Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Рожкової О.С.,

за участю: секретаря судового засідання Каторжинської Т.В.,

представника позивача Кардаш С.В.,

представника відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області, за участю третьої особи Корольовського Відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року ПАТ КБ "Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі також позивач) звернувся до суду з вказаним позовом та з урахуванням уточнень (а.с.83) просив звільнити з-під арешту легковий автомобіль Mercedes-Benz E220, номер кузов/шасі НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1999 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_4, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 29080814 від 30.05.2012 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 22475124 від 20.01.2012 року, постановою про арешт майна боржника вих. № 10/864 від 01.09.2010 року, постановою про арешт майна боржника вих. № 9/1055 від 22.10.2009 р., постановою про розшук майна № 22475124 від 25.01.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем укладено кредитно-заставний договір № ZRZ0A80000008, від 13.06.2008 року, в забезпечення виконання зобов'язань за яким відповідач передав в заставу банку належний йому легковий автомобіль Mercedes-Benz E220. Під час продажу предмету кредитно-заставного договору, позивачу стало відомо, що Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ накладено арешт на все майно відповідача, в тому числі на предмет договору застави, чим порушено його права, як заставодержателя.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов.

Представник УПФУ в м. Житомирі Житомирської області позов не визнала посилаючись на те, що зі ОСОБА_4 на користь Управління підлягає стягненню заборгованість по внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 2650,25 грн., просила відмовити позивачу за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечувала щодо задоволення позову, пояснивши, що відповідач ОСОБА_4 є також боржником у виконавчому провадженні, відкритому державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ 10.11.2010 року на виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01.02.2007 року про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 5 356 грн.

Відповідач ОСОБА_4 та представник Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.06.2008 року між ПАТ "Комерційний Банк "ПриватБанк" та ОСОБА_4 укладено кредитно-заставний договір № ZRZ0A800000008, в забезпечення виконання якого ОСОБА_4 передав в заставу позивачу, належний йому на праві власності легковий автомобіль Mercedes-Benz E220, номер кузов/шасі НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1999 року випуску (а.с.3-8).

Дане обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 23.06.2008 року за № 7431778, про що свідчить відповідний Витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 44448882 від 13.06.2014 року (а.с.11-14).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2012 року частково задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4, звернуто стягнення на рухоме майно за кредитно-заставним договором, а саме автомобіль Mercedes-Benz E220, номер кузов/шасі НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2, 1999 року випуску (а.с.9).

Ухвалою того ж суду від 03.10.2012 року роз'яснено заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2012 року та зазначено про наявність права ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагати передачу в заклад Банку шляхом вилучення у ОСОБА_4 належного йому на праві власності автомобіля Mercedes-Benz E220 з правом продажу вказаного автомобіля з укладенням від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу (а.с.10).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 є боржником і за іншими грошовими зобов'язаннями, за якими стягувачами є ОСОБА_3 та УПФУ в Корольовському районі м. Житомира.

Так, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01.02.2007 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 боргу на загальну суму 5 356 грн., державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ 10.11.2010 року винесено постанову ВП №22475124 про відкриття виконавчого провадження (а.с.107,108,111, 112).

20.01.2012 року на виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову ВП № 22475124 про арешт майна Mercedes-Benz E220, що належить боржнику ОСОБА_4 та заборонено відчуження будь-якого майна боржника, а також винесено постанову № 22475124 від 25.01.2012 року про розшук автомобіля Mercedes-Benz E220 (а.с.15,16).

30.05.2012 р. Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову ВП №29080814 про арешт майна Mercedes-Benz E220 з виконання виконавчого листа №3329/11 від 15.09.2011 р., виданого Житомирським окружним адміністративним судом про стягнення зі ОСОБА_4 на користь УПФУ в Корольовському районі м. Житомира боргу в сумі 673,30 грн. заборгованості зі сплати страхових внесків за липень-грудень 2010 року (а.с.84,103-104).

Таким чином, під час продажу предмету кредитно-заставного договору ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме автомобіля Mercedes-Benz E220 згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2012 року, позивачу стало відомо про накладення Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ арештів на все майно ОСОБА_4, в тому числі і на предмет договору застави.

Позивач вважає, що наявність арешту перешкоджає реалізації його прав як заставодержателя.

Згідно статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до частини п'ятої статті 18 Закону України «Про заставу» якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Переважне право заставодержателів одного і того ж майна, що зареєстровані в один і той же день, визначається моментом реєстрації застави. Переважне право у задоволенні вимог із заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін.

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Реалізація пріоритету прав заставодержателя здійснюється шляхом встановлення виконавчим законодавством обмежень звернення стягнення на заставлене майно на вимогу стягувачів, які не є заставодержателями.

Порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до частини 3 ст. 54 Закону звернення стягнення на майно, що перебуває в заставі (іпотеці), для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, допускається при наявності таких умов: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, 2) вартість предмета застави (іпотеки) перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Крім того, згідно з частиною 4 ст.54 цього закону про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з заставленого майна.

Накладення арешту на майно боржника є складовою дій по зверненню стягнення на його майно(ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що арештоване майно належить їй, на звернення з позовом про зняття арешту з майна.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених норм та незважаючи на деякі колізії між положеннями статей 54 та 60 Закону України «Про виконавче провадження», можна дійти висновку, що підставою для зняття арешту з майна за вимогою іпотекодержателя є встановлення судом факту належності саме йому переважного права на заставлене майно (звернення на нього стягнення) за умови, що іпотека виникла раніше ніж права вимоги у інших стягувачів та вартість іпотечного майна не перевищує розмір заборгованості боржника іпотекодержателю.

З матеріалів справи вбачається, що право застави у позивача виникло після винесення Корольовським районним судом м. Житомира рішення від 01.02.2007 року про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 5 356 грн. у зв'язку з чим державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ 10.11.2010 року винесено постанову ВП №22475124 про відкриття виконавчого провадження Таким чином, встановлення даної обставини виключає необхідність доводити іншу підставу, а саме перевищення вартості предмета застави розміру заборгованості боржника заставодержателю.

Крім того, заставодержатель не повідомив суд про вартість предмета застави станом на час розгляду справи.

Виконавче провадження на виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2012 року про звернення стягнення на рухоме майно за кредитно-заставним договором, а саме автомобіль Mercedes-Benz E220 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4 не відкривалося.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

В И Р І Ш И В :

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" в задоволенні позову до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області, за участю третьої особи Корольовського Відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя О. С. Рожкова