"14" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Марцинкевич В.А.
при секретарі Іова О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСББ ,,Тичини -16/2» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
Представник ОСББ ,,Тичини -16/2» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги мотивуючи вимоги тим, що відповідачу на праві приватної власності належить нежиле приміщення НОМЕР_1 - магазин для торгівлі непродовольчими товарами, загальною площею 367,6 м.кв., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Приміщення належить на підставі свідоцтва про право власності на нежиле приміщення серії НОМЕР_2 виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва .
Особовий рахунок відкритий позивачем ОСББ ,,Тичини -16/2» на відповідача ОСОБА_1
18.12.2006 року між ОСББ ,,Тичини -16/2» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг та обслуговування.
Балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку є ОСББ ,,Тичини -16/2», що підтверджується рішенням вищого органу управління - протоколом загальних зборів членів ОСББ ,,Тичини -16/2» про прийняття будинку на баланс. Розміри обов'язкових щомісячних та розміри цільових внесків співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території затверджені рішеннями загальних зборів.
Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву , в якій просив справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю та просив винести заочне рішення суду.
Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача в судове засідання не з'явилися.
У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду.
Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежиле приміщення НОМЕР_1 - магазин для торгівлі непродовольчими товарами, загальною площею 367,6 м.кв., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Приміщення належить на підставі свідоцтва про право власності на нежиле приміщення серії НОМЕР_2 виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва .
Балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку є ОСББ ,,Тичини -16/2», що підтверджується рішенням вищого органу управління - протоколом загальних зборів членів ОСББ ,,Тичини -16/2» про прийняття будинку на баланс. Розміри обов'язкових щомісячних та розміри цільових внесків співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території затверджені рішеннями загальних зборів.
18.12.2006 року між ОСББ ,,Тичини -16/2» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг та обслуговування.
Відповідно до п.4 Договору відповідач зобов'язувалася сплачувати житлово - комунальні послуги згідно квитанції протягом 10 днів але не пізніше 25 числа за визначеними п.3 Договору тарифами (централізоване постачання холодної води - 0,82 грн./кубометр; централізоване постачання гарячої води - 5,08 грн./кубометр; централізоване опалення - 1,13 грн./кв.м; по обслуговуванню будинку та прибудинкової території 0,58 грн. /кв.м.; фонд ремонту та оснащення будинку 0,10 грн./кв.м.).
Таким чином між ОСББ ,,Тичини -16/2» та ОСОБА_1 виникли правовідносини, які випливають з договору про надання послуг.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором
Відповідно до ст.1 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-ІV "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Частиною 3 ст.16 цього Закону визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.
У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відносяться до житлово-комунальних послуг за функціональним призначенням.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про ОСББ» відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об»єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості і сплати по відповідних рахунках у примусового порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належним їм приміщень в оренду.
Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Не підлягають задоволенню вимоги відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 650 грн., оскільки, відсутні докази, які мали підтвердити, що понесені відповідачем витрати обчислюються саме у сумі 650 грн.
На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСББ ,,Тичини -16/2» до ОСОБА_1 про стягнення боргу підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує з відповідача користь позивача судовий збір в сумі 459,12 грн.
Керуючись ст. ст. 625,611,610,509,901,903 Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України ,,Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" ст.ст. 10, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСББ ,,Тичини -16/2» до ОСОБА_1 про стягнення боргу- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ ,,Тичини -16/2» судовий збір в сумі 459,12 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.