Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, треті особи: Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради сектор опіки та піклування служби у справах дітей, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Житлово - експлуатаційна контора № 6», про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 27.11.2014 року мотивуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від шлюбу має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони проживали однією сім'єю в не приватизованій квартирі АДРЕСА_1. В даній квартирі, крім них, зареєстровані син чоловіка від попереднього шлюбу ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_9 року ОСОБА_4 помер. Відповідач та його син фактично ніколи не проживали в АДРЕСА_1, в квартирі відсутні їхні речі, за останні декілька років вони жодного разу не з'являлись до квартири, комунальні послуги ніколи не сплачували, участі в утриманні житла не приймали. Відповідач і його син проживають за адресою: АДРЕСА_4. В порядку ст.ст.71,72 ЖК УРСР, позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та його сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що її чоловік, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, ОСОБА_4 отримав спірну квартиру в 2001 році, в 2003 році вони одружились і вона, а потім і син ОСОБА_5, були зареєстровані в даній квартирі, відповідач і його син також зареєстровані в квартирі, однак ніколи в ній не проживали. До смерті чоловіка питання про вселення у квартиру у відповідачів не виникало.

Представник позивача, адвокат за договором, Поліщук Володимир Анатолійович в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідно до трьох актів ЖЕК ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживали. З відповіді з дитячої поліклініки вбачається, що ОСОБА_3 з моменту народження спостерігався за іншою адресою, а саме за місцем проживання та реєстрації його матері. Відповідач звернувся до позивача в жовтні 2014 року з вимогою про вселення до квартири, однак на даний момент він вже втратив право на житло, оскільки не проживав у квартирі більше 6 місяців.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, надав до суду письмові заперечення проти позову.

Представник відповідача, за довіреністю у справі, ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що до смерті батька питання по вселенню у квартиру та вимог щодо зняття з реєстрації відповідача з онуком з житлової площі не виникало, оскільки батько допомагав відповідачу орендувати інше житло. Речі відповідача у квартирі були, він з батьком навідувався до квартири, інколи ночував там, коли позивача не було вдома. Відповідач та його дружина іншого житла в м. Біла Церква не мають. Відповідач має на праві власності 1/2 частину квартири в м. Миронівка.

Представник третьої особи: Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради сектору опіки та піклування служби у справах дітей, за довіреністю у справі, Поліщук Віра Миколаївна в судовому засіданні покладається на розсуд суду при вирішенні справи з урахуванням інтересів дітей. Відповідач подав заяву до ССД 17.12.2014 року щодо порушення житлових прав дитини ОСОБА_3, до цього жодних заяв не було.

Представник третьої особи Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 6, за довіреністю у справі - Федоренко Альона Іванівна в судовому засіданні при вирішенні спору покладається на розсуд суду, надала до суду письмові пояснення по справі.

Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у справі, покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.58 ЖКУРСР єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видає, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.( ст.61 ЖКУРСР).

Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 004366, виданого на підставі рішення виконкому від 09.11.2001 року № 366 ( а.с.4), ОСОБА_4 з сім'єю з 4-х чоловік надано право на зайняття житлового приміщення житловою площею 41,6 кв.м., яке складається з 3-х кімнат у квартирі АДРЕСА_3, склад сім'ї: «ОСОБА_20, ОСОБА_7, ОСОБА_4

Згідно копії заяви ОСОБА_4 від 22.02.2001 року ( а.с.41) та довідки з місця проживання 2000 року ( а.с.42), вбачається, що він із сім'єю: дружина - ОСОБА_20, сини: ОСОБА_7 і ОСОБА_2, та теща ОСОБА_21 були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_6 В зв'язку з переводом ОСОБА_4 до м. Біла Церква, він із сім'єю, крім тещі, став на квартирний облік при Білоцерківському міськвиконкомі та отримав ордер на заселення вільних квартир у місті Біла Церква, що підтверджено витягом з рішення № 366 від 09.11.2001 року ( а.с.45).

З пояснень представника ЖЕК № 6 та додатків до пояснень ( картки форми 16 - а.с.60-62, заяви ОСОБА_4 від 17.06.2003 року - а.с.67), вбачається, що ОСОБА_20 та ОСОБА_7 за спірною адресою зареєстрованими не були, на реєстраційний облік в м. Біла Церква стали, на підставі ордеру, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а ОСОБА_3 зареєстрований до батька з 13.09.2005 року.

Отже, відповідач ОСОБА_2 набув право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_3 в м. Біла Церква Київської області, на підставі ордера, як член сім'ї наймача.

Також, судом встановлено, що спірна квартира не приватизована, знаходиться на балансі КПБМР ЖЕК №6, а особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_4. За життя наймача квартири ОСОБА_4, питання щодо визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири не виникало, ні наймач, ні наймодавець не звертались до них з даною вимогою, що підтвердили в судовому засіданні сторони.

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до копії повторного свідоцтва про шлюб від 21.02.2007 року ( а.с.10), позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2003 року. ІНФОРМАЦІЯ_10 року в них народився син - ОСОБА_22, що підтверджено копією свідоцтва про народження ( а.с.11).

Відповідно до довідки ( форма 3) від 16.02.2014 року за № 657 ( а.с.5), за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 з 03.03.2004 року, ОСОБА_22 з 13.09.2005 року, ОСОБА_3 з 06.07.2010 року, ОСОБА_2 з 17.06.2003 року.

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_22 були вселені в зазначену квартиру, як члени сім'ї наймача і набули рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

Відповідно до свідоцтва про смерть ( а.с.12), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_11

Як встановлено в судовому засіданні ні позивач ні відповідач, як повнолітні члени сім'ї наймача, не звертались до наймодавця ( ЖЕК) з вимогою про зміну договору найму та визнання їх наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

З квитанцій про сплату комунальних послуг ( квартплата), наданих представником позивача (а.с.47-50) та переліку сум ( а.с.63-66), вбачається в період з січня 2014 року по грудень 2014 року послуги сплачуються в розмірах зазначених в квитанціях за 4 осіб.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення. ( ст.78 ЖК України)

Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом.

Згідно актів, затверджених ЖЕК № 6 від 16.10.2014 року, від 04.07.2014 року, від 12.03.2014 року ( а.с.6,7,8), ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_3 взагалі не були присутніми в приміщенні квартири та не проживали в ній.

Згідно копії паспорта відповідача ОСОБА_2 та відомостей адресно - довідкового підрозділу ТО ДМСУ УДМСУ в Київській області ( а.с.19, 40), він з 07.06.1988 року по 13.12.2002 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6, з 17.06.2003 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 04.12.2009 року ( а.с.115), відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_23, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджено копією паспорта ( а.с.116). Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджено копією свідоцтва ( а.с.89). Відповідно до довідки Білоцерківської міської дитячої поліклініки від 13.11.2014 року за 622 ( а.с.9), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, з дня народження по теперішній час знаходиться під медичним спостереженням за адресою: АДРЕСА_4.

З копії висновку СВМ Білоцерківського МВГУМВС України в Київській області, по результатах розгляду заяви гр. ОСОБА_7 від 03.12.2014 року ( а.с.44), листа Служби у справах дітей від 23.12.2014 року за № 2303 ( а.с.46) та заяви до ЖЕК від 03.12.2014 року ( а.с.68), листа Прокуратури м. Біла Церква від 16.12.2014 року за № 3673/7074 ( а.с.94) вбачається, що відповідач заявив про порушення житлових прав 26.11.2014 року та 03.12.2014 року, тобто, після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 року та подачі позивачем даного позову до суду. З позовом про вселення відповідач звернувся до суду 15.12.2014 року ( а.с.106).

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в судовому засіданні підтвердили, що відповідач неодноразово приїздив до будинку АДРЕСА_7 де жив його батько із сім'єю, сам відповідач із своєю сім'єю проживав в гуртожитку, в батьків дружини та орендував квартири.

З акту обстеження умов проживання від 10.03.2015 року ( а.с.176) вбачається, що відповідач із сім'єю проживає в орендованій безкоштовно квартирі в одній кімнаті за адресою: АДРЕСА_5.

Відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.161-165,190-194) вбачається, що за відповідачем та його дружиною в м. Біла Церква право власності на житло не зареєстровано, відповідач має на праві власності 1/4 частину АДРЕСА_6.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_24, ОСОБА_10,ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 в судовому засіданні повідомили, що в спірній квартирі проживає позивач із сином, відповідач із сином ніколи в квартирі не проживали і ніколи їх не бачили їх будинку.

Отже, відповідач та його син не проживали в спірній квартирі, з моменту реєстрації, що не заперечував представник відповідача, однак в силу життєвих обставин: одруження батька, народження в нього дитини та неприязних відносин до позивача, відповідач із сім'єю вимушений був проживати за іншими адресами, при цьому відповідач не втрачав інтерес до даного приміщення, перешкод у користуванні квартирою йому не чинилось до смерті батька, ключів від спірного житла він немає, а позивач не допускає до квартири, що є перешкодою у користування житлом.

Відповідно до ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Зі змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не доведено, що порушуються її житлові права, враховуючи, що вона з відповідачем має рівні права на користування житловим приміщенням квартири, і при здійсненні своїх прав зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а саме не перешкоджати відповідачу в доступі до житлового приміщення.

В порядку ст.88 ЦПК України за рахунок відповідачів компенсуються витрати позивача в разі задоволення його вимог, однак в даному випадку в позові відмовлено, тому і судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 58,61,64, 65, 71, 78 ЖК УРСР, ст.15,16 ЦК України, ст.ст. 3, 10,11, 60, 61,88, 207, 212 - 215, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, треті особи: Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради сектор опіки та піклування служби у справах дітей, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Житлово - експлуатаційна контора № 6», про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко