22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від
24 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 29 червня 2011 року вона передала ОСОБА_5 у позику грошові кошти в розмірі 13 000 дол. США, які останні мав повернути до вересня 2011 року, про що відповідачем була написана розписка, однак після спливу строку ОСОБА_5 відмовився повертати отриманні кошти. Тому ОСОБА_4 просила стягнути заборгованість за договором позики.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 13 000 дол. США, що станом на 24 вересня 2013 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 103 909 грн та судовий збір в розмірі 1 053 грн.
Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня
2014 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від
24 вересня 2013 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог, що в силу ст. ст. 545, 599, 1046, 1047 ЦК України підлягає задоволенню.
Судами встановлено, що 29 червня 2011 року між сторонами укладено договір позики на суму 13 000 дол. США.
Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 7 травня
2014 року № 131/132/14-26 рукописний текст та підпис у розписці про позику в розмірі 13 000 дол. США виконані ОСОБА_5
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року за наслідками розгляду цивільної справи
№ 6-63цс13.
Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2013 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2014 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 26 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко