Провадження № 22-ц/773/567/15 Категорія: 47 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Мудренко Л.І., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки,

за апеляційною скаргою відповідачки на рішення Луцького міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 27.11.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві власності кожному по 1/2 частині земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_2 у власність 1/2 частину земельної ділянки площею 500,00 кв. м. в межах 1-2-9-8-6-7-1 за адресою: АДРЕСА_1 згідно схеми розподілу земельної ділянки по варіанту № 2 земельно-технічної експертизи № 8695-8696 від 13.03.2014 року, проведеної Волинським відділенням Львівського НДІ судових експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 328 грн. 50 коп. понесених витрат по сплаті судового збору та суму в розмірі - 1764 грн. понесених витрат на експертне дослідження.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що позивач, як співвласник спірної земельної ділянки, має право на її поділ відповідно до положень ст. 89 ЗК України, а тому прийшов до висновку про її поділ в рівних частинах між сторонами по справі у відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Луцької міської ради № 28/26 від 18.06.2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, згідно якого 19/50 частин земельної ділянки належить ОСОБА_2, 31/50 частин належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.06.2009 року (а.с.5).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.04.2010 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Луцької міської ради, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним та скасування рішення Луцької міської ради визнано частково недійсним та скасовано рішення Луцької міської ради № 28/26 від 18.06.2008 року "Про передачу у власність громадянам міста земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та надання в оренду", в частині визнання часток у спільній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 19/50 ОСОБА_2, та 31/50 за ОСОБА_3 (а.с.6, 7).

З цього випливає, що спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.05.2012 року проведено розподіл будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1, наступним чином: - співвласнику ОСОБА_2 виділено квартиру № 2, загальною площею 44,3 м2, в складі: коридору (2-1) площею 6,6 м2, кімнати (2-2) площею 18,5 м2, коридору (2-3) площею 7,2 м2, кухні (2-4) площею 8,5 м2, санвузла (2-5) площею 3,5 м2, хліва (Б-1), погреба з шийкою (Г), вбиральні (Д), 19/50 частин огорожі (1-2); - співвласнику ОСОБА_3 виділено квартиру № 1, загальною площею 53,6 м2, яка складається з приміщень: коридору (1-1) площею 5,3 м2, кухні (1-2) площею 7,7 м2, кімнати (1-3) площею 16,6 м2 , кімнати (1-4) площею 20,4 м2, санвузла (1-5) площею 3,6 м2, колодязя (В), 31/50 частин огорожі (а.с.8). Право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 - припинено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості частки з урахуванням відхилення від ідеальної долі в розмірі 3834,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 22.10.2012 року рішення Луцького міськрайонного суду від 21.05.2012 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсації вартості частки з урахуванням відхилення від ідеальної долі в розмірі 3834 грн. скасовано (а.с.9-11).

Судом першої інстанції також встановлено, що між сторонами спору виникають конфлікти щодо користування спірною земельною ділянкою.

З висновку №8695-8696 комісійної судової земельно-технічної експертизи від 13.03.2014 року вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 становить 115500,00 грн. (а.с.67-71). Виходячи з конфігурації, поділу будинку, площі досліджуваної земельної ділянки, експерти встановили можливі варіанти розподілу вищевказаної земельної ділянки, які зображені в Додатку № 1- № 2.

У відповідності до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Частиною 2 статті 370 ЦК України визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності можуть бути встановлені рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову, оскільки позивач, як співвласник земельної ділянки, яка перебуває спільній сумісній власності, має право на її поділ та виділення з неї окремої частки відповідно до положень наведених правових норм та висновку комісійної судової земельно-технічної експертизи.

У своїх доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_3 вказує на незаконність оскаржуваного рішення із-за порушення місцевим судом норм процесуального права, зокрема місцевим судом: належним чином не було повідомлено її про час ті місце розгляду справи; не надіслано їй копію ухвали про відкриття провадження у справі; проведено судове засідання без її участі.

Однак, наведені відповідачем доводи є необґрунтованими, оскільки як вбачається з довідкового листа до даної справи, копію позовної заяви із додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачем отримано 01.10.2013 року. Крім того, про відкриття провадження у справі відповідачу було відомо, про що свідчить оскарження нею цієї ухвали в апеляційному порядку.

З розписки про вручення поштового відправлення (а.с.143) вбачається, що судову повістку про розгляд даної справи 27.11.2014 року відповідачем отримано 06.11.2014 року, що свідчить про те, що вона належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому у суду першої інстанції були передбачені ЦПК України підстави для заочного розгляду даної справи та ухвалення судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 27 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: