Провадження №2/761/564/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І. В.,

при секретарях - Калугіній М. О., Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю та усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки з 23 грудня 1995 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 та усунути ОСОБА_2 від права на спадкування майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що факт проживання однією сім»єю з 23 грудня 1995 року по 20 листопада 2008 року ніхто не заперечує, адже в цей час було укладено офіційний шлюб, а з 20 листопада 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача існував інший шлюб, в якому було народжено 4 дітей. Заперечував відповідач і з приводу усунення від права на спадкування після померлої її двоюрідного брата відповідача, адже в цій частині вважає позовні вимоги не доведеними.

Третя особа в своїй письмовій заяві покладається на розсуд суду.

Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вислухавши учасників процесу, вважає, що позов не може бути задоволений, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1995 року по 20 листопада 2008 року.

6 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають спільних дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

8 лютого 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

Після 8 лютого 2012 року і до дня смерті шлюб з ОСОБА_3 не було укладено.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.

29 липня 2013 року до Першої київської державної нотаріальної контори була подана ОСОБА_1 заява про прийняття спадщини після померлої, оскільки в матеріалах спадкової справи була присутня заява спадкоємця попередньої черги - ОСОБА_2, нотаріус відмовив позивачеві в вчиненні нотаріальної дії та запропонував звернутися до суду для вирішення питання встановлення черговості спадкування за законом.

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_1, який пояснив, що за все своє життя кохав тільки померлу ОСОБА_3, познайомився з нею ще в студентські роки, свідок показав, що за своє життя ОСОБА_3 дуже ретельно відносилася до своєї ваги, боялася набрати зайвий кілограм. Згодом це побоювання перетворилося на хворобу - анорексію, від якої, на думку свідка, вона і померла. За таким діагнозом померла не могла мати дітей, а для ОСОБА_1 дуже важливим було знайти своє відображення в дітях. Свою реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4 пояснив тим, що хотів і прагнув, щоб всі чотири сини мали повноцінного матір і батька, хоча сам вважає, що шлюб мав і носив формальних характер, адже проживав він з ОСОБА_3, повністю забезпечував її матеріальними цінностями, оплачував особистого водія. Щодо брата покійної показав, що він проживає в Росії, приїздив до Києва дуже рідко, майже не спілкувався зі своєї сестрою. На похороні його не було.

Свідок ОСОБА_7, яка працює дільничним терапевтом, була знайома з ОСОБА_1 з 90-х років. Оскільки ОСОБА_3 хворіла, ОСОБА_1 постійно консультувався в неї з приводу стану здоров»я своєї дружини. Свідок пояснила, що вона періодично відвідувала ОСОБА_3 вдома по АДРЕСА_1, де остання проживала разом із ОСОБА_1, в квартирі лікар бачила одяг та речі позивача. Крім того, свідок показав, що випадково дізналась про розірвання шлюбу, адже для неї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були однією сім»єю.

Свідок ОСОБА_8 пояснив в судовому засіданні, що він працював водієм ОСОБА_3 до моменту її смерті, саме він знайшов її мертвою в квартирі. Свідок підтвердив, що позивач проживав разом із ОСОБА_3 до останнього дня.

Свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що вони були друзями сім»ї ОСОБА_3 і знали їх як одну сім»ю. Зазначили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом, вели спільне господарство, завжди були разом, факт розлучення на їх спільному житті не позначився, вони завжди їх сприймали як дружину та чоловіка.

Суд критично відноситься до показів свідків і вважає, що інституційне доказове значення в даній справі може ґрунтуватися тільки на письмових доказах.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

За той час, коли позивач просить встановити вказаний факт проживання, ним, хоча на його думку формально, але було укладено шлюб і це підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Не може бути задоволена позовна вимога щодо усунення від права на спадкування, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік , тяжку хворобу тощо був у безпорадному стані.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином для задоволення позовної вимоги про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Вимагаючи усунення від права на спадкування майна померлої її братом, позивач посилається на те, що в період тяжкої хвороби ОСОБА_3, відповідач не цікавився життям своєї сестри, не допомагав матеріально, не відвідував сестру.

Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не надав суду доказів того, що відповідач ухилявся від надання допомоги своїй сестрі. При цьому, позивач не навів, якої конкретно допомоги потребував спадкодавець, від надання якої відповідач відмовився. Матеріалами справи не доведено потреби покійної в допомозі. Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення покійного за матеріальною допомогою до відповідача, а також того, що відповідач свідомо ухилявся, таким чином суд дійшов висновку про відсутність підстав для усунення від права на спадщину відповідача, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Головне управління юстиції у місті Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю та усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: