредитні кошти, у нього станом на 2 грудня 2014 року виникла заборгованість в сумі 3192498,03 грн., що підтверджується розрахунком.

Відповідно до рішення Сторожинецького районного суду від 24.09.2013 року з ОСОБА_3. ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк "Фінанси та кредит" стягнуто заборгованість за кредитним договором від 09.04.2008 року в сумі 818769,06 грн. станом на 21.05.2013 року.

У відповідності до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст.1050, 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно ст.ст.572, 589 ЦК України у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч.1 ст. 575 ЦК України одним із видів застави нерухомого майна є іпотека.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Згідно ст.9 Житлового кодексу ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей і виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Як роз'яснено у п.43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

З довідки Сторожинецької міської Ради Чернівецької області про склад сім'ї від 25 березня 2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку в м. Сторожинець по АДРЕСА_1. Зареєстровані та проживають в цьому будинку ОСОБА_2- дружина та двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 35565693 та 35568241 від 27 березня 2015 року у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відсутнє інше нерухоме майно.

З ухвали Сторожинецького районного суду від 27 жовтня 2008 року про затвердження мирової угоди вбачається, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_2, в якому зареєстрований ОСОБА_3, є власністю інших осіб, між якими проведено його поділ із визначенням конкретних приміщень кожній особі і серед цих осіб ОСОБА_3 не значиться.

Також в судовому засіданні допитом свідків ОСОБА_7. та ОСОБА_8, які є сусідами сім'ї ОСОБА_2 суд встановив, що місцем постійного проживання відповідача ОСОБА_3 є спірний житловий будинок по АДРЕСА_1.

Крім того, з матеріалів справи видно, що банк направляв на адресу відповідачів 2 лютого 2014 року та 2 вересня 2014 року листи з вимогою про звільнення нерухомого майна, що є предметом іпотеки, про що наявні повідомлення про вручення .

Оскільки відповідачі добровільно не виконали зобов'язання та не звільнили спірне житлове приміщення, згідно з положенням ст.40 Закону України «Про іпотеку» суд приходить до висновку про їх виселення в судовому порядку. При цьому суд також приймає до уваги ту обставину, що іпотечне нерухоме майно було придбано відповідачами за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою і висновок суду про їх виселення ґрунтується на правовій позиції Верховного суду України з приводу неоднакового застосування одних і тих же норм матеріального права, висловленій в постанові від 18 березня 2015 року.

Разом з тим, 07 червня 2014 року набув чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і п. 1 ч. 1 цього Закону передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті за умовами, що: таке нерухоме житлове майно використовується за місцем постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, і загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, обов'язковою умовою застосування зазначеного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутності іншого нерухомого житлового майна.

Як вбачається з матеріалів справи, предмет іпотеки - житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є жилим приміщенням і місцем постійного проживання ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх неповнолітніх дітей, іншого нерухомого житлового майна вони у власності не мають, а загальна площа будинку складає 105,10 кв.м., тобто є меншою за площу, зазначену в Законі України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", на яку не допускається звернення стягнення. У зв'язку з відсутністю іншого майна у відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та ненаданням позивачем доказів у підтвердження протилежного, суд приходить до висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення в частині звернення стягнення на іпотечне майно та виселення відповідачів в порядку, передбаченому ст.217 ЦПК України, на час дії зазначеного Закону.

При цьому суд враховує, що за своїм змістом зазначений закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Правову позицію із зазначеного питання висловив Верховний суд України з приводу неоднакового застосування одних і тих же норм матеріального права, висловленій в постанові від 25 березня 2015 року (справа 6-44цс15), яка є обов'язковою для суду, що розглядає даний спір.

Керуючись ст.ст.526, 527, 530, 572, 575 ч.1, 589, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 33, ч.2 ст.39, ст.40 ч.1 Закону України «Про іпотеку», ст.9 ЖК України, у п.43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Закону України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст.10, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та кредит» задовільнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед АТ Банк «Фінанси та кредит» за кредитним договором №574pv21-08 від 09.04.2008 року у розмірі 818769,06 грн. звернути стягнення на користь АТ Банк «Фінанси та кредит» на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії проведення виконавчих дій.

Примусово виселити мешканців: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Виконання даного рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відстрочити на час дії Закону України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та кредит» витрати по сплаті судового збору в сумі по 121,80 грн. з кожного, перерахувавши вказані кошти на розрахунковий рахунок №0086 у АТ Банк «Фінанси та кредит», , МФО 300131.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ