Провадження №2/761/1668/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, поданого в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, до Першої Київської державної нотаріальної контори, 3-я особа: ОСОБА_4 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинити нотаріальні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_1 в своїх інтересах, та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому постановлено питання про скасування двох постанов нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. від 20 листопада 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтв про право на спадщину за законом на 7/24 часток квартири АДРЕСА_1 кожному після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6. Також позивач просив зобов'язати Першу Київську державну нотаріальну контору вчинити дії з видачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають в АДРЕСА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/24 часток квартири АДРЕСА_1 кожному після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.04.2014 року по справі №761/23796/13-ц встановлено, що її малолітній син ОСОБА_2 має право на обов'язкову частку в спадщині в розмірі 7/12 частки квартири АДРЕСА_1, а також 7/12 часток цієї квартири має чоловік померлої - ОСОБА_1, що не було враховано нотаріусом при видачі 08.02.2013 року ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки зазначеної квартири. Вказане рішення у справі №761/23796/13-ц набрало законної сили 02.07.2014 року. Разом з тим, 20.11.2014 року нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. не врахувала зазначені обставини та безпідставно відмовила позивачу, та його малолітньому сину ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 7/24 часток спірної квартири АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні обумовлене ст.50 Закону України «Про нотаріат», позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з підстав, викладених в ньому.

У письмовому запереченні державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. пояснила, що оскільки померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_7 не отримував свідоцтва про право на частку спірної квартири АДРЕСА_1, як переживший з подружжя, після смерті дружини ОСОБА_8, то правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві відсутні.

В судове засіданні відповідач свого представника не направив, про день , час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх наявними доказами, суд встановив наступні обставини.

Судом установлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, після її смерті спадкоємцями першої черги за законом є її чоловік ОСОБА_1, та син ОСОБА_2.

За життя ОСОБА_6 звернулася в установленому порядку до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батьків: матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, та батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Таким чином, ОСОБА_6 прийняла спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_7 в розмірі 7/12 часток квартири АДРЕСА_1 тобто належну йому 1/2 частку в праві спільної сумісної власності подружжя, та успадковану ним за законом після смерті ОСОБА_8 1/12 частку зазначеної квартири, як обов'язкову частку в спадщині.

Зазначені обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.04.2014 року по справі №761/23796/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02.07.2014 року.

Вказаним вище рішенням по цивільній справі №761/23796/13-ц визнано недійсним, в частині 3/12 часток, видане ОСОБА_4 Першою Київською державною нотаріальною конторою 08.02.2013 року Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_1 20.06.2012 року звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_6 до Першої Київської державної нотаріальної контори від свого імені та імені свого малолітнього сина ОСОБА_2

Оскаржуваними постановами державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. від 20.11.2014 року відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/24 часток спірної квартири АДРЕСА_1, після померлої ОСОБА_6. При цьому, підставою для відмови зазначено те, що право власності на майно не виділено.

Натомість, судовим рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23.04.2014 року по справі №761/23796/13-ц підтверджено, що ОСОБА_1, разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_2, у рівних частках набули права на спадщину після смерті ОСОБА_6 на 7/12 часток квартири АДРЕСА_1 тобто по 7/24 часток кожному (7/12 : 2 = 7/24).

Водночас, згідно висловленої правової позиції Верховного Суду України у Пленумі «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №07, та п.11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 р., для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, оскільки позивачем та його малолітнім сином не отримано свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_6, з огляду на те, що право власності на спірне майно не виділено, тому суд дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту у судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, поданого в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, до Першої Київської державної нотаріальної контори, 3-я особа: ОСОБА_4 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинити нотаріальні дії задовольнити.

Скасувати постанови нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Марцинкевич Л.А. від 20 листопада 2014 року про відмову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають в АДРЕСА_3 у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі кожному з них свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/24 часток квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6.

Зобов'язати Першу Київську державну нотаріальну контору вчинити нотаріальні дії з видачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають в АДРЕСА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/24 часток квартири АДРЕСА_1 кожному після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: