Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2084/15 Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Осоцького І.І.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 27.12.2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав грошові кошти в розмірі 68 660 грн., що підтверджується розпискою. Строк повернення позики у розписці не встановлювався.

04 березня 2013 року між сторонами був укладений ще один договір позики, відповідно до умов якого він надав відповідачу 5 830 грн., у разі не повернення яких до 04.11.2013 року ОСОБА_3 зобов'язався сплачувати пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день прострочення, що підтверджується розпискою.

Письмову вимогу про повернення грошових коштів за розпискою від 27.12.2012 року позивач вручив ОСОБА_3 15.11.2013 року в присутності свідків, про що складено акт.

Грошові кошти за розписками від 27.12.2012 року та від 04.03.2013 року ОСОБА_3 не повернув.

Позивач зазначає, що має право на отримання процентів від сум позики на рівні облікової ставки НБУ. Проценти від суми позики за розпискою від 27.12.2012 року за період з 28.12.2012р. по 15.12.2013р. включно склали 4 628 грн. Проценти від суми позики за розпискою від 04.09.2013 року за період з 05.09.2013р. по 15.12.2013р. включно склали 102 грн. Загальна сума процентів становить 4 730 грн.

Крім того, розпискою від 04.03.2013 року передбачена сплата пені в розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день прострочення, яка за період з 05.11.2013 року по 15.12.2013 року включно складає 239 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь борг за договорами позики в сумі 74 490 грн., проценти в сумі 4 730 грн. та пеню в розмірі 239 грн.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг за договорами позики в сумі 74 490 грн., пеню в сумі 239 грн. та судові витрати в розмірі 747,29 грн., а всього - 75 476 грн. 29 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.12.2012 року між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 отримав в борг у ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 68 660 грн. На підтвердження отримання вказаної суми грошових коштів відповідач надав позивачу розписку від 27.12.2012р. Строк повернення позики у розписці не встановлювався. Письмову вимогу про повернення грошових коштів за розпискою від 27.12.2012 року позивач вручив ОСОБА_3 15.11.2013 року (а.с. 8, 10).

Також, 04.09.2013 року між сторонами був укладений договір позики, за яким ОСОБА_3 отримав в борг у ОСОБА_4 5 830 грн. У разі не повернення боргу в строк до 04.11.2013 року ОСОБА_3 зобов'язався сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення. На підтвердження отримання зазначеної суми грошових коштів відповідач надав ОСОБА_4 розписку від 04.09.2013р. (а.с. 9).

Сам факт написання розписок відповідач не оспорює.

ОСОБА_3 позику за обома договорами не повернув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у ст. 1048 ЦК України.

За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договорами позики.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів і в повній мірі відповідає вимогам закону.

Основні доводи апеляційної скарги полягають у тому, що, як зазначає ОСОБА_3, сторони взяли на себе зобов'язання з приводу дольової участі у капітальному будівництві (реконструкції) об'єкту, розташованого по АДРЕСА_1 Саме на виконання вказаних домовленостей позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 68 660 грн. Проте, вказані доводи не спростовують висновків суду, оскільки всі надані відповідачем документи на підтвердження вищезазначеного стосуються правовідносин між ТОВ "Україна" та ОСОБА_4, а не між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 За таких обставин у колегії суддів не має підстав для відмови в захисті права позивача про стягнення боргу за договорами позики.

Посилання в апеляційній скарзі на поважність причин неявки у судове засідання 26 лютого 2014 року (день ухвалення оскаржуваного заочного рішення суду) не впливають на правильність висновків суду.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів від суми позики рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: