Справа № 333/7271/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Колесник А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014р. позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що вона є власником 63/100 жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого Договору дарування від 12.07.2007 р., укладеного між нею та її батьком ОСОБА_3

За адресою належного їй будинку проживає вона, її мати ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 ЇЇ батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Також за адресою належного їй жилого будинку проживає відповідач - її брат ОСОБА_2 з цивільною дружиною., який не є членом її сім'ї та проживає у тимчасово зведеній будівлі, що розташована на земельній ділянці жилого будинку, при цьому без дозволу позивачки, відповідач перепланував зазначену будівлю, якою користується, обладнав там парове опалення, комунальні послуги сплачує тимчасово, недисципліновано, переклавши певну частку по оплаті комунальних послуг на позивачку.

Тимчасово зведений будинок на подвір'ї жилого будинку, належного позивачці, є її майном та вона бажає розпорядитися ним на свій розсуд, сдати його в аренду, а гроші, отримані за аренду допоможуть її сімейному бєджету, оскільки вона самотужки виховує сина, який є студентом колледжу, працює та отримує невелику заробітну плату.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації за місцем проживання, участі у витратах на утримання господарства не бере, його реєстрація за адресою належного позивачці будинку створює їй також, як власнику будинку, перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном.

Позивачка просила суд у позові зобов'язати відповідача ОСОБА_2 усунути першкоди у користуванні належним їй на правіі власності будинокм, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання звільнити приміщення.

Під час судового розгляду справи позивачка позовні вимоги уточнила, просила суд усунути перешкоди у її користуванні жилим будиноком шляхом виселення відповідача ОСОБА_2 з останнього.

У судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала повністю, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що він у цьому будинку проживав з батьком, матір'ю та сестрою - позивачкою. Коли він повернувся після служби в збройних силах (армії) та одружився, батько, який на той час був власником житлового будинку, надав йому для проживання тимчасово побутовану будівлю на подвір'ї жилого будинку, у якій він проживав окремо від батька, матері та сестри із своєю дружиною, вів окреме господарство. В деякий час між ним та батьками склалися неприязливі стосунки і батько за життя подарував належний йому на праві власності будинок (63/100) його сестрі - позивачці, у будинку батьки проживали позивачкою, а він мешкав з дружиною у зазначеній времянці, за яку сплачує по теперішній час комунальні послуги. Оскільки він все життя прожив за цією адресою, іншого житла не має, просив суд у задоволенні позову відмовити

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

Позивачка ОСОБА_1 ї власником 63/100 частин жилого будинку (домоволодіння), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці 443 м. кв. на підставі Договору дарування між нею та її батьком ОСОБА_3, посвідченим Шостою державною нотаріальною конторою Запорізького міського нотаріального округу, р.н. 15216190.

За адресою належного позивачці жилого будинку проживає вона, її мати ОСОБА_4, її син ОСОБА_5

Як вбачається з вищезазначеного Договору дарування, належні позивачці 63/100 жилого будинку (домоволодіння) складається з двох жилих будинків та інших господарчих та побутових будівель та споруд.

У тимчасово зведеному жилому будинку - одній з будівель, належних позивачці частин жилого будинку, проживає та зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є рідним братом позивачки.

Згідно довідки голови квартального комітету від 27.03.2015 р., відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1970 р. та проживає по теперішній час.

Як вбачається з пояснень позивачки в судовому засіданні, відповідач не є членом її сім'ї, вони не мешкають разом у жилому будинку, не ведуть спільного господарства.

Проте, відповідач, який не є членом її сім'ї, а проживає у належній їй жилій будівлі, частково та нерегулярно сплачує комунальні послуги, без дозволу позивачки перепланув будівлю, обладнав там парове опалення. З відповідачем в позивачки склалися вкрай неприязливі відносини, оскільки останній постійно вчиняє сварки, ображає її та матір, не бажає висилитися з жилої будівлі.

Вищезазначене підтвердили допитані у судовому засіданні свідки, які є сусідами сторін, та з пояснень яких вбачається, що відповідач проживає у тимчасово збудованій будівлі, належній позивачці, як власнику жилого будинку з іншими будівлями та спорудами, розташованими на подвір'ї жилого будинку позивачки. Однією сім'єю вони не проживають, спільного господарства не ведуть, протее, між сторонами постійно виникають сварки, склалися неприязливі стосунки.

Свідок ОСОБА_4, яка є матір'ю сторін та постійно проживає однією сім'єю у жилому будинку зі своєю донькою - позивачкою, пояснила суду, що відповідач, який є її сином, постійно ображає її, принижує, вчиняє сварки, дуже рідко сплачує комунальні послуги, свого часу відмовився допомагати хворому батькові, який тяжко хворів, не прийняв ніякої участі у похованні останнього. При цьому свідок пояснила, що відповідач не є членом сім'ї позивачки, не веде з нею спільного господарства, проживає окремо зі своєю цивільною дружиною.

Як вбачається з Договору дарування жилого будинку, укладеного між батьком позивачки та позивачкою, щодо 63/100 часток домоволодіння, які є предметом цього договору, домовленістю сторін встановлюється сервітут, за яким ОСОБА_3, 1937 р.н. та ОСОБА_4 , 1940 р.н. мають право довічного безкоштовного користування вищевказаною часткою домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, сервітут, за яким має право проживати у належному позивачці будинку відповідач ОСОБА_2, вищезазначеним Договором дарування не встановлений.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з пояснень позивачки у судовому засіданні, тимчасово зведений будинок на подвір'ї належного їй жилого будинку, є її майном та вона бажає розпорядитися ним на свій розсуд, здати його в аренду, а гроші, отримані за аренду допоможуть її сімейному бюджету, оскільки вона отримує невелику заробітну плату та самотужки виховує сина, який є студентом колледжу. Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації за місцем проживання, участі у витратах на утримання господарства не бере, його реєстрація за адресою належного позивачці будинку створює їй як власнику будинку, перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для здійснення позивачкою правомочнестей власника щодо користування й розпорядження належною їй частиною будинку існують перешкоди, оскільки в цій частині будинку проживає відповідач - колишній член сім'ї колишнього власника, який не є членом її сім'ї та колишнім членом її сім'ї, оскільки однією сім'єю з відповідачем вона ніколи не проживала і не проживає, спільного господарства не веде. Цей факт відповідачем не спростовується.

Судом встановлено, що відповідач є членом сім'ї колишнього власника - свого батька, що підтверджується Свідоцтвом про його народження та не спростовується позивачкою.

У зв'язку з укладенням вищезазначеного Договору дарування, між позивачкою та її батьком, який був власником 63/100 частини будинку, має місце припинення права відповідача на користування спірним приміщенням, враховуючи те, що його право як колишнього члена сім'ї колишнього власника є похідним від права власності останнього (батька) на жилий будинок.

Згідно з положеннями ст. 319 ЦК Ураїни, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм Майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особою, у якої відпали законні підстави для такого користування.

Відповідно положень ст. 156 ЖК України, право членів сім'ї (в тому числі і колишніх членів сім'ї) власника на користування жилим приміщенням є похідним від права власника і з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї (колишні члени сім'ї - при відсутності між ними договірних відносин, зокрема найму, оренди, сервітуту тощо) втрачають право користування цим приміщенням.

Право власності колишнього власника припинено у зв»язку з укладенням останнім договору дарування, згідно якого власність на 63/100 належдному йому будинку перейшло до позивачки.

Судом також встановлено, що інших будь-яких договірних правовідносин між відповідачем і попереднім власником, які б давали підстави для обмеження прав позивачки, як нового власника частини Будину не існувало, як не існує і передбачених законм підстав.

Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, проживання відповідача у належній власнику частині житлового будинку чинить перешкоди позивачу у користуванні власністю, а тому відповідач підлягає виселенню з належної власнику частини жилого будинку за вищезазначеною адресою.

Керуючись ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 212- 214 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з належної їй 63/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І.Боровікова