Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Ластовки Н.Д., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Дніпровським районним судом міста Києва 24 листопада 2014 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

30.06.2015 року відповідачем була подана заява про забезпечення позову з посиланням на те, що позов матеріального характеру, необхідність застосувати забезпечення позову обґрунтовується тим, що можливе незаконне відчуження будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а тому виникла нагальна необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний будинок, оскільки невжиття судом заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити або призвести до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Так, згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, є накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У п. 7 цьої зазначеної Постанови Пленуму ВСУ вказано, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір майнового характеру, а саме позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулося до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 201608,73 Євро.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, заявник просить накласти арешт на будинок, який, як він зазначає, належить третій особі та може бути відчуженим, що в подальшому може утруднити або призвести до неможливості виконання рішення суду.

Однак, як убачається з матеріалів справи, предметом спору не є нерухоме майно, а саме будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на який заявник просить накласти арешт, заявником також не надано жодного доказу щодо права власності на вказаний будинок та як саме невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити або призвести до неможливості виконання рішення суду, а тому розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням вказаних доказів, вважає заявлені вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статями 151-153, 209, 210 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, суддя, -

ухвалив:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку тільки в частині недотримання правил підсудності до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: