Ухвала іменем україни 25 березня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:головуючого Дьоміної О.О., суддів: Парінової І.К., Попович О.В., Ступак О.В., Штелик С.П., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року,в с т а н о в и л а:У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 21 липня 2012 року чоловік позивача ОСОБА_8 залишив належний їм на праві власності автомобіль «Lexus RX350» д.н.з. НОМЕР_3, на станції технічного обслуговування за адресою: пров. Делегатський, буд. 5-б в м. Києві. Третя особа ОСОБА_6 незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, за що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2013 року був визнаним винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Посилаючись на положення ст. 1172 ЦК України, позивач вказує, що відповідач як роботодавець ОСОБА_6 повинен відшкодувати завдану матеріальну шкоду. У зв'язку з вище викладеним, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у сумі 197 681 грн 92 коп та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та передачу справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судами встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Lexus RX 350» державний номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 22 липня 2012 року о 02 годині ОСОБА_6 знаходячись на своєму робочому місці - станції технічного обслуговування автомобілів по пров. Делегатському, 5-6 в м. Києві, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом «Lexus RX 350» державний номер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4 з метою використання його у власних цілях. Як наслідок, ОСОБА_6, незаконно заволодівши вищезазначеним автомобілем та керуючи ним, прослідував по пров. Делегатському в бік вул. Овруцької в м. Києві. На перехресті зазначених вулиць ОСОБА_6, керуючи автомобілем «Lexus RX 350» державний номер НОМЕР_3, порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Опель» державний номер НОМЕР_4, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» № С12-531/1 від 20 вересня 2012 року розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу - власнику вказаного автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 22 липня 2012 року складає 196 066 грн 92 коп. Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. В цій частині вирок залишений без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2013 року. Особою, винною у завданні матеріальної шкоди позивачу, є третя особа ОСОБА_6 Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Встановлено судом під час розгляду справи та підтверджується матеріалами справи, що третя особа ОСОБА_6 неофіційно працював на станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: пров. Делегатський, буд. 5-б, однак був допущений до роботи. ОСОБА_6 працював під керівництвом відповідача ОСОБА_5, який на час скоєння ДТП займав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Хотей-Трейд», що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ, виданої Головним міжрегіональним управлінням статистики у м. Києві від 23 березня 2010 року. До трудових обов'язків ОСОБА_6 не входило проведення діагностики автомобіля в нічний час, відповідач 21-22 липня 2012 року жодних вказівок щодо ремонту автомобіля «Lexus RX 350» державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 не надавав. Вказані обставини встановлені вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2013 року. Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Хотей-Трейд» від 22 жовтня 2013 року відповідача звільнено з посади директора товариства за власним бажанням з 22 жовтня 2013 року. На час завдання шкоди позивачу відповідач не здійснював підприємницьку діяльність від власного імені, про що свідчить постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 січня 2010 року про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та заява останнього про припинення платника податків, за формою № 8-ОПП, подана ним 08 травня 2012 року до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва. Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій вірно визначилися з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, дали належну оцінку обставинам по справі та дійшли вірного висновку про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що ОСОБА_6 здійснив дії, які виходять за межі його трудової функції, і заподіяна такими діями шкода має кваліфікуватись як така, що завдана не під час виконання трудових обов'язків, а тому відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1172 ЦК України та покладення на ОСОБА_5 обов'язку відшкодувати ОСОБА_4 шкоду, заподіяну з вини ОСОБА_6 Згідно з ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника (постанова Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі № 6-229цс14). Висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 1172 ЦК України ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. У відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними та висновків судів не спростовують. Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 відхилити. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий О.О. Дьоміна Судді І.К. Парінова О.В. Попович О.В. Ступак С.П. Штелик