Провадження № 22-ц/780/1644/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 47 23.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що сторони перебували в шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася дочка ОСОБА_4.

На підставі виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва від 15.01.2009 року № 2-4304 ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2008 року та до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки з 2013 року ОСОБА_2 не сплачує аліменти, у зв'язку з чим за період з 12.10.2013 року по 01.07.2014 року виникла заборгованість у розмірі 5917,98 грн. та з 01.07.2014 року по 14.11.2014 року - у розмірі 10144,92 грн., часто змінює місце роботи та будь-якої матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, то позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 16362,78 грн. з підстав, передбачених ст. 196 СК України, та судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 16362,78 грн. та 243,60 грн. судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що заборгованість по аліментах виникла не з його вини, оскільки у період з 24.04.2014 року по 06.10.2014 року він тимчасово був не працевлаштований.

В період роботи у ТОВ «Юридична компанія «Київюрсервіс» з 01.11.2013 року по 24.04.2014 року він не міг перераховути аліменти позивачці у зв'язку з відсутністю виконавчого листа, який було втрачено у фінансовому управлінні Служби Безпеки України та у зв'язку з відсутністю зв'язку з позивачкою, яка з ним не спілкується, не дає можливості бачитися з дитиною, змінила своє місце проживання та контактні телефони, про що його не повідомила. Як тільки йому стало відомо її нове місце проживання, він почав перераховувати заборгованість по аліментам на поштове відділення за її новим місцем проживання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідно до вимог ст. 196 СК України позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13, реєстр № 33609035 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений правовий висновок Верховного Суду України згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим в тому числі для всіх судів України.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася дочка ОСОБА_4.

На підставі виконавчого листа № 2-4304-1, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 15.01.2009 року, ОСОБА_2 зобов'язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2008 року та до досягнення дитиною повноліття.

Встановлено, що згідно довідки № 60/23 від 20.10.2014 року та довідки № 59219 від 12.11.2014 року, виданих ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, у ОСОБА_2, який зобов'язаний сплачувати аліменти, з 12.10.2013 року по 01.07.2014 року виникла заборгованість у розмірі 5917,98 грн. та з 01.07.2014 року по 14.11.2014 року - у розмірі 10144,92 грн. (а. с. 9-11).

Вирішуючи даний спір в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд дійшов вірного висновку про те, що оскільки з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, за період з 12.10.2013 року по 14.11.2014 року виникла заборгованість у розмірі 16062,90 грн., то позивачка має право на стягнення неустойки (пені) відповідно до вимог ст. 196 СК України.

Як убачається із наданого позивачкою розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2013 року по листопад 2014 року, позивачка зазначила розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановила строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислила розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначила її загальну суму у розмірі 16362,78 грн.

Встановлено, що позивачка визначила розмір неустойки відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України та правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13, тобто вірно здійснила розрахунок пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені в апеляційній скарзі причини несплати аліментів за період з 12.10.2013 року по 14.11.2014 року не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про задоволення позову, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді