Справа № 2-3601/11
УХВАЛА

22 червня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові справу за скаргою представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавцяпро стягнення з боржника виконавчого збору, суд, -

в с т а н о в и в :

Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із скаргою на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавцяпро стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 42499845 від 15.05.2014 року. Свою скаргу мотивує тим, що державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції протиправно винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 15.05.2014 року в розмірі 204 379, 15 грн.

Суд, ухвалив розглядати скаргу за відсутності заявника та його представника, які в судове засідання не зявилися, причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час розгляду скарги, проте, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Державний виконавець Пиць А.А. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, посилаючись на її необґрунтованість.

Розглянувши подані документи та матеріали, повно та всебічно зясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, оцінивши докази, які мають юридичне значення для правильного вирішення по суті, суд встановив наступне.

17.03.2014 року заступником начальника Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП № 42499845 на підставі виконавчого листа № 2-3601/11 від 03.02.2014 року Залізничного районного суду м. Львова про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_5 МКБ» грошових коштів у сумі 204 3791, 51 грн.

У п.п.2, 3 резолютивної частини цієї постанови боржнику запропоновано добровільно виконати рішення суду в семиденний строк з дня її отримання, а також попереджено про наслідки невиконання рішення у добровільному порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

Згідно із супровідним листом від 17.03.2014 року за вих. № В-2/3316 Галицьким відділом ДВС Львівського міського управління юстиції на адресу боржника, а саме: м. Львів, вул. С. Величка, 7/2, було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2014 року ВП № 42499845.

15.05.2014 року державним виконавцем прийнято рішення про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 204 379, 15 грн. та винесено оскаржувану постанову ВП № 42499845.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками провадження та особами, які залупаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За змістом пункту 7 частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», з наступними змінами та доповненнями, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належить до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно.

Як встановлено в судовому засіданні, що державний виконавець не виділяв постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в окреме виконавче провадження, а тому скарга належить до юрисдикції Залізничного районного суду м. Львова, який видав виконавчий документ.

Згідно із супровідним листом від 17.03.2014 року за вих. № В-2/3316 Галицьким відділом ДВС Львівського міського управління юстиції на адресу боржника, а саме: м. Львів, вул. С. Величка, 7/2, було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2014 року ВП № 42499845.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи вказана постанова разом із супровідним листом направлена боржнику простим листом на адресу, яка зазначена у виконавчому листі. В той же час, з оглянутих у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження і пояснень даних державним виконавцем, відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 отримував такого листа.

Згідно довідки ОСББ «Грушевський» від 02.02.2015 року ОСОБА_1 в період з 01.01.2014 року по 02.02.2015 року постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 2, 3а.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до ст. 24 цього Закону.

У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Згідно із заявою представника боржника начальнику Галацького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 03.02.2015 рок перший ознайомився із матеріалами виконавчого провадження ВП № 42499845, в тому числі з постановою про відкриття виконавчого провадження та постановою про стягнення з боржника виконавчого збору, 03.02.2015 року.

Натомість, як підтверджується матеріалами виконавчого провадження, наданими державним виконавцем, боржник станом на 19.12.2014 року самостійно повністю сплатив стягувачу заборгованість за виконавчим листом, а державним виконавцем не вчинено будь-яких виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Таким чином, як встановлено судом, боржник не отримував від державного виконавця постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Також, враховуючи що примусових дій державним виконавцем здійснено не було, суд прийшов до висновку про те, що для винесення оскаржуваної постанови у державного виконавця не було правових підстав.

Так, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, само по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору. Такого висновку дійшов ВСУ згідно з постановою від 28 січня 2015 р. у справі № 3-217гс14.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

За частиною 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження, в порядку встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягується.

За таких обставин, а також враховуючи приписи частини 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», якою закріплено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 15.05.2014 року в розмірі 204 379, 15 грн. незаконною та її скасування.

Державним виконавцем не доведено суду правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст. ст. 5, 7, 8, 25-28 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасувати постанову державного виконавцяпро стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 42499845 від 15.05.2014 року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавцяВП № 42499845 від 15.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.