Справа № 442/5519/14 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/468/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ "Дрогобичспецбуд" на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до ТзОВ "Дрогобичспецбуд" про визнання майнових прав на об'єкт будівництва.

Визнано за ОСОБА_2 майнові права на об'єкт будівництва в частині квартири №2, загальною площею 67 м.кв., що розташована на першому поверсі за будівельною адресою АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ТзОВ "Дрогобичспецбуд" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що позивач не виконала належним чином своїх обов'язків за договором №07 від 22.11.2014 року, звернулась до суду із позовом про визнання права власності на об'єкт, право на отримання якого вона мала лише після виконання усіх умов договору. Тому суд повинен був відмовити позивачу у визнанні права власності на квартиру. Суд в свою чергу визнав за нею майнові права на квартиру, які не оспорювалися відповідачем.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання майнових прав на об'єкт будівництва, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив договірні зобов'язання по здачі будинку в експлуатацію та, враховуючи той факт, що згідно договору №07 про пайову участь у будівництві житла від 22.11.2007 року ОСОБА_2 здійснено оплату в сумі 256 000 гривень, що становить розмір долі, яка вноситься замовником, слід визнати за позивачкою майнові права на незавершену будівництвом однокімнатну квартиру №2, загальною площею 67 м.кв., що розташована на першому поверсі за будівельною адресою АДРЕСА_1.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.11.2007 року між ОСОБА_2 та ТзОВ "Дрогобичспецбуд" був укладений договір №07 про пайову участь у будівництві житла.

Предметом вказаного договору було будівництво двохкімнатної квартири на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 64,0 кв.м., ціною за 1 кв.м. - 4000 грн. терміном здачі листопад 2009 року.

Згідно пункту 2.1 вказаного договору розмір долі, яку повинна була внести позивач ОСОБА_2 становить 256000 гривень.

Згідно пункту 3.7 договору, вартість квартири може змінюватися при уточнені загальної площі, яка буде проведена при завершенні будівництва.

Відповідно до ст. ст. 509, 526, 629 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання прав.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права пов'язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загальноприйнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України, на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Майнове право, що є предметом договору - це право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли виконані певні передумови, що є необхідними й достатніми для набуття права власності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на момент звернення до суду з позовом сплатила 256 000 грн. за квартиру площею 64 кв.м. При проведенні замірів БТІ було встановлено, що уточнена площа квартири є більшою від тієї, за яку провела розрахунок ОСОБА_2 і становить 67 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно п. 4.1.2 договору, ОСОБА_2 зобов'язувалась провести розрахунки з ТзОВ "Дрогобичспецбуд" до 22 вересня 2009 року, проте кошти нею не було перераховано. А відтак позивач не виконала усі необхідні умови для набуття права власності на об'єкт будівництва у майбутньому.

Крім того, предметом договору №07 від 22.11.2007 року була однокімнатна квартира загальною площею 64 кв.м., а судом першої інстанції визнано майнові права на квартиру загальною площею 67 кв.м.

Суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не дав, на згадані вище положення законодавства уваги не звернув, а тому дійшов до помилкового висновку, що належне виконання ОСОБА_2 умов договору про пайову участь у будівництві житла щодо сплати передбачених ним коштів, навіть за умови неповної сплати вартості об'єкта інвестування, дає підстави для визнання майнових прав.

Тому рішення суду першої інстанції про задоволення позову не можна вважати законним і обґрунтованим та таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п.1, 4 , 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ТзОВ "Дрогобичспецбуд" - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ТзОВ "Дрогобичспецбуд" про визнання майнових прав на об'єкт будівництва в частині квартири №2, загальною площею 67 м.кв., що розташована на першому поверсі за будівельною адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: