Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/3081/14-ц
Провадження № 6/209/135/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гнєзділов В.Є.

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянувши в судовому засіданні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про тимчасове обмеження виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції надав до суду поданням, в якому просить обмежити громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає в м. Дніпродзержинську по пр. Перемоги, б. 76в,кв. 76 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання згідно виконавчого провадження № 46511786, з виконання виконавчих листів № 409/3954 від 16 квітня 2013 року; № 209/3081 від 22 січня 2015 року, виданих Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» суми боргу у загальному розмірі 1294015,61 грн.

В обґрунтування зазначає, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 46511786 з виконання виконавчих листів № 409/3954 від 16 квітня 2013 року; № 209/3081 від 22 січня 2015 року виданих Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Пат КБ «Надра» суми боргу у загальному розмірі 1294015,61грн. Згідно з вимогами ст. ст. 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 січня 2015 року та 02 лютого 2015 року. У встановлений виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник ОСОБА_1 рішення не виконав. Враховуючи значну суму боргу за виконавчим документом та відсутності реального погашення боргу, а також беручи до уваги. Що боржник ОСОБА_1 приховує від державного виконавця дані стосовно отримання доходів є підставами вважати, що ОСОБА_1 може виїжджати за межі України (відпочинок, робота тощо) . В даному праві боржника можливо обмежити до повного виконання цивільних зобовязань. Про рішення суду боржнику відомо, проте небажання виконувати, покладеного судом обовязку щодо виплати коштів стягувачеві, виконувати законі вимоги державного виконавця та рішення суду в цілому, з боку ОСОБА_1 є очевидним.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання державного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших зацікавлених осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши в судовому засіданні подання державного виконавця та додані до неї документи, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви «про тимчасове обмеження виїзду за межі України» з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.124 Конституції України, рішення судів є обовязковим для виконання на всей території України.

Згідно ст.217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73, кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших .

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки встановлені частиною другою статті 25 цього закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

Як вбачається з матеріалів подання, на підтвердження доводів, викладених у поданні, державним виконавцем не надано жодних доказів. Також зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України, відсутні дані про наявність у останнього закордонного паспорту.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадянина виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

За результатами розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст.377-1 ЦПК України, судом виноситься ухвала. При цьому, порядок тимчасового обмеження у праві виїзду, за межі України регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", відповідно до якого не передбачено обмеження в праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.377-1 ЦПК України, Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя

Дніпровського районного суду ОСОБА_2