АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №/653/2044/14-ц Головуючий в І інстанції: Венглєвська Н.Б.
Провадження № 22ц-791/949/2015р. Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кузнєцової О.А.

Суддів Приходько Л.А.

Борка А.Л.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності внаслідок знищення майна у зв'язку із смертю власника,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, зазначаючи, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

У письмових запереченнях відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спростовують доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просять залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом І інстанції 27.09.1991 року ОСОБА_5 придбала житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між нею та ОСОБА_4 Згідно договору купівлі продажу ОСОБА_5 придбала жилий будинок із шлако - бетона, критий шифером, жилою площею 14,9 кв.м і надвірні будови: сіни, сарай саманний, сарай шлако- бетонний, два дощатих сараї, літню кухню і веранду до неї. Даний договір купівлі-продажу нотаріально був посвідчений Щасливцевською сільською радою Генічеського району Херсонської області.

13.07.2001 року ОСОБА_5, яка являється матір"ю позивачки ОСОБА_2 і відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_6, у зв'язку з тим, що уклала шлюб з ОСОБА_6

Відповідно до довідки Комунального підприємства "Генічеського бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради № 383 від 09.03.2014 року встановлено, що згідно із рішенням Щасливцевської сільської ради про знос житлового будинку та виключення з реєстру прав власності майна зруйнованого житлового будинку, на підставі заяви власника нерухомого майна з 2002 року до 2003 року до Генічеського бюро технічної інвентаризації не надходило. Списання майна, та "погашення" право встановлювального документу (договір купівлі-продажу, посвідчений Щасливцевською сільською радою від 27.09.1991 року № 144) не відбувалось.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.05.2013 року ОСОБА_2 видано 1/3 частку земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.05.2013 року ОСОБА_4 видано 1/3 частку земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.05.2013 року ОСОБА_3 видано 1/3 частку земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Комунального підприємства "Генічеського бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради № 95 від 07.02.2014 року встановлено, що 18.09.2002 року згідно замовлення ОСОБА_5 була проведена реєстрація поточних змін та виготовлена технічна документація - схематичний план та поетажні плани, в яких зазначено, що всі будівлі, які зафіксовані на земельній ділянці збудовані самовільно.

11.04.2005 року на підставі ухвали Генічеського районного суду від 29.03.2005 року була проведена технічна експертиза по встановленню порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 між спадкоємцями та виготовлений новий схематичний план з нанесенням штампу самовільного будівництва.

06.06.2013 року по замовленню ОСОБА_2 була проведена реєстрація поточних змін і виготовлений новий схематичний план на 05.08.2013 року і замовлений технічний паспорт з нанесенням штампу самовільного будівництва, куди внесені всі будівлі, що розташовані на земельній ділянці.

Проте вказати на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 розташування старого будинку неможливо, так як первинна інвентаризація земельної ділянки була проведена в 2002 році і на цей час будинку на земельній ділянці не існувало.

Згідно ст. 346 ч.1 п.4 ЦК України передбачено підстави припинення права власності. Право власності припиняється у разі: знищення майна.

Відповідно до ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення, оскільки при цьому зникає сам об'єкт права власності. Разом з тим, згідно даної норми не передбачено поняття знищення майна та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема залежно від причин знищення майна. Виходячи із даної норми не має значення спосіб знищення, повністю був знесений будинок, чи частково, шляхом подальшої його реконструкції.

Сторонами по справі не заперечувалось, що забудови, які придбала ОСОБА_5 в 1991 році відповідно до договору купівлі-продажу відсутні на земельній ділянці по АДРЕСА_1, а на їх місці збудовані інші самовільно. Однак позивачем не доведено, що всі забудови були знесені саме ОСОБА_5 У разі знищення майна, яке підлягає державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Судом першої інстанції правильно та обґрунтовано оцінено пояснення сторін по справі, а також свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою кожен доказ не має для суду наперед установленого значення, судом оцінені докази в їх сукупності, а результати оцінки відображені в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття або відхилення.

Припинення права власності пов'язане з фактом звернення власника до відповідного органу та наявність рішення цього органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно.

Судом І інстанції правильно встановлено, що за життя ОСОБА_5 не зверталася до органу державної реєстрації про виключення знищеної речі з державного реєстру, також не зверталися спадкоємці після смерті ОСОБА_5, а тільки в липні 2014 року пред'явлено позов однією із спадкоємців на майно ОСОБА_5 - ОСОБА_2

Також встановлено, що забудови на земельній ділянці в АДРЕСА_1, які зафіксовані в договорі купівлі-продажу зносились поступово, одні в 1993 році, 2000 році, 2005 році та 2010 році, що підтверджується документами інвентаризації, які проводились в 2002 році, 2009 році, 2013 році, а також відповіддю Генічеського МБТІ від 04.08.2014 року відносно інвентаризаційної справи, згідно якої на замовлення ОСОБА_5 була проведена поточна інвентаризація в 2002 році, де було зафіксовано:житловий будинок „А" розміром 9,85 х 8,20, сіни „а" розміром 3,0 х 8,20; зі слів власника реконструкція була проведена у 1993 році, та на момент обстеження - 2002 рік відсоток зносу 4%, сарай "В2" площею 44,7 кв.м на момент обстеження - 2002 рік відсоток зносу складав 10%. Сарай "Ц" на момент обстеження - 2002 рік не існував. В 2005 році проведена перелітеровка будівель та сарай "В" перейменовано на сарай "Т" в зв'язку з будівництвом нового жилого будинку.

З'ясувавши усі обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 мала можливість звернутися з заявою до органу державної реєстрації про внесення змін до державного реєстру стосовно виключення знищеної речі з державного реєстру, однак цього не зробила. В подальшому на земельній ділянці були збудовані інші будови самовільно.

Твердження позивача ОСОБА_2 відносного того, що забудови, які були на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знесла її матір в 1997 році частково і 2000 році, до її смерті спростовуються тим, що жилий будинок повністю не був знесений, а лише реконструйований, господарські будови (сараї) з дозволу матері були знесені відповідачами по справі, а на їх місці збудовані нові житлові будинки самовільно.

З'ясувавши усі обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дана обставина наряду з іншими, які викладені в рішенні, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються, як такі,що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами, і такі, що не спростовують висновки суду

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: