21 квітня 2015 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
при секретарі Сисенко Ю.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування свого позову позивач вказала, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою з 16.03.2001 року зареєстрований її син, ОСОБА_2. Більше чотирьох років назад він поїхав мешкати до м.Київа. Після чого її син не повертався для постійного проживання до м.Добропілля. На даний момент він залишається зареєстрований у її будинку, але фактично в ньому не проживає, участи в оплаті комунальних послуг та утриманні житла відповідач не приймає, чим перешкоджає у здійсненні її права власності на нерухоме майно. У зв'язку з чим позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. Пояснила, що їй 08.11.2011 року було подаровано житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, в якому зареєстрований її син - відповідач по справі, але з 2010 року він фактично не мешкає за вказаною адресою, так як виїхав до батька у м.Київ, де зараз і мешкає. Вона спілкується з останнім по телефону. В телефонному режимі вона просила приїхати сина і виписатися з будинку, але останній лише обіцяє їй це зробити, а фактично з 2010 року до місяця свого мешкання ні разу не приїзджав. Вона вважає, що це свідчить про втрату ним інтересу до даного жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання. На даний час вона має намір продати вищевказаний будинок, але реєстрація сина у будинку створює для неї певні перешкоди для цього. Зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує і просить задовольнити її позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, позивач не заперечувала.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Згідно копії договору дарування житлового будинку від 08.11.2011 року, який зареєстрований в реєстрі за №4414, ОСОБА_1 прийняла в особисту приватну власність житловий будинок АДРЕСА_1.
З витягу про державну реєстрацію прав, виданого ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 32073890 від 17.11.2011 року, вбачається, що на підставі договору дарування №4414 від 08.11.2011 року за формою приватної власності належить 1/1 частина будинку за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_1.
З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_1.
Місце проживання відповідача - ОСОБА_2, як члена сім'ї ОСОБА_1, 16.03.2001 року було зареєстровано за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується домовою книгою для прописки громадян, які мешкають за адресою АДРЕСА_1.
З пояснень позивача, в судовому засіданні встановлено, що відповідач - ОСОБА_2, не мешкає в будинку за адресою АДРЕСА_1, понад чотири роки без поважних причин.
Вказані пояснення підтверджується довідкою №1402 від 20.04.2015 року, виданою головою квартального комітету вул..Комарова Гайдай Н.П., з якої вбачається, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, але не проживає за даною адресою з липня місяця 2010 року.
За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.
Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 понад чотири роки без поважних причин не мешкає за адресою АДРЕСА_1, суд вважає, що останній втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою на підставі ст..405 ЦК України.
Керуючись ст.405 ЦК України, ст..ст. 213-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Добропілля Донецької області визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька обл.. АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку в загальному порядку У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення..

Копію рішення направити відповідачу, для відома.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя О.В. Здоровиця

21.04.2015