Справа № 372/5736/14-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/2143/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства „Київобленерго" до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ПАТ „Київобленерго" звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивувало тим, що 09 листопада 2013 року під час рейдової перевірки за адресою: АДРЕСА_1, буд. без номера, який належить ОСОБА_2, працівниками ПАТ „Київобленерго" було виявлено самовільне підключення до електричної мережі з порушенням схеми обліку, внаслідок чого електроенергія, що споживалася, розрахунковим приладом обліку (електролічильником) не враховувалася. У відповідності до п. 53 „Правил користування електричною енергією для населення" було складено Акт про порушення за №024412 від 09 листопада 2013 року, який відповідач відмовився підписати. Згідно розрахунку, зробленого за „Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією", відповідач спричинив позивачу матеріальні збитки на суму 31591 грн. 73 коп. З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму збитків в розмірі 31591 грн. 73 коп., 420 грн. витрат на розміщення оголошення в газеті „Урядовий кур'єр" та судовий збір в розмірі 315 грн. 92 коп.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2015 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Скаргу обґрунтував тим, що позивачем не надано належних доказів про порушення саме ним прав позивача та завдання йому збитків. Зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено, чи він є власником водонапірної башти, де розміщена свердловина, де проводилась позивачем перевірка 09 листопада 2013 року, та чи він є споживачем електричної енергії. Вказує, що він не є власником земельної ділянки, на якій розміщена зазначена свердловина, як і не є власником самої свердловини. Жодного відношення до вказаних подій він не має. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржене рішення суду не відповідає наведеним вимогам.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були належним чином доведені сторонами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було доведено факт необлікованого використання електроенергії відповідачам. В той же час з наведеними висновками суду колегія суддів апеляційного суду погодитися не може. Матеріали справи не містять жодного належного доказу з приводу того, що будівля, де здійснювалося самовільне використання електроенергії, або ж земельна ділянка, де вона знаходиться, мають будь-яке відношення до відповідача. Не містять матеріали справи й інших доказів факту використання електроенергії відповідачем. Єдиною „прив'язкою" факту необлікованого використання електроенергії до особи відповідача є відповідні посилання в акті про порушення за №024412 від 09 листопада 2013 року. В той же час зазначені посилання не можуть бути прийняті судом, оскільки є незрозумілим, яким чином працівники позивача їх встановили. За таких умов посилання позивача в суді першої інстанції залишилися недоведеними.

Не було надано позивачем з цього приводу жодного доказу й до суду апеляційної інстанції. Натомість позивач, будучи належним чином повідомлений про час та розгляд справи, направив до апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю його представника в інших судових засіданнях. Враховуючи той факт, що не лише вказана у клопотанні особа має право представляти інтереси позивача в суді, колегія суддів розцінила причину неявки представника позивача неповажною, а саме клопотання -спробою затягування розгляду справи. Враховуючи те, що позивачем не було належним чином виконано обов'язок доведення своїх посилань в суді, колегія суддів прийшла до висновку про недоведеність позовних вимог, відтак про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2015 року скасувати. Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства „Київобленерго" відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді