АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2971/15 Справа № 199/7185/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Осіяна О.М., Петешенковій М.Ю., при секретареві Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 ПРИВАТБАНК на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 17 грудня 2014 року за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 ПРИВАТБАНК до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Амур-Нижньодніпровського райсуду м.Дніпропетровськ від 17.12.2014р. відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПРИВАТБАНК просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

16.06.2006р. на підставі заяви ОСОБА_3 від 13.06.2006р. ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступник: ПАТ КБ ПРИВАТБАНК) відкрито рахунок та видано кредитну картку №221085 з сумою фіксованого кредиту 5000грн. з базовою процентною ставкою 3% в місяць з погашенням заборгованості щомісячним платежем у розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.11).

За відомостями банку останнє погашення заборгованості ОСОБА_3 здійснено 25.04.2008р. (а.с.6-8). 23.05.2008р. суддею Амур-Нижньодніпровського райсуду м.Дніпропетровськ на підставі заяви ЗАТ КБ ПриватБанк видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за вказаною кредитною карткою у сумі 6244грн.15коп. (а.с.36).

22.08.2014р. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором від 13.06.2006р., яка станом на 30.06.2014р. нарахована ним у загальній сумі 26674грн. 08коп., у тому числі, 4981грн.59коп. заборгованості за кредитом та 21692грн.49коп. заборгованості за процентами за користування кредитом. Відрахувавши з загальної суми 6244грн.15коп., стягнутих за судовим наказом, банк просив стягнути з ОСОБА_3 різницю сум у розмірі 20429грн.93коп. та штрафи у сумі 500грн. у якості фіксованої частини та 1021грн.50коп. у якості процентної складової (а.с.6-10). ОСОБА_3 заявив про застосування позовної давності з посиланням на здійснення останнього платежу квитанцією від 25.04.2008р. (а.с.34).

Враховуючи встановлені обставини. суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ст.ст.267, 1048,1054 ЦК України ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову банку.

Посилання банку в апеляційній скарзі про те, що дія договору від 13.06.2006р. продовжує діяти і на даний час безпідставні та суперечать дійсним обставинам справи. Останній платіж погашення заборгованості за договором здійснений ОСОБА_3 25.04.2008р. У звязку з цим заборгованість за договором була стягнута з ОСОБА_3 судовим наказом 23.05.2008р. Після цього виданою 16.06.2006р. карткою ОСОБА_3 не користувався, а нова йому не видавалась. За таких обставин заявлена у 2014 році вимога банку про стягнення заборгованості з включенням до неї суми кредиту, яка стягнута судовим наказом взагалі безпідставна. Таким же безпідставним є і вимога банку про стягнення суми процентів за користування кредитом, який фактично стягнутий з боржника. Тобто, банк скористався своїм правом про стягнення заборгованості за договором ще у травні 2008 року. За договором сторін від 13.06.2006р. погашення заборгованості передбачалось щомісячним платежем у розмірі 7% від суми заборгованості. Про порушення ОСОБА_3 умови погашення заборгованості та порушення у звязку з цим інтересів банку останньому відомо з часу сплати боржником останнього платежу 25.04.2008р. Проте до суду банк звернувся більш чим через 6 років, простивши передбачений ст.257 ЦК України трирічний строк звернення до суду для захисту порушених прав і інтересів. Крім того, банком не спростовано відомості про відступлення права вимоги щодо погашення заборгованості ОСОБА_3 ТОВ Ультімо. Український центр грошових вимог, який вимагав від боржника погасити 7754грн.72коп. заборгованості станом на 17.01.2009р. (а.с.42).

Враховуючи наведене, підстав для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 ПРИВАТБАНК відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: Пономарь З.М.

ОСОБА_4

ОСОБА_5