Справа № 561/616/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року смт. Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Світличного Р.В.

за участю секретаря судового засідання Савич Ж.В.

представника заявника ОСОБА_1

представників:

ГУ ДКСУ в Рівненській області не зявився

Прокуратури Рівненської області ОСОБА_2

ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Зарічне цивільну справу за заявою ОСОБА_4 подану у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», заінтересовані особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, прокуратура Рівненської області, Головне управління ДФС у Рівненській області,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, у якій просив суд визначити розмір відшкодування шкоди та орган, який повинен сплатити ці кошти, зокрема втрачених ним грошових доходів в сумі 11 078 195,81 грн., з розрахунку 289 077,50 грн. за кожен місяць перебування під слідством та судом, упущену вигоду в сумі 17 676 246,83 грн., з розрахунку 15 146,74 грн. за кожен день перебування під слідством та судом, суму вилучених у нього коштів з врахуванням 25% річних за депозитом, а саме 109 350,00 грн. та 87 872,70 грн. відсотків, 1100,00 євро та 879,25 євро відсотків, 11 530,00 доларів США та 9 216,10 доларів США відсотків, моральної шкоди в сумі 215 384,52 грн., понесених ним судових витрат за проведення трьох експертиз в сумі 14 000,00 грн., та витрат на юридичну допомогу в сумі 1 401 943,48 грн. Також просив повідомити НРГПЄ «Нове Життя» та за місцем проживання заявника про виправдувальний вирок, а також зобовязати прес-секретаря податкової міліції протягом одного місяця зробити повідомлення, яке спростує поширення інформації про притягнення його до кримінальної відповідальності, у спосіб аналогічний її поширенню. Згідно поданого клопотання від 27 липня 2015 року, просив також суд при визначенні суми шкоди завданої йому вилученням грошових коштів, нарахувати на ці суми 3% річних, індекс інфляції та подвійну ставку НБУ.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_1 заяву підтримав, та пояснив суду, що заявник втратив вигоду, унаслідок неможливості користування належним йому майном, яке було арештовано та не було передано на відповідальне зберігання заявнику. Визначаючи розмір втрачених доходів та упущеної вигоди, заявник керувався даними податкової перевірки, згідно якої податковим органом було визначено суму отриманих ОСОБА_4 доходів у 2011 році. Зазначив, що під час обшуку у ОСОБА_4 було вилучено грошові кошти, які після постановлення виправдувального вироку до цього часу йому не повернуті. Унаслідок обшуків, незаконного кримінального переслідування, допитів, арештів майна, заявнику заподіяно моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пережитих ОСОБА_4. Впродовж кримінального переслідування ОСОБА_4 поніс судові витрати та витрати на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню. Вказував, на необхідність повідомити про виправдувальний вирок за місцем роботи та проживання заявника. Повідомив, що після порушення кримінальної справи прес-служба прокуратури та податкової міліції на телеканалі Рівне-1, в газеті «Рівне-Вечірнє» розповсюдила інформацію про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4, вважає це незаконним, просить спростувати таку інформацію у спосіб, аналогічний її поширенню. З врахуванням доповнень, викладених у письмовому клопотанні просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи прокуратури Рівненської області ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснив, що заявником не надано будь-яких належних доказів у підтвердження заявлених вимог. Заперечив щодо повернення заявнику понесених ним судових витрат, оскільки експертні дослідження не входять до складу процесуальних витрат. У звязку з відсутністю оплати юридичних послуг вважає вимогу про їх стягнення безпідставною. Стосовно розміру моральної шкоди вказував про те, що така вимога повинна розглядатися в загальному порядку, а провадження по даній справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки право на звернення до суду із вказаною заявою є передчасним. Зазначив, що вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти будуть повернуті заявнику у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник заінтересованої особи ГУ ДФС у Рівненській області ОСОБА_3 вважає заяву безпідставною. Пояснив суду, що під час провадження досудового розслідування та судового розгляду заявник не був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати прибуток, а відтак підстав для упущеної вигоди немає. Вважає, що для отримання заявником належних йому та вилучених під час обшуку грошових коштів необхідно звертатися в ПАТ «Укрексімбанк», на рахунках якого вони знаходяться. Вказував, що заявником не надано конкретних фактів незаконних дій податкового органу, якими було заподіяно моральної шкоди ОСОБА_4

Вислухавши пояснення представника заявника, представників заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон) розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, яки орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

Судом встановлено, що 12 квітня 2012 року слідчим з ОВС ВРКС СВ ДПС у Рівненській області було порушено кримінальну справу відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України (а.с.56).

Вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 березня 2015 року ОСОБА_4 визнаний невинуватим та виправданий на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у звязку з недоведеністю стороною обвинувачення вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України (а.с.85-88). 23 червня 2015 року даний виправдувальний вирок набрав законної сили.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (ч. 3 ст. 1 Закону).

У звязку з постановленням виправдувального вироку ОСОБА_4 має право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону).

Визначаючи розмір відшкодування втрачених грошових доходів в сумі 11 078 195,81 грн. та упущеної вигоди в сумі 17 676 246,83 грн., суд виходить з такого.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону громадянинові відшкодовуються заробіток та інші доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

З досліджених в судовому засіданні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік вх. № 9400 від 09.02.2012р. платника податку ОСОБА_4, та розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності за 2011 рік (додаток 7 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи) вбачається, що сума чистого оподатковуваного доходу ОСОБА_4 складає 4 270,00 грн. (а.с.63-65).

У відповідності до підпункту 3 пункту 9 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року № 106/1131 (далі Положення) середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодовування шкоди для громадян, які не відносяться до категорії робітників і службовців, обчислюється, шляхом поділу на 12 річного доходу за попередній рік.

Відповідно, середньомісячний заробіток заявника складає 355,83 грн. (4729,00/12=355,83), а середньоденний 11,86 грн. (355,83/30=11,86). Три роки два місяці десять днів у перерахунку на дні складають 1167 днів. Таким чином втрачений заробіток ОСОБА_4 складає 13 840,62 грн. (11,86*1167=13840,62).

При цьому суд не погоджується з розрахунками заявника, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях. Суму чистого оподатковуваного доходу в розмірі 4 270,00 грн. визначав безпосередньо платник податку у поданій ним декларації за 2011 рік (а.с.63-65). Дана декларація чинна, судом недійсною не визнана, платником податку не змінена, не уточнена, та не відізвана. Інших документів, які свідчать про безспірність визначення чистого оподатковуваного доходу ОСОБА_4 за 2011 рік суду не надано.

До цього ж, в судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_4 на даний час в порядку адміністративного судочинства доводить правомірність визначення ним суми чистого оподатковуваного доходу в розмірі 4270,00 грн. за 2011 рік, шляхом оскарження податкового повідомлення-рішення від 03 квітня 2012 року № НОМЕР_1.

Таким чином, заявлені вимоги на суму 11 078 195,81 грн. та 17 676 246,83 грн. не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах справи.

Визначаючи розмір вилучених та не повернутих коштів з відсотками за депозитом, суд виходить з такого.

Згідно виправдувального вироку Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 березня 2015 року, який набрав законної сили, заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту грошових коштів скасовано (а.с.88). Судом встановлено, що безоплатно вилучені у ОСОБА_4 кошти були внесені АТ «Укрексімбанк» філія в м. Рівне. Зокрема, згідно квитанції № 2351 від 06 червня 2012 року в сумі 109350,00 грн., квитанції № 2068 від 21 листопада 2012 року в сумі 1100,00 євро, та квитанції № 2067 від 21 листопада 2012 року в сумі 11530,00 доларів США (а.с.19-21).

Як вбачається з відповіді АТ «Укрексімбанк» філія в м. Рівне від 27 липня 2015 року № 065-07/1460 кошти в сумі 109 350,00 грн., квитанція № 2351 від 06 червня 2012 року, були перераховані відповідно до меморіального ордеру № 9 від 06 червня 2012 року на рахунок ДПС в Рівненській області № 0048, що відкритий у ГУ ДКСУ у Рівненській області.

-кошти в сумі 1100,00 євро, що були прийняті АТ «Укрексімбанк» філія в м. Рівне відповідно до квитанції № 2068 від 21 листопада 2012 року, станом на 24 липня 2015 року обліковуються на рахунку № 3501/978;

-кошти в сумі 11530,00 доларів США, що були прийняті АТ «Укрексімбанк» філія в м. Рівне відповідно до квитанції № 2067 від 21 листопада 2012 року, станом на 24 липня 2015 року обліковуються на рахунку № 3501/840;

-відсотки нараховані на кошти в сумі 1100,00 євро, що обліковуються на рахунку № 1080/978 за період з 21 листопада 2012 року по 30 червня 2015 року складають 0,29 євро;

-відсотки нараховані на кошти в сумі 11530,00 доларів США, що обліковуються на рахунку № 1080/840 за період з 21 листопада 2012 року по 30 червня 2015 року складають 2,99 Доларів США (а.с.46-47).

За змістом ч. 2 ст. 4 Закону майно, в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, повертаються в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно.

Оскільки належні ОСОБА_4 грошові кошти було безоплатно вилучено на підставі постанови слідчого з ОВС ВРКС СВ ДПС у Рівненській області, даний слідчий відділ входить в структуру управління ДФС у Рівненській області, відтак зазнані суми підлягають поверненню заявнику саме управлінням ДФС у Рівненській області.

Не ґрунтується на вимогах ч. 2 ст. 4 Закону вимога про нарахування 3% річних, індексу інфляції та подвійної ставку НБУ на суми вилучених у ОСОБА_4 коштів. Дані правовідносини є зобовязальними, регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема ст. 625 та підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Вимогу щодо визначення розміру судових витрат за проведення трьох експертиз в сумі 14 000,00 грн. суд вважає безпідставною, виходячи з такого.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) у тому числі судові витрати, сплачені громадянином.

Порядок залучення експерта за клопотанням сторони захисту здійснюється в порядку ст. 244 КПК України. В матеріалах справи відсутні, а заявником не надано доказів дотримання порядку залучення експерта. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником заявника, висновки експертних досліджень (а.с.108-121), про відшкодування вартості проведення яких просить заявник, не були предметом судового дослідження під час розгляду кримінального провадження. Не охоплюються дані витрати також і абз. 2 п. 10 Положення, згідно якого до інших витрат відносяться суми, стягнуті з громадянина на виконання вироку в частині задоволеного цивільного позову, суми, внесені ним на відшкодування матеріальної шкоди добровільно або за вимогою адміністрації, а також суми, витрачені на оплату проїзду за викликами органів розслідування і суду та найом житлового приміщення.

Стосовно заявлених вимог, щодо сплачених сум у звязку з наданням юридичної допомоги суд виходить з такого.

Представником заявника ОСОБА_1 у підтвердження наданої юридичної допомоги надано додаток від 15 квітня 2014 року до договору від 02 квітня 2014 року про надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 0000012 та два акти надання правової допомоги, на загальну суму 797 379,6 грн. (а.с.48-50). В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 суду пояснив, що зазначені кошти ним не отримано, а заявником йому було сплачено лише у 2014 році 4 000,00 грн., та в липні 2015 року 5000,00 грн. хоча підтверджуючих платіжних документів на вказані суми не надав.

В абз. 3 п. 10 Положення записано, що відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у звязку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському обєднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у звязку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.

Оскільки заявником не сплачено адвокату суми у звязку з поданням ним юридичної допомоги, адвокатом не надано підтверджуючих документів проведення такої оплати, відтак підстави для їх визначення у суду відсутні.

Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, судом враховуються такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Згідно ч. 3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова), у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Крім того, в абзаці 2 п. 14 Постанови, судам розяснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

З огляду на приписи ст. 1176 ЦК України, статті 1 Закону шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Судом встановлено, що з 12 квітня 2012 року порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_4 по 05 березня 2015 року постановлення виправдувального вироку, ОСОБА_4 перебував під слідством та судом. Впродовж зазначеного часу ОСОБА_4 зазнав душевних страждань, у нього погіршилися можливості реалізації свої звичок і бажань, погіршилися відносини з оточуючими людьми, порушилися його нормальні життєві звязки, втратив нормальну життєву рівновагу, вимушений був займатися не звичною йому діяльністю, а саме перебувати на допитах у слідчих.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що заявнику слід визначити розмір відшкодування моральної шкоди з розрахунку одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, що становить 47 380,20 грн.

((1218/30)*1167 = 47380,20)

Вимога ОСОБА_4 повідомити письмово НРГПЄ «Нове Життя» у місячний термін про виправдувальний вирок та за місцем проживання підлягає до задоволення, оскільки повністю ґрунтується на ч. 2 ст. 11 Закону.

Суд вважає, що вимога заявника про спростування поширеної щодо нього інформації про притягнення до кримінальної відповідальності у спосіб аналогічний її поширенню не ґрунтується на ч. 3 ст. 11 Закону, оскільки за даною правовою нормою обовязок повідомити про рішення, що реабілітує громадянина, покладається на засоби масової інформації на вимогу такого громадянина, і лише у випадку його смерті, на вимогу його родичів, або інших органів. Представник заявника ОСОБА_1 під час попереднього судового засідання вказував про те, що ОСОБА_4 з такою вимогою до засобів масової інформації не звертався. Наведене не позбавляє виправданого ОСОБА_4 відповідно до ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» звернутися безпосередньо до засобів масової інформації, у яких були розміщені відповідні відомості щодо нього із вимогою про їх спростування. За таких умов у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Частиною 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України встановлено, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Також, згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затверджене Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду здійснюється Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

На підставі ст.ст. 1-4, 11-13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 23, 1176 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 15, 110, 208-210, 294 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Стягнути з Державного казначейства України, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_4 13840,62 грн. (Тринадцять тисяч вісімсот сорок гривень шістдесят дві копійки) втраченого заробітку, 47380,20 грн. (Сорок сім тисяч триста вісімдесят гривень двадцять копійок) у відшкодування моральної шкоди моральної шкоди.

Головному управлінню ДФС у Рівненській області повернути ОСОБА_4 в натурі належні йому грошові кошти, які обліковуються на рахунку ДПС в Рівненській області № 0048, що відкритий у ГУ ДКСУ у Рівненській області в сумі 109350,00 грн. (Сто девять тисяч триста пятдесят гривень).

Головному управлінню ДФС у Рівненській області повернути ОСОБА_4 в натурі належні йому грошові кошти, які обліковуються на таких рахунках Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» філія в м. Рівне:

-№ 3501/978 в сумі 1100,00 євро (Одна тисяча сто євро);

-№ 3501/840 в сумі 11530,00 доларів США (Одинадцять тисяч пятсот тридцять доларів США);

-№ 1080/978 в сумі 0,29 євро (Двадцять девять євро центів);

-№ 1080/840 в сумі 2,99 доларів США (Два долара девяносто девять центів).

Повідомити письмово НРГПЄ «Нове Життя» (34000, смт. Зарічне, Рівненської області, вул. Аерофлотська, 3) та ОСОБА_4 (34000, смт. Зарічне, Рівненської області, вул. Аерофлотська, 3) про виправдувальний вирок.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя: Світличний Р.В.