Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/149/14-ц Головуючий у 1-й інст. Лесько М.О.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи»

на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2014 року

у цивільній справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У лютому 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №Ф-282 у розмірі 614058,84 грн., що складається із заборгованості: за кредитом - 438566,00 грн.; по відсоткам - 141528,39 грн. та пені - 33964,45 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з яким Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права вимоги по кредитним договорам, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. На підставі зазначеного договору покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. В тому числі позивач набув право вимоги і за кредитним договором №Ф-282, укладеним 11.04.2008 року з ОСОБА_2, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 446000,00 гривень, а ОСОБА_2 зобов'язувалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі і строки на умовах, що передбачені кредитним договором, але не пізніше 09.04.2018 року.Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит у визначеній договором сумі. Проте остання належним чином взяті на себе зобов'язання не виконувала, в результаті чого станом на 31.12.2013 року має прострочену заборгованість у зазначеній вище сумі. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 11.04.2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №Ф-283, за умовами якого останній у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором зобов'язувався виконати їх, зокрема, сплатити заборгованість по кредиту, проценти за користування кредитом та неустойку (штраф, пеню).

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2014 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №Ф-282, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 446000 гривень, а остання зобов'язувалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі і строки на умовах, що передбачені кредитним договором, але не пізніше 09.04.2018 року (а.с.5-8).

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 11.04.2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № Ф-283, за умовами якого останній у випадку невиконання або прострочення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором зобов'язувався виконати їх, зокрема, сплатити заборгованість по кредиту, проценти за користування кредитом та неустойку (штраф, пеню) (а.с.16).

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з яким ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права вимоги по кредитним договорам, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. На підставі зазначеного договору покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій (а.с.26-38).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Заочним рішенням Корольовського райсуду м.Житомира від 11 лютого 2011 року з відповідачів ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» стягнуто заборгованість за цим же кредитним договором в загальній сумі 655594 грн.61 коп., в тому числі: 438566 грн. заборгованість за кредитом, 177713,72 грн.- за відсотками та 39314,89 грн. пені. Зазначене рішення є чинним та виконується в примусовому порядку державною виконавчою службою (а.с.72-75,78-79).

Тобто, в даному випадку вже мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак, строк договору закінчився і між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п.17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, оскільки було ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, нарахування відсотків і пені за користування кредитом поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

При цьому вимоги про застосування до відповідачів способів відповідальності, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивачем не заявлені.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Обставини справи зясовані повно та всебічно, зібраним у справі доказам дана належна оцінка. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.Підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 14 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: