АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/5511/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_5 кошти в розмірі 29 766 грн. 65 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті правової допомоги в розмірі 2 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 327 грн. 67 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що звіт № 9557 від 15 вересня 2014 року, виконаний ТОВ «АЕК «Довіра» на замовлення МТСБУ, визначає розмір завданого позивачу в результаті ДТП матеріального збитку, а звіт № 155/14 від 30 вересня 2014 року, виконаний ФОП Левицьким В.В. на замовлення позивача, визначає вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача. Крім того, суд дійшов хибного висновку про те, що його згода з результатами звіту № 9557 від 15 вересня 2014 року, виконаного ТОВ «АЕК «Довіра» на замовлення МТСБУ, і отримання страхового відшкодування від МТСБУ в розмірі 50 000,00 грн. свідчить про визнання ним розміру завданої шкоди в тій сумі, яка була вказана в цьому звіті, а тому майнова шкода, яка має бути стягнута з відповідача, має визначатися на підставі цього звіту.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній підстав.

ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що спір вирішений судом правильно.

Особисто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, забезпечили явку в судове засідання своїх уповноважених представників, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 28 серпня 2014 року о 19:50 год. по просп. Маяковського, 89 в м. Києві, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Шевролет Авео»,д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з припаркованими та у відсутності водіїв за кермом автомобілями, а саме: ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_2 (водій - ОСОБА_8.), Фольксваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_3 (водій - ОСОБА_1.), Опель Омега, д.н.з. НОМЕР_4 (водій - ОСОБА_10.), Део Матіз, д.н.з. НОМЕР_5 (водій - ОСОБА_12.), ЗАЗ-СЕНС, д.н.з. НОМЕР_6 (водій - ОСОБА_13.). Внаслідок наїзду всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суд м. Києва від 10 жовтня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу (а.с.9).

Як було зазначено, в результаті ДТІІ був пошкоджений автомобіль Фольксваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_3, що належав на праві власності позивачу ОСОБА_1

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 не була застрахована, а тому, з метою відшкодування завданих йому збитків ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ.

Відповідно до Звіту №9557 про оцінку колісного транспортного засобу від 15 вересня 2014 року, складеного оцінювачем ТОВ «ЕАК Довіра» ОСОБА_14 за дорученням МТСБУ, вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 79 766,65 грн. (а.с.67-71).

07 листопада 2014 року МТСБУ було переховано позивачу суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 50 000,00 грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Зазначив, що внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП, яка відбулася з вини відповідача, йому було завдано матеріальний збиток в розмірі 97 572,77 грн. Крім збитків, спричинених внаслідок пошкодження автомобіля, в результаті ДТП він також поніс вимушені витрати, пов'язані з необхідністю відшкодування завданої шкоди, а саме: витрати на оцінку завданих його автомобілю пошкоджень в розмірі 600,00 грн., витрати на повідомлення відповідача телеграмою про огляд оцінювачем пошкоджень автомобіля в розмірі 64,98 грн., витрати на транспортування пошкодженого автомобіля до СТО офіційного дилера Фольксваген в Україні ТОВ «Атлант-М Лепсе» для виявлення прихованих дефектів в розмірі 325,00 грн., витрати за послуги СТО 1 968,00 грн. Загальний розмір, завданої йому шкоди внаслідок ДТП, становить 10 530,75 грн. Крім того, внаслідок пошкодження автомобіля йому було завдано моральну шкоду. В обґрунтування розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок пошкодження автомобіля, позивач надав суду копію звіту №155/14 про оцінку матеріальною збитку від 30 вересня 2014 року, складеного на його замовлення суб'єктом оціночної діяльності ФОП Левицьким В.В.

З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 50 780,75 грн., а також 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнув з ОСОБА_2 на його користь 29 766 грн. 65 коп. у відшкодування майнової шкоди, а також 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалюючи рішення в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди згідно звіту №9557 про оцінку колісного транспортного засобу від 15 вересня 2014 року, складеного оцінювачем ТОВ «ЕАК Довіра» за дорученням МТСБУ, та сумою страхового відшкодування.

При цьому, суд зазначив, що оскільки позивач отримав від МТСБУ суму страхового відшкодування та не оспорював висновки, визначені у звіті №9557 від 15 вересня 2014 року, то, відповідно, погодився із розміром матеріального збитку, який було визначено цим Звітом.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відносини між ОСОБА_1 та МТСБУ врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини ж, що склалися між сторонами, регулюються положеннями ст. ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 29, 31 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Відтак, визначаючи вартість відновлювального ремонту, оцінювачем ТОВ «ЕАК Довіра» в звіті №9557 про оцінку колісного транспортного засобу від 15 вересня 2014 року не було враховано шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, яка підлягає відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди.

Згідно зі звітом №155/14 про оцінку матеріальною збитку від 30 вересня 2014 року, складеного на замовлення позивача оцінювачем Левицьким В.В., при визначенні розміру матеріального збитку власнику автомобіля Фольксваген Гольф д.н.з. НОМЕР_3, було враховано як вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, так і шкода, пов'язана з втратою товарної вартості.

Крім того, оскільки чинне законодавство допускає проведення кількох експертних досліджень, а також враховуючи, що звіт ТОВ «ЕАК «Довіра» №9557 та звіт ФОП ОСОБА_6 №155/14 виконані в різний час, немає жодних підстав вважати, що ці звіти є взаємовиключними або суперечать один одному чи законодавству.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не було надано доказів на спростування звіту №155/14 про оцінку матеріальною збитку від 30 вересня 2014 року, складеного на замовлення позивача оцінювачем Левицьким В.В., а також на те, що перелік робіт та деталей, визначених в ремонтній калькуляції до вказаного звіту не відповідає обсягу пошкоджень, спричинений внаслідок ДТП. Питання про проведення відповідної експертизи відповідач перед судом не порушував.

Отримання ОСОБА_1 страхового відшкодування від МТСБУ не свідчить про те, що він погодився з розміром збитків, визначених згідно зі звітом №9557 про оцінку колісного транспортного засобу від 15 вересня 2014 року. В матеріалах справи МТСБУ щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28 серпня 2014 року на просп. Маяковського, 89, в м. Києві, відсутні докази того, що позивач погодився з вказаним звітом. В заяві ОСОБА_1 про здійснення страхового відшкодування від 30 вересня 2014 року, поданої до МТСБУ, відсутні посилання на звіт №9557 про оцінку колісного транспортного засобу від 15 вересня 2014 року (а.с.66).

Відтак, розмір збитків, завданих внаслідок пошкодження автомобіля Фольксваген Гольф, д.н.з. НОМЕР_3, в ДТП, які підлягають відшкодуванню, має бути визначений згідно зі звітом №155/14 про оцінку матеріальною збитку від 30 вересня 2014 року, складеним оцінювачем Левицьким В.В.

Окрім того, як було встановлено, у зв'язку з ДТП позивач поніс інші витрати, а саме: витрати на оцінку завданих його автомобілю пошкоджень в сумі 600,00 грн., витрати на повідомлення відповідача телеграмою про огляд оцінювачем пошкоджень автомобіля в сумі 64,98 грн., а також витрати по оплаті послуг СТО офіційного дилера Фольксваген в Україні ТОВ «Атлант-М Лепсе» для виявлення прихованих дефектів в сумі 1 968,00 грн., що підтверджується копіями відповідних платіжних документів (а.с.27,28,30).

Вказані витрати також підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 за рахунок відповідача, оскільки вони були понесені ним з метою відновлення свого порушеного права.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування позивачу транспортних витрат в сумі 325,00 грн. згідно квитанції №000264, оскільки в даній квитанції не зазначено дати її видання, а також які саме транспортні послуги надавалися. При цьому, в апеляційній інстанції ОСОБА_1 не наполягав на їх стягненні.

Таким чином, враховуючи положення ст. ст. 22, 1166, 1187, 1194 ЦК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди підлягає стягненню всього 50 205,75 грн. (97 572,77 грн. + 600,00 грн. + 64,98 грн. + 1968,00 грн. - 50 000,00 грн.).

Оскаржуючи рішення, апелянтом не було наведено доводів на спростування висновків суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, а тому, у колегії суддів відсутні підстави для перевірки правильності висновків суду першої інстанції в цій частині.

Враховуючи викладене, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди та розподілу судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення. Також, підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції і в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 745,66 грн. судових витрат, з яких 2 000,00 грн. - витрати на правову допомогу, 745,66 грн. - витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 50 205 грн. 75 коп., судові витрати 2 745 грн. 66 коп., а всього 52 951 грн. 41 коп.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І.Побірченко