УХВАЛА

іменем україни

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої підприємству, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 жовтня 1998 року ОСОБА_3 було прийнято на посаду провідного інженера структурного підрозділу товариства, 5 травня 2008 року його було затверджено на посаді заступника начальника цього структурного підрозділу. З 1 березня 2011 року і по теперішній час він працює на посаді начальника дільниці поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд центру телекомунікаційних послуг Харківської філії товариства. Відповідно до п. 8.1 Положення про дільницю поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд на відповідача покладено відповідальність за збереження та цілісність отриманих товарно-матеріальних цінностей. Наказом товариства від 22 жовтня 2013 року та наказом Харківської філії товариства від 25 жовтня 2013 року було призначено та проведено інвентаризацію, за результатами якої було виявлено нестачу товару, який знаходився під звітом відповідача, у розмірі 24 592 грн 23 коп. (з урахуванням ПДВ сума нестачі складає 29 510 грн 68 коп.).

Позивач просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, посилаючись на висновки суб'єкту оціночної діяльності щодо оцінки розміру матеріальної шкоди, нанесеної йому нестачею товарно-матеріальних цінностей, стягнути з ОСОБА_3 на його користь 73 209 грн 57 коп.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року, позов ПАТ «Укртелеком» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укртелеком» 29 510 грн 68 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Укртелеком», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності одержання відповідачем під звіт матеріальних цінностей, нестачу яких виявлено під час проведення інвентаризації та обчислив розмір прямої дійсної шкоди, виходячи з вартості матеріальних цінностей по даним бухгалтерського обліку, а не з цін на матеріальні цінності, що діють у даній місцевості на час вирішення справи.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду, зазначивши також про те, що розмір прямої дійсної шкоди має визначатись виходячи з даних бухгалтерського обліку, а не на час розгляду справи.

Проте повністю погодитись із таким висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 26 жовтня 1998 року ОСОБА_3 було прийнято на посаду провідного інженера структурного підрозділу ПАТ «Укртелеком», 5 травня 2008 року його було затверджено на посаді заступника начальника цього структурного підрозділу. З 1 березня 2011 року і по теперішній час ОСОБА_3 працює на посаді начальника дільниці поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд центру телекомунікаційних послуг Харківської філії ПАТ «Укртелеком».

Відповідно до п. 8.1 Положення про дільницю поточного ремонту цивільних споруд цеху утримання та ремонту цивільних споруд на відповідача покладено відповідальність за збереження та цілісність отриманих товарно-матеріальних цінностей. Наказом товариства від 22 жовтня 2013 року та наказом Харківської філії товариства від 25 жовтня 2013 року було призначено та проведено інвентаризацію, за результатами якої було виявлено нестачу товару, який знаходився під звітом ОСОБА_3, у розмірі 24 592 грн 23 коп. (з урахуванням ПДВ сума нестачі складає 29 510 грн 68 коп.).

Відповідно до ч. 2 ст. 135-3 КЗпП України у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

З роз'яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» вбачається, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

У п. 15 цієї постанови судам роз'яснено, що розмір шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд визначає відповідно до ст.135-3 КЗпП, Закону України «Про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей» і затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 116 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 27 серпня 1996 року № 1009 та № 34 від 20 січня 1997 року. Визначаючи розмір шкоди, суд має виходити з цін на матеріальні цінності, що діють у даній місцевості на час вирішення справи, і застосовувати встановлені нормативно-правовими актами для даних випадків кратність, коефіцієнти, індекси, податок на добавлену вартість, акцизний збір тощо, а не на час інвентаризації.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ПАТ «Укртелеком» посилався на те, що при визначенні розміру шкоди районним судом безпідставно не прийнятий до уваги розмір шкоди, визначений на час вирішення справи.

Таким чином, у порушення наведених норм матеріального права та вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув; належним чином не визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами та тим, які норми права підлягають застосуванню; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив; не встановив фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору; зокрема доводи позивача про необхідність визначення розміру шкоди на час вирішення справи, не навів мотивів відхилення таких доводів.

Отже, висновок апеляційного суду щодо визначення розміру шкоди ґрунтується на припущеннях, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України є неприпустимим.

У силу ч. 2 ст. 348 ЦПК України підлягає скасуванню ухвала судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2015 року про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3, оскільки ТОВ «Укртелеком» участі під час розгляду справи в касаційній інстанції не брало.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, його судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК Українищодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик