Справа № 486/99/15-ц
Провадження № 2/486/195/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Падалка В.О.

при секретарі - Асєєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивує тим, що з 21.08.2010 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 Від даного шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2014 року вони з відповідачкою проживають окремо, оскільки остання навчається в учбовому закладі за межами м. Южноукраїнська. Донька проживає з ним та перебуває на його утриманні. Їй створені всі умови для проживання та нормального розвитку, матеріальної забезпеченості, позивач слідкує за станом здоров'я дитини. Відповідачка у вихованні та утриманні доньки участі не приймає, з дитиною не спілкується. Оскільки відповідачка не згодна на проживання доньки з ним, просить суд позов задовольнити, визначивши місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала.

ОСОБА_2 суду пояснила, що з 21.08.2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 На даний час в провадженні Южноукраїнського міського суду знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала разом з ними і вони обидва приймали участь у її вихованні та утриманні. В вересні 2014 року вони з ОСОБА_1 фактично припинили шлюбні відносини. Вона поїхала до м. Чернівці, працевлаштувалася, винайняла квартиру, в якій вони на даний час проживають разом з донькою, яка відвідує садочок. Дитині створені всі умови для фізичного та духовного розвитку. Вважає, що проживання доньки з батьком суперечить інтересам дитини. Поведінка позивача та постійні сварки негативно впливають на дитину. Тому просила в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідачки - ОСОБА_5 судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог, органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради, Ляшок Л.В. суду пояснила, що беручи до уваги вік дитини, особливості гігієни та стать, служба надає переваги у проживанні дитини з матір'ю, що відповідатиме найвищим інтересам дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2010 року (а.с. 4) та є батьками ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Южноукраїнську Миколаївської області (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 та її малолітня донька ОСОБА_3 станом на 22.01.2015 року та на 24.03.2015 року зареєстрована в АДРЕСА_3 (а.с. 10, 69). Позивач же станом на 22.01.2015 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 11).

На даний час позивач проживає за адресою: АДРЕСА_4 без реєстрації.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов позивача від 03.02.2015 року встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається з однієї кімнати, коридору, кухні, санвузла та ванної кімнати. Умови проживання створені належним чином. Квартира облаштована необхідними меблями та предметами тривалого вжитку, побутовою технікою, в квартирі чисто та затишно, для дитини є окреме спальне місце, місце для занять, багато іграшок, речей, необхідних для розвитку та виховання. Комісія вважає, що умови для проживання, виховання та розвитку дитини створені належним чином.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов відповідача від 17.02.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 проживає у квартирі без реєстрації в АДРЕСА_2 разом з малолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якій дві кімнати, кухня, ванна кімната та вбиральня. Дитина має власну кімнату, місце для розвитку та відпочинку, забезпечена усім необхідним, є іграшки, книжки, сезонний одяг, все необхідне для фізичного та духовного розвитку.

Згідно довідки №2 від 20.01.2015 року позивач з 01.11.2010 року працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді продавець-консультант та з посадовим окладом 1270 гривень (а.с.9).

До січня 2015 року ОСОБА_3 проживала як з батьком, так і з матір'ю в м. Южноукраїнську, з 13.08.2012 року відвідувала КЗ ЦРД "Гармонія" (а.с. 12), а 28.01.2015 року вибула в дошкільний навчальний заклад м. Чернівці (а.с. 62).

Відповідачка разом з донькою виїхала проживати до м. Чернівці, де згідно трудового договору від 02.02.2015 року (а.с. 59) та довідки про доходи від 18.03.2015 року (а.с.61) працює у підприємця ОСОБА_8 на посаді продавця-консультанта та за лютий 2015 року їй нарахована заробітна плата у сумі 1300 гривень.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Частиною 1 ст. 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 СК України).

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 р. № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідач позитивно характеризуються за місцем проживання та місцем роботи (а.с.60, 68). Проживає в АДРЕСА_6 разом з малолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина має власну кімнату, місце для розвитку та відпочинку, забезпечена усім необхідним, є іграшки, книжки, сезонний одяг, все необхідне для фізичного та духовного розвитку. На обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не стоїть (а.с. 55-56). Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад №47 м. Чернівці (а.с. 63).

Згідно висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 01 квітня 2015 р., беручи до уваги вік дитини, особливості гігієни та стать, здатність ОСОБА_2 забезпечити належне виховання доньки, проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір'ю ОСОБА_2 відповідатиме найвищим інтересам дитини (а.с.84-86).

Поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також спростовується факт того, що відповідачка у вихованні та утриманні доньки участі не приймає, а навпаки відповідачем ОСОБА_2 створені належні умови для проживання дитини, яка опікується про неї, водить її в дитячий садочок.

Тобто позивачем не доведено в судовому засіданні факт того, що відповідачка у вихованні та утриманні доньки участі не приймає, з дитиною не спілкується.

За такого, враховуючи наведені припису закону та міжнародних актів щодо неможливості, окрім виняткових випадків розлучення матері та дитини, не досягнення дитиною 10 річного віку (ч. 2 ст. 160 СК України), не надання позивачем доказів на спростування доводів відповідача щодо неналежного і байдужого ставлення до виховання дитини та враховуючи висновок органу опіки і піклування, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування Южноукраїнської міської ради, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду В. О. Падалка