Справа № 169/249/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Хвіц Г.Й.
Провадження № 22-ц/773/1180/15 Категорія: 23 Доповідач: Веремчук Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів Антонюк К. І., Здрилюк О.І.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ФГ «АІС Агро» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 господарства «Новий світанок» до ОСОБА_3 господарства «АІС Агро», ОСОБА_4 про визнання договорів оренди землі недійсними за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 господарства «Новий світанок» на рішення Турійського районного суду Волинської області від 28 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 28 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 господарства «Новий світанок» до ОСОБА_3 господарства «АІС Агро», ОСОБА_4 про визнання договорів оренди відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, позивач ФГ «Новий світанок» подало апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, в звязку з порушенням його прав як орендаря на користування спірною земельною ділянкою з боку відповідача ОСОБА_4 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оспорювані позивачем договори оренди землі містять всі умови та пройшли відповідну державну реєстрацію, тому підстав для визнання їх недійсними немає.

Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин..

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 1,54 га, що розташована в с. Ставки на території Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 08 квітня 2008 року.

Відповідно до плану меж земельної ділянки, що міститься на звороті Державного акту, остання складається з ділянок №№1,2,3 площею 0.65 га, 0.89 га та 0.38 га відповідно.

15 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ФГ Новий світанок укладено договір оренди землі № 97, за умовами якого ОСОБА_4 надала ФГ Новий світанок в строкове платне користування земельну ділянку, площею 1,54 га, яка знаходиться в с. Ставки Турійського району Волинської області на території Овлочинської сільської ради, для вирощування сільськогосподарської продукції строком на 5 років (а.с. 5-6). Вищезазначена земельна ділянка складається з двох частин, площею 0,65 га та 0,89 га, і належить орендодавцю на праві приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 647571 від 8 квітня 2008 року (а.с. 7). 15 березня 2010 року ОСОБА_4 та ФГ Новий світанок підписали акт прийомки-передачі обєкта (а.с. 8). Реєстрація договору проводилась у Овлочинській сільській раді Турійського району Волинської області 02 червня 2010 року.

15 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_4 уклала з ФГ АІС Агро договори оренди землі строком на 10 років, предметом яких є належні ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 647571 від 8 квітня 2008 року три земельні ділянки: 0,65 га ріллі, 0,89 га ріллі та 0,38 га сіножаті (а.с. 91-114). 14 квітня 2014 року здійснено державну реєстрацію вказаних договорів (а.с. 128-130).

Звертаючись до суду з позовом про визнання договорів оренди зеемльних ділянок від 15 жовтня 2013 року укладених між ОСОБА_4 та ФГ «АІС Агро» позивач вказує, що договір оренди землі № 97 від 15 березня 2010 року сторонами не розривався і зміни до нього не вносилися. Проте, до закінчення строку дії договору відповідач ОСОБА_4 15 жовтня 2013 року уклала новий договір оренди на ту ж земельну ділянку з ФГ «АІС Агро» чим порушила їх права.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з частиною 3 статті 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Статтями 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (чинними на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 23 травня 2003 року № 135 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 травня 2003 року за № 408/7729, установлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Закон України від 11 лютого 2010 року №1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» ст. 6 доповнено частиною 5, згідно з якою право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону. Даний Закон набрав чинності16 березня 2010 року.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1878-VI передбачено, що до 01 січня 2012 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Отже, відповідно до вищезазначених положень законів, укладений між ФГ «Новий світанок» та ОСОБА_4 спірний договір оренди з 16 березня 2010 року підлягав державній реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зі змінами, внесеними Законом України від 11.02.2010 року №1878-VI, тобто відділом Державного комітету по земельних ресурсах.

Проте, в порушення цієї норми права даний договір оренди земельної ділянки від 15 березня 2010 року зареєстрований Овлочинській сільській раді Турійського району Волинської області 02 червня 2010 року за № 159. така реєстрація речових прав на майно станом на 02 червня 2010 року не відповідала Закону № 1878-VI. А тому договорів від 15 березня 2010 року між ФГ «Новий світанок» та ОСОБА_4 про оренду земельної ділянки не може вважатися укладеним.

Як видно з договорів оренди землі, укладених 15 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ФГ «АІС Агро», то вони містять всі умови та пройшли державну реєстрацію у Реєстраційній службі Турійського районного управління юстиції у Волинській області.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що відсутні підстави для визнання недійсними договорів оренди землі 15 жовтня 2013 року, оскільки при їх укладенні дотримано всіх необхідних умов.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб'єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, і встановивши обставини по справі у відповідності до норм права, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини обґрунтовано відмовив у задоволені позову.

Враховуючи вищенаведене відповідно до ст. 309 ЦПК України колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухваленого у даній справі рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 господарства «Новий світанок» відхилити.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 28 травня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: