Справа № 761/9645/15-ц
Провадження № 2-з/761/253/2015
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Маліновської В.М.

при секретарі Колеснік М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, на підставі якого відкрито провадження у справі. Одночасно з позовною заявою представником позивача ОСОБА_1 подано заяву, згідно якої вона просить забезпечити вказаний позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2.

Заява мотивована існуючою можливістю відчуження нерухомого майна в період розгляду справи є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити не можливим виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Однак, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, зміст позовної заяви та матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та самої заяви про забезпечення позову, на даний час власником даних квартир є не відповідач, а ОСОБА_4, яка не є а ні відповідачем, а ні іншою особою, що бере участь у справі, що позбавляє можливості суд вирішити питання про забезпечення позову у спосіб запропонований представником позивача.

Крім того, слід зазначити, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно особи, яка не є а ні відповідачем, а ні іншою особою, що бере участь у справі, є прямим та грубим порушенням конституційних прав власника, регламентованих ст. 41 Конституції України.

За таких обставин, враховуючи коло осіб, визначених позивачем, які беруть участь у розгляді справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: