РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

05 лютого 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Голубашенко Т.О.

за участю представника позивача Глух Т.В.

представників третьої особи ОСОБА_2

ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4

представника відповідачки ОСОБА_5

прокурора Рудь Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету миколаївської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відібрання дитини, стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд - В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Подзігун Г.В.

Справа №490/11967/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Голубашенко Т.О.

за участю представника позивача Глух Т.В.

представників третьої особи ОСОБА_2

ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4

представника відповідачки ОСОБА_5

прокурора Рудь Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відібрання дитини, стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Огран опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відібрання у відповідачів неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, просив передати йому дитину для подальшого влаштування та стягнути з відповідачів аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від всіх доходів на користь фізичної особи або державної установи, куди буде влаштована дитина.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідач ОСОБА_6 до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Відповідачка ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Прокурор в судовому засіданні також просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи служби у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні просила винести рішення на розсуд суду.

Представники третьої особи служби у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради ОСОБА_3, ОСОБА_8 в судовому засіданні просила суд винести рішення на розсуд суду.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлене наступне.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2005 року.

Як пояснила у судовому засіданні відповідачка, з 2007 року вони припинили шлюбні відносини, однак оскільки шлюб розірваний не був, при реєстрації актового запису про народження її сина ОСОБА_9, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 був записаний батьком дитини.

При цьому відповідачка вказувала, що ОСОБА_6 не є біологічним батьком дитини, ніколи не бачив ОСОБА_9 та не приймав участі у його вихованні та утриманні, з народження син проживає з нею по АДРЕСА_1.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, з 13.06.2012 року малолітній ОСОБА_7 перебуває на прафілактичному обліку служби у справах дітей адміністратції Корабельного району, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. За час перебування дитини на обліку з ОСОБА_4 проводилась прафілактична робота: відвідування за місцем проживання, проведення бесід, надання консультацій. Однак ОСОБА_4 не було змінено способу життя та не покращено умов проживання дитини в помешканні: антисанітарія, речі розкидані, багато порожніх пляшок від алкогольних напоїв, відповідачка ОСОБА_10 взловживає алкоголем, розпиває спиртні напої з сумнівними компаніями. 25.03.2014 року малолітній ОСОБА_7 за згодою матері був влаштований службою у справах дітей до КЗ "Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради.

Згідно висновку Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 09.09.2014 №1935/02.02.01-22/22/14/14 служба вважає доцільним відібрати малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Як вбачається з листа Адміністрації Центрального району служби у справах дітей від 24.11.2014 року №149/08.01-18 служба вважає за доцільне відібрати малолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та передати малолітнього органу опіки та піклування для вирішення його подальшої долі.

Згідно акту обстеження умов проживання сім'ї складеного службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради від 05.06.2014 року мати ОСОБА_4 не працює не вживає заходів щодо працевлаштування, зловживає спиртними напоями.

Згідно листа №647/05.05.01-08 від 08.08.2014 року служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради адресованого начальнику служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради служба просить вивчити питання та прийняти рішення про відібрання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька, або позбавити його батьківських прав.

Відповідно до листа за вих.№848 від 23.04.2014 року Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було зазначено, що за результатами аналізу змін, які відбулися в сім'ї буде висловлено думку щодо доцільності повернення дитини до біологічної сім'ї та подальшої роботи з метою підготовки питання з питань захисту прав дитини.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Згідно з ч.4 ст.170 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ст.11 Закону № 2402-111 "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. А підстави про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав передбачені ст.170 СК України. Та обставина, що батьки не працюють та не мають достатніх коштів не може слугувати підставою для відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело прав. Згідно п.п.58-60 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Савіни проти України", Суд, зауважив, що витребувана конкретна інформація у цьому зв'язку могла б допомогти визначити, чи виконали відповідні органи свій конвенційний обов'язок зі збереження єдності сім'ї і чи дослідили вони достатнім чином ефективність менш суворих альтернативних заходів перед тим, як клопотати про відібрання дітей від батьків. А національні органи обґрунтовували своє рішення про відібрання дітей від батьків, ці аргументи не були достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя заявників.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, містить принцип, згідно з яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише за наявності виняткових обставин.

Як вбачається із матеріалів справи, після пред'явлення даного позову ОСОБА_4 змінила своє відношення до дитини та до виконання своїх обов'язків щодо її виховання.

Так згідно наявної у матеріалах справи заяви ОСОБА_4, вона зверталась до начальника служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради та просила повторно обстежити її житло за адресою м.Миколаїв, вул.Лиманська, 41 у зв'язку зі слуханням справи про відібрання дитини в Центральному районному суді м.Миколаєва.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 неоднаразово зверталась до КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської міської ради із проханням повернути дитину, але отримала відмову.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 04.12.2014 року, вона зверталася до прокуратури Центрального району м.Миколаєва з проханням прийняти міри у відношенні бездіяльності робітніків служби по справам дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, оскільки вищевказані робітники перешкоджають у поверненні її малолітнього сина ОСОБА_4 Нікіти, при цьому тогож дня вона також зверталася до прокурора Центрального району м.Миколаєва зі скаргою на дії робітників служби у справах дітей Корабельного району Миколаївської міської ради.

Згідно довідки ТОВ "Сузір'я Колоса" № 12 від 04.02.2015 року ОСОБА_4 проходить стажування на підприємстві з пошиву робочого одягу з 02.02.2015 року для зарахування її на посаду швачки-мотористки 3 розряду згідно штатного розпису.

Згідно довідки-характеристики №56/19071 від 12.11.2014 року наданої дільничним Корабельного РВ Корабельного УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_4 зі слів з сусідів характеризується з позитивного боку з сусідами підтримує дружелюбні стосунки, порушень громадського порядку з її боку не було, спиртними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, з особами які ведуть аморальний спосіб життя не спілкується, скарг від сусідів не надходило.

Крім того у судове засідання відповідач надала медичну картку, з якої вбачається, що дитина у 2012 та 2013 році проходила медичний огляд.

Згідно акту обстеження умов проживання сім'ї від 03.02.2015 року, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 вбачається, що при перевірці встановлено, що сім'я проживає у приватному будинку, в якому зроблений ремонт, у кімнатах чисто та тепло. За такого комісія дійшла висновку про належні умови для проживання, виховання та утримання малолітньої дитини.

Як свідчать матеріали справи, та покази свідкив ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, відповідачка змінила свої погляди на життя. Намагається створити належні умови для проживання та виховання свого малолітнього сина з урахуванням матеріального забезпечення, намагається працевлаштуватися, щоб утримувати належним чином дитину, а також робить все для того, щоб син проживав разом з нею і виховувався в сім'ї.

У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав про відібрання дитини від матері, а тому позовні вимоги до ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Стосовно іншого відповідача ОСОБА_6 суд вважає, що позовні вимоги про відібрання від нього малолітньої дитини ОСОБА_7 також не можуть бути задоволені, оскільки ОСОБА_6 є тільки біологічним батьком дитини та навіть ніколи не проживав разом із дитиною, не приймав участі в її вихованні, за такого позовні вимоги щодо відібрання у нього дитини є безпідставними, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з вимогами про позбавлення батьківських прав відносно цієї особи.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачів то вони теж не підлягають задоволенню, оскільки є похідними вимогами від позовних вимог про відібрання дитини.

За такого у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за безпідставності його вимог.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Подзігун Г.В.

490/11967/14-ц 05.02.2015

н/п 2/490/577/2015