Справа № 464/3006/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Є.А.
Провадження № 22-ц/783/5149/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Гацій І.І.,

за участі представника позивача ПАТ «Універсал Банк» - Кузя В.Л., представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою задоволено. Визнано поруку, що виникла на підставі договору поруки №CL26160 від 03 квітня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_3, припиненою з 26 лютого 2012 року.

Дане рішення оскаржив позивач ПАТ «Універсал Банк».

В апеляційній скарзі просять рішення скасувати частково, а саме в частині відмови у позові ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5: прострочену заборгованість по сумі кредиту 4629,46 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку - 98005,67 грн.; суму дострокового стягнення кредиту - 932,71 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку - 19745,47 грн.; підвищені відсотки - 4004,76 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку - 84780,82 грн. Всього: 9566,93 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку - 202531,96 грн. Вважають, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що відповідно до умов Кредитного договору, боржник зобов'язалася погашати кредит щомісячними платежами згідно встановленого графіку до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним. При цьому, останній платіж у погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено у травні 2009 року. У зв'язку із несплатою чергових платежів з червня 2009 року у Банку виникло право вимагати сплати боргу відповідно до умов кредитного договору. Зазначають, що оскільки, ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом 09.04.2015 року, стягненню підлягає заборгованість по кредиту та процентах за три останні роки, що передують зверненню до суду, тобто з 9.04.2012 року до 9.04.2015 року, в межах позовної давності.

В судове засідання відповідачі не з'явилися, відповідач ОСОБА_3 подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду не представлено, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, клопотання відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи у її відсутності та участь у судовому засіданні її представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на часткове заперечення доводів скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов виходив з того, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір кредиту та вказаний відповідач порушила його умови, а саме не здійснювала своєчасного погашення основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами у встановлені договором строки. Однак у судовому засіданні зроблено заяву про застосування строку позовної давності, який на думку суду підлягає застосуванню, оскільки такий сплив, що стосується вимог первісного позову та банком не наведено та не доведено обставин, що свідчили б про поважність пропуску такого строку. За таких обставин, на думку суду, вимоги первісного позову про стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором до задоволення не підлягають.

Щодо зустрічного позову, то, як встановлено судом першої інстанції, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки. У зв'язку із несплатою боржником за договором необхідних до сплати платежів з 10.05.2009 року, позивачем 26.08.2011 року надіслано до поручителя ОСОБА_3 вимогу про погашення заборгованості та у такій вказано про необхідність погашення такої у тридцятиденний строк. Однак, з позовом Банк звернувся лише 9.04.2015 року, а тому порука припинилася з 26.02.2012 року.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції суперечать обставинам справи, вимогам закону, а також наведеним у рішенні висновкам Верховного Суду України, висловленим у постановах при перегляді судових рішень щодо неоднакового застосування норм матеріального права, а обставини, які суд вважав встановленими - недоведені.

Дійсно, як встановлено судом першої інстанції, вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось 2.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого на даний час є позивач та відповідачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №CL26160, за яким вказаний відповідач отримав від Банку кредит у розмірі 7100 доларів США зі сплатою 24% річних, терміном до 10.03.2015 року. Також, слід вказати, що повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним було передбачено здійснювати щомісячними рівномірними платежами у розмірі 174,19 доларів США за виключенням останнього платежу. Крім цього, 3.04.2008 року для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за вказаним договором кредиту, між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №CL26160, відповідно до якого поручитель зобов'язувався перед Банком відповідати за невиконання ОСОБА_5 усіх зобов'язань перед Банком, що виникли із згаданого кредитного договору (кредитний договір з додатками та договір поруки а.с. 13-25).

З 9.05.2009 року відповідач ОСОБА_5 припинила виконання зобов'язань за кредитним договором (розрахунок заборгованості а.с. 6-8).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором, Банком, у відповідності до п. 2.4 Договору, було нараховано підвищену процентну ставку за період невиконання зобов'язання - 72 % річних.

Зважаючи на наведене, заборгованість ОСОБА_5 за договором кредиту станом на 7.11.2014 року склала 22205,72 доларів США.

Зважаючи на наведене, заборгованість у такому розмірі підлягала б стягненню з обох відповідачів, боржника та поручителя у солідарному порядку у випадку незастосування строку позовної давності до даних правовідносин з врахуванням вимог ст.ст. 525, 526, 530, 532, 536, 541, 543, 554, 612, 1050, 1054 ЦК України та умов договорів.

Однак, зважаючи на ст.ст. 256, 257, 260, 261, 267 ЦК України, зважаючи на подану відповідачем ОСОБА_3 заяву про застосування строку позовної давності, частково згадану і судом першої інстанції судову практику Верховного Суду України, що є обов'язковою до застосування, а саме Постанови у справах № 6-20цс14 від 19.03.2014 року, 6-160цс14 від 19.11.2014 року, 6-169цс14 від 29.10.2014 року, 6-133цс14 від 1.01.2014 року, - суд першої інстанції був змушений застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні вимог, щодо яких строк давності - пропущений. Сплив строку позовної давності, на даний час визнає і Банк, що не визнавалось його представником станом на час розгляду справи у суді першої інстанції, про що йдеться у апеляційній скарзі.

Однак, таке застосування строку позовної давності повинно бути здійснене лише до частини вимог первісного позову, а саме до вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків та підвищених відсотків у межах трирічного строку позовної давності до часу подання Банком позову, тобто до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з 9.04.2012 року (оскільки позов подано 9.04.2015 року а.с. 2-4).

Зважаючи на вказане, те, що заборгованість, про стягнення якої вказано у апеляційній скарзі станом на 9.04.2012 року становила 9566,93 долари США, що підтверджується згаданим розрахунком заборгованості (складається з 4629,46 доларів США - прострочена заборгованість зі сплати тіла кредиту, 932,71 долари США - поточна заборгованість зі сплати тіла кредиту та підвищені відсотки - 4004,76 доларів США); те, що стягнути Банк просить таку лише з боржника ОСОБА_5, колегія суддів враховуючи право позивача на визначення самостійно позовних вимог та вимог апеляційної скарги у даному випадку вважає, що скарга у цій її частині підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволення первісного позову частково.

Так слід враховуючи позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги первісний позов - задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 9566,93 долари США заборгованості за кредитним договором в межах строку позовної давності. В задоволенні решти позову - відмовити.

Що стосується зустрічного позову, то такий, на думку колегії суддів, є необґрунтованим та до задоволення не підлягав та рішення суду першої інстанції в частині його задоволення вимогам закону та обставинам справи не відповідає та зважаючи на право апеляційного суду вийти за межі доводів апеляційної скарги у випадку встановлення порушення норм матеріального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення (ст. 303 ЦПК України), підлягає скасуванню в цій частині.

Дійсно, відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно вказаної норми закону та встановлених умов договорів кредиту та поруки порука у даному випадку могла бути припиненою у випадку надіслання Банком боржнику вимоги про дострокове виконання зобов'язання, надання для цього строку та у випадку невиконання такої вимоги у вказаний строк не звернення Банку з вимогою до поручителя у шестимісячний строк з дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Однак як вбачається із матеріалів справи Банк до боржника з вимогою про дострокове виконання зобов'язання не звертався. Доказів цього не представлено, про такі не вказано, клопотань про витребування таких не заявлено та відповідно судом не здобуто.

Лист-вимога ОСОБА_5 від 13.02.2009 року, що був нею отриманий 24.02.2009 року (а.с. 34. 35) не містить вимоги про дострокове погашення боргу за договором, а лише стосується поточної заборгованості станом на 12.02.2009 року, у розмірі 502,86 доларів США. Інших вимог, як вбачається із матеріалів справи до боржника не надсилалось.

Зважаючи на вказане Банк, до подання даного позову, не звертався з вимогою до боржника про дострокове виконання ним зобов'язання, а тому строк виконання зобов'язання не змінювався та шестимісячний строк про який вказано у зустрічному позові не починав свого перебігу, не сплив та відповідно порука не припинялась.

Що стосується вимоги до поручителя від 26.08.2011 року (а.с. 36) про стягнення 9303,37 доларів США боргу станом на 22.02.2010 року протягом місяця, то така, теж, не містить зазначень про дострокове виконання зобов'язання, хоча і не містить точного розрахунку вказаної суми заборгованості, що може включати в себе і дострокове погашення тіла кредиту. Однак, навіть якщо вважати, що така вимога стосується дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, то така теж не змінює строку виконання основного зобов'язання, що передбачений договором кредиту та шестимісячний строк про який йдеться у ч.4 ст. 559 ЦК України не розпочинає свого перебігу, оскільки така вимога до боржника не надсилалась. А вимога до поручителя не змінює строку виконання основного зобов'язання за договором, який між ним та Банком не укладався. Так, договір кредиту укладався між ОСОБА_5 та Банком та строк виконання зобов'язання за укладеним між ними договором може бути змінений лише шляхом надіслання їй, а не поручителю, правовідносини між яким та Банком виникли за іншим договором (Поруки), у відповідності до умов укладеного між ними договору кредиту, вимоги про дострокове погашення заборгованості.

Зважаючи на наведене строк, про який йдеться у зустрічній позовній заяві не розпочав свого перебігу та не закінчився, а отже порука не припинилась.

Вказане відповідає, також, Постановам Верховного Суду України у справах №6-75цс14 від 26.11.2014 року, 6-32цс14 від 10.09.2014 року 6-155цс13 від 29.01.2014 року та 6-616цс15 від 6.07.2015 року, винесеними у відповідності до п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, що є обов'язковими до застосування.

Враховуючи наведене рішення у частині задоволення зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Зважаючи на наведене рішення суду першої інстанції в цілому підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення первісного та відмову у зустрічному позові.

Вказаним апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до задоволених вимог слід вирішити питання судових витрат

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 9566,93 долари США заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні решти позову - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 1335,13 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1012,65 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник