РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/20783/14-ц

2/643/1973/15

22.07.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Поліщук Т. В.,

за участю секретаря Чорноморець Т.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Третьої Харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6, Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області про встановлення факту приналежності документів, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Третя Харківська державна нотаріальна контора, Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області про усунення від права спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом доОСОБА_5, Третої Харківської Державної нотаріальної контори, ОСОБА_6, Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області про встановлення факту приналежності документів та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

ОСОБА_6 звернулась з зустрічним позовом про усунення від права спадкування за законом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7, який помер 29.09.2009 року..

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_7 зазначає, що 05 квітня 1999 року померла ОСОБА_8. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями № 16 по вул. Леніна в смт. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області та 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Все своє майно ОСОБА_8 заповідала своєму синові батькові позивача, ОСОБА_7 Тимофієвичу, на підставі заповіту від 14 грудня 1987 року, посвідченого ОСОБА_9 секретарем виконкому Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області. Заповіт на даний час не скасований. Батько позивача, ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 вересня 1991 року, прийняв спадщину після померлої матері, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном останньої. Після звернення батька позивача, ОСОБА_7 до Третьої Харківської нотаріальної контори, нотаріусом було виявлено розбіжності в наданих документах, а саме помилки в імені бабусі, ОСОБА_8, які належним чином виправлені та засвідчені не були: відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15 червня 1989 року, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Старий Салтів, вул. Леніна, 16 належить ОСОБА_8; в заповіті від 14 грудня 1987 року зазначено, що спадкодавцем є ОСОБА_8, а спадкоємцем - її син, ОСОБА_7; в свідоцтві про смерть I-BЛ № 175992 зазначено, що 05 квітня 1999 року померла гр. ОСОБА_8, дана помилка в імені в зазначеному свідоцтві виправлена не була; в свідоцтві про народження батька, ОСОБА_7, матір'ю зазначена ОСОБА_10, зазначене ім'я, також, неправильно та належним чином не виправлено; в Спадковому реєстрі - при реєстрації заповіту

24 жовтня 2005 року реєстратором - Харківською філією Інформаційного центру Міністерства юстиції України було зазначено заповідачем - ОСОБА_11. У зв'язку з зазначеними розбіжностями, незважаючи на наявність заповіту бабусі позивача, ОСОБА_8, нотаріусом було запропоновано батькові позивача, ОСОБА_7 подати заяву про оформлення його спадкового права за законом на 1/2 частини квартири № 13 по вул. Маршала Батицького, б. 7, в м. Харкові, у зв'язку з чим нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 135/2008, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-288 27 лютого 2008 року. Таким чином, у зв'язку з зазначеними помилками в прізвищі та імені бабусі позивача, ОСОБА_8, спадкоємець за заповітом, тобто батько позивача, ОСОБА_7, свої майнові права на успадковане майно належним чином не оформив та свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримав. ОСОБА_7 28 вересня 2009 року помер, згідно свідоцтва про смерть від 29 вересня 2009 року. Крім того, в заповіті, укладеному ОСОБА_8 в присутності та посвідченому секретарем виконавчого комітету Старосалтівської селищної ОСОБА_2 депутатів Вовчанського району Харківської області, зареєстрованому в реєстрі за № 200 від 14 грудня 1987 році, безпосередньо зазначено, що ОСОБА_8 все своє майно заповідає своєму синові ОСОБА_7. В довідці, виданій виконкомом Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 17 липня 2003 року зазначено, що ОСОБА_7 за свої кошти поховав матір, ОСОБА_8. Також факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджується рядом доданих до позовної заяви документів. Житловий будинок з надвірними будівлями № 16 по вул. Леніна в смт. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області та 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належали бабусі позивача, ОСОБА_8, що підтверджується договором дарування будинку від 30 травня 1974 року, свідоцтвом № 0050 про право приватної власності на житловий будинок від 15 червня 1989 року, приватизаційним платіжним дорученням № 9/1 від 26 січня 1999 року. Заповіт є чинним, оскільки будь-якого рішення щодо його відміни немає.

Так, вважає, що факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є очевидним, заповіт ОСОБА_8 від 14 грудня 1987 року, укладено безпосередньо нею, тобто матір'ю ОСОБА_7, оскільки його укладено в присутності, та він посвідчений секретарем виконавчого комітету Старосалтівської селищної ОСОБА_2 депутатів Вовчанського району Харківської області. Однак за наявності зазначених помилок необхідно також встановити факт належності документів матері ОСОБА_7 - ОСОБА_8, з метою належного оформлення права на спадкування ОСОБА_7

Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 від 27 лютого 2008 року також є чинним, будь-якого рішення щодо його скасування немає.

05 квітня 1999 року після смерті ОСОБА_8 у ОСОБА_7 виникло право на спадкування, оскільки він був зазначений у заповіті, як спадкоємець. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, ОСОБА_7 прийняв спадщину за заповітом, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, однак документи на спадщину оформити належним чином не встиг, так як 28 вересня 2009 року помер.

Представник позивача зазначила, що ОСОБА_7, вступивши в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_8, прийняв спадщину за заповітом, а не за законом, тому свідоцтво про право на спадщину за законом 1/2 частини приватизованої квартири № 13 по вул. Маршала Батицького, б. № 7, в м. Харкові повинно бути визнане недійсним.

Так як ОСОБА_7 було складено заповіт, спадкоємство за законом здійснюватися не повинно було та не може, що це є порушенням норм ЦК УРСР. Навіть за наявності існуючих помилок в імені її бабусі, ОСОБА_7, нотаріус, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 p. N 45/5, повинен був перевірити факт родинних відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, після чого видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Також, оскільки рішення про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом було прийнято в 2008 році, то для вирішення питання щодо його дійсності необхідно застосовувати норми законодавства України, яке діяло на 2008 рік.

Вказує, що за наведених обставин свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину приватизованої квартири АДРЕСА_2 повинно бути визнане недійсним, оскільки таке спадкування порушує норми ЦК УРСР, норми чинного ЦК України, порушує права померлого батька позивача, ОСОБА_7, та в свою чергу права позивача ОСОБА_4 Таким чином, відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України № 51/5 від 17 жовтня 2000 року «Про єдиний реєстр заповітів та спадкових справ», а також Положення про Єдиний реєстр заповітів та спадкових справ затвердженого даним Наказом, заповіт від 14 грудня 1987 року, посвідчений ОСОБА_9 секретарем виконкому Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області повинен був зареєстрований в Спадковому реєстрі до 01 травня 2001 року, однак його було внесено лише 24 жовтня 2005 року, що є порушення Наказу Міністерства юстиції України № 51/5 від 17 жовтня 2000 року «Про єдиний реєстр заповітів та спадкових справ».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, проти зустрічного позову повністю заперечувала вказуючи на недоведеність обставин того, що вона є неналежним спадкоємцем та те, що вона вже була визнана спадкоємцем та отримала у спадок майно після смерті свого батька ОСОБА_7 на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 16.08.2011 р., яке набрало законної сили.

Відповідач ОСОБА_5, повністю визнала її позовні вимоги, та проти зустрічного позову ОСОБА_6 повністю заперечувала.

Відповідач ОСОБА_6, повністю заперечувала проти позову ОСОБА_4 та звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5В про усунення від права спадкування за законом. Відповідач ОСОБА_6 вважає, що позивачка ОСОБА_4 є неналежним спадкоємцем тому, що не утримувала свого непрацездатного батька ОСОБА_7 до часу його смерті, який мав ряд тяжких захворювань та потербував сторонньої допомоги. ОСОБА_7 з квітня 2004 по час його сметрі по 28.09.2009 року проживав один, був непрацездатним, а тому потребував сторонньої допомоги, якої позивачка йому не надавала, хоча мала таку можливість. Зазначала, що позивачка та відповідач ОСОБА_5 вигнали ОСОБА_7 з початку 2004 року із квартири у якій проживали разом, а тому він був змушений проживати один з квітня 2004 року по час його сметрі по 28.09.2009 року за адресою: Харківська область, Вовчанський район, смт. Старий Салтів, вул. Леніна, 16, що підтверджується довідкою Виконкому Старасалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 15.09.2009 року № 2284.

ОСОБА_6 заперечувала, що на підтвердження обставин, викладених в позові позивачка не надала жодного доказу того, що у ОСОБА_7 виникли складнощі при оформленні спадщини після смерті його матері ОСОБА_8, яка померла 05.04.1999 р., а саме, не надано письмової відмови державного нотаріуса Третьої Харківської нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_7, зокрема, немає письмової вказівки саме на помилки в імені ОСОБА_8, що унеможливило в подальшому видати державному нотаріусу 3-ої ХДНК свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_7, вказує на голослівність тверджень позивачки та їх надуманість, вказує, що, державний нотаріус 3-ої ХДНК видала свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_7 27.02.2008 року після смерті його матері - ОСОБА_8, померлої 05.04.1999 р.

Зазначила, що, з позиції позивачки ОСОБА_4 не зрозуміло з якою метою позивачка просить суд встановити юридичний факт приналежності наступних документів матері ОСОБА_7, - ОСОБА_8: свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15 червня 1989 року з належними до нього будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Старий Салтів, вул. Леніна, 16, заповіту від 14 грудня 1987 року. ОСОБА_6 зазначила, що раніше вищевказані обставини вже були предметом судового розгляду між тими самими сторонами, що підтверджується рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.08.2011 р., яке набрало законної сили та залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.12.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, відповідачка ОСОБА_6 просила суд повністю відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_7О

Представник Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши позивача, відповідачів, третю особу та перевіривши і оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 померла 05.04.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 175992 (а.с. 51).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яка складалась з 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 та - будинку № 16 по вул. Леніна смт. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області, а також грошові вклади в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0269 м. Харкова № 05485 у сумі 05 грн. 30 коп., № 05664 у сумі 1 грн. 74 коп., банківські рахунки в ТВБВ Ощадбанку № 10020/0390 м. Вовчанська № 9908 у сумі 00 грн. 07 коп., № 02962 у сумі 00 гри. 49 коп., № 0770046 у сумі 00 грн. 49 коп., № 0572313 у сумі 00 грн.. 06 коп., № 9155/11156 у.сумі 623 грн. 70 коп., № 9155/14034 у сумі 1313 грн. 55 коп., № 9155/14344 у сумі 1285 грн. 20 коп.

Після смерті ОСОБА_8 із заявою до третьої Харківської державної нотаріальної контори звернувся її син ОСОБА_7 (а.с. 66)

27 лютого 2008 року державним нотаріусом третьої Харківської державно нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний № 1-288, на ім'я ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8 померлої 05квітня 1999 року (а.с. 53).

ОСОБА_6 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8М до Вовчанської державної нотаріальної контори 17.08.1999 року.

Із відповіді Вовчанської державної нотаріальної контори від 23.09.2010 р. вбачається, що після померлої 05.04.1999 року ОСОБА_8 у встановлений 6-місячний термін з дня відкриття спадщини, спадщину прийняла дочка - ОСОБА_6 про що подала заяву. Спадкова справа № 354/1999.

За таких обставин судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняли її діти: померлий ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) вони є спадкоємцями першої черги і спадкують спадщину в рівних частках.

29 вересня 2009 року помер ОСОБА_7 Після його смерті спадщину прийняла його дочка ОСОБА_4, яка проживала разом із ним.

Згідно довідки 3-ї Харківської держаної нотаріальної контори від 17.09.2010 р. після померлого ОСОБА_7 до нотаріальної контори звернулась дружина померлег ОСОБА_5 із заявою про відмову від спадщини на користь дочки померлого ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя, спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.08.2011 року, яке набрало законної сили встановлено, що після смерті. ОСОБА_8 спадщину прийняли її діти: померлий ОСОБА_7 та. ОСОБА_6

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) вони є спадкоємцями першої черги і спадкують спадщину в рівних частках.

Отже, кожному з них повинно належати по 1/4 частині квартири АДРЕСА_3, по 1/2 частині за кожним на будинок № 16 по вул. Леніна у смт. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області та по 1/2 грошових вкладів.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину квартири № 13

будинку № 7 по вул. Маршала Батицького у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 05 квітня 1999 року.

Визнано за ОСОБА_5 Тимофіївкою та ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині за кожним на будинок N 16 по вул. Леніна смт. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла 05 квітня 1999 року, та ОСОБА_7, померлого 28 вересня 2009 року...

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний № 1-288, видане 27 лютого 2008 року на ім'я ОСОБА_7 державним нотаріусом третьої Харківської державної нотаріальної контори в 1/4 частині - недійсним

Також вказаним рішенням встановлено, що той факт, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 є рідними братом і сестрою ніколи ними не оспорювався.

Щодо розбіжностей в імені матері «Поліна-Пелагея», то про наявність імені „Поліна" в свідоцтві про народження брата ОСОБА_6 стало відомо в квітні 2011 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від 20 квітня 2011 року.

При цьому колегія суддів враховує наявність у повторному свідоцтві про народження самої ОСОБА_6, яке видано тільки 20 листопада 2010 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиї запису про матір ОСОБА_12.

Крім того, колегією суддів було враховано наявність заповіту померлої ОСОБА_8, яка заповідала своє майно своєму сину ОСОБА_7, хоча ОСОБА_7 отримав свідоцтво на спадщину за законом, а не за заповітом.

ОСОБА_7 отримав свідоцтво про спадщину, а ОСОБА_6 до цього часу не оформила право власності на спадщину (а.с. 116-118).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.12.2011 року, рішення апеляційного суду Харківської області залишено без змін (а.с. 119- 121)

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд повністю відмовляє в частині позовних вимог ОСОБА_4, а саме, у встановленні юридичного факту приналежності наступних документів матері ОСОБА_7, - ОСОБА_8: свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15 червня 1989 року з належними до нього будівлями та спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Старий Салтів, вул. Леніна, 16, заповіту від 14 грудня 1987 року, тому що у встановленні цих фактів, оскільки не має підстав та раніше ці факти вже були предметом судового розгляду між тими сторонами.

Щодо вимог ОСОБА_4 про визнання недійним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 від 28.02.2008 року видане 3-ою Харківською Державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за номером 1-288, то відповідач ОСОБА_6 Зробила заяву про пропуск строку позовної давності (три роки) передбачений ст. 257 ЦК України, щодо позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 від 28.02.2008 року видане 3-ою Харківською Державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за номером 1-288, у зв'язку із тим, що позивачка подала вищевказаний позов до Московського районного суду м. Харкова лише 22.12.2014 року, а вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом було видане 28.02.2008 р., тобто сплинув строк позовної давності. А тому ОСОБА_6 просила суд відмовити ОСОБА_4 в задоволенні в цій частині її позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.10, 15, 60, 61, 212 -214, 292, 294 ЦПК України, ст. 529 ЦК УРСР, ст.ст. 257, 267, 1261, ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Третьої Харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6, Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області про встановлення факту приналежності документів, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - відмовити.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Третя Харківська державна нотаріальна контора, Старосалтівська селищна рада Вовчанського району Харківської області про усунення від права спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Поліщук Т.В.