Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2487/15р. Суддя-доповідач Спас О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Кочеткової І.В.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ"

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

В позові зазначав, що 15.10.2013 року між ним та ПАТ "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в письмовій формі був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №3330/128/512768 з видачею безкупонного ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника. За умовами договору банк прийняв від нього грошові кошти в сумі 20 000 доларів США та видав йому відповідний неемісійний цінний папір в документальній формі - ощадний (депозитний) сертифікат НОМЕР_1 на пред'явника та зобов'язався виплатити йому або особі, що придбала або якій вручено сертифікат номінальну вартість сертифікату (суму вкладу) та сплатити нараховані проценти за сертифікатом, на умовах та в порядку, передбаченому цим договором. Згідно умов договору строк розміщення вкладу складає 367 днів, дата вимоги вкладу 17.10.2014 року, процентна ставка за сертифікатом складає 7,45% річних. Вказаний сертифікат він нікому не продавав, нікому не передавав, не дарував, нікому не вручав. Коли настала дата вимоги вкладу за сертифікатом, а саме 17.10.2014 року, з'ясувалося, що він втратив сертифікат. 30.10.2014 року він звернувся до AT "Сбербанк Росії" з вимогою повернення вкладу та нарахованих процентів, а також із заявою про блокування сертифікату у зв'язку з його втратою. Однак до теперішнього часу банк вклад йому не повернув. Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з ПАТ "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" суму вкладу (депозиту) внесеного ним на рахунок до AT "Сбербанк Росії" згідно договору №3330/128/512768 від 15.10.2013 року в розмірі 20 000 доларів США та нарахованих процентів в розмірі 1 490 доларів США, а всього - 21 490 доларів США.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 січня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" на користь ОСОБА_4 банківський вклад, внесений позивачем на підставі договору банківського вкладу №3330/128/512768 від 15.10.2013 року в сумі 20000 доларів США, що еквівалентно 316 200 грн. та нараховані на суму вкладу проценти в сумі 1490 доларів США, що еквівалентно 23 556,90 грн., а усього 21490 доларів США, що еквівалентно 339 756,90 грн. Стягнуто з ПАТ "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в доход держави судовий збір у сумі 3397,57 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_5, представника позивача ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

15.10.2013 року ОСОБА_4 та ПАТ "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" в письмовій формі був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №3330/128/512768 з видачею безкупонного ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника. За умовами договору банк прийняв грошові кошти в сумі 20 000 доларів США та видав йому відповідний неемісійний цінний папір в документальній формі - ощадний (депозитний) сертифікат НОМЕР_1 на пред'явника та зобов'язався виплатити йому або особі, що придбала або якій вручено сертифікат номінальну вартість сертифікату (суму вкладу) та сплатити нараховані проценти за сертифікатом, на умовах та в порядку, передбаченому цим договором. Згідно умов договору строк розміщення вкладу складає 367 днів, дата вимоги вкладу 17.10.2014 року, процентна ставка за сертифікатом складає 7,45% річних.

На вимогу ОСОБА_4, який звернувся до банку без вказаного сертифіката, посилаючись на його втрату, грошові кошти у вищезазначеному розмірі видані не були.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин ні підтвердження вимог і заперечень та застосування до спірних правовідносин належних норм матеріального права, у ньому невірно вирішене питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався на наступні норми права.

Суд зазначив, що згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором багківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках в банку на договорних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплчують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що суд не навів доказів, на підставі яких дійшов висновку, зокрема про обґрунтованість вимог позивача втратою вищевказаного сертифіката. Суд не навів доводів, з яких не взяв до уваги заперечення відповідача, які ґрунтуються на нормах діючого законодавства, зокрема Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок". Не обговорив питання дотримання позивачем вимог глави 7 розділу IV ЦПК України щодо відновлення права заявника на втрачений цінний папір рішенням суду. Не взяв до уваги вимоги ст. 204 ЦК України, яка встановлює принцип презумпції правомірності правочину. Не перевірив відповідність підстав позовних вимог умовам укладеного сторонами договір банківського вкладу (депозиту) №3330/128/512768 з видачею безкупонного ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника.

Згідно умов договору №3330/128/512768 банк зобов'язується виплатити клієнту або особі, що придбала або якій було вручено сертифікат на договірних умовах номінальну вартість сертифікату (суму вкладу, яка зазначена на бланку сертифікату) та сплачувати пред'явнику сертифікату нараховані проценти, на умовах та в порядку, передбаченими встановленого строку суми цим договором (п.1.1).

При цьому сторони договору погодили, що відновлення прав за втраченим сертифікатом можливе тільки за рішенням суду (п.5.8).

Пунктом 2.2. вказаного договору встановлений обов'язок банку перерахувати суму номінальної вартості сертифіката та нарахованих процентів в строк не пізніше трьох робочих днів від дня пред'явлення сертифікату для погашення.

Згідно ст. 1065 ЦК України ощадний (депозитний) сертифікат підтверджує суму вкладу, внесеного у банк, і права вкладника (володільця сертифіката) на одержання зі спливом вкладу та процентів, встановлених сертифікатом, у банку, який його видав.

Статтею 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, за яким сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. ст. 260, 267 ЦПК України особа, яка втратила цінний папір на пред'явника може звернутися до суду з заявою про відновлення її прав на втрачений цінний папір, при цьому рішення про визнання втраченого цінного папера на пред'явника недійсним є підставою для видачі заявникові цінного папера на пред'явника замість визнаного недійсним або проведення визначених ним операцій.

Факт втрати позивачем сертифіката не підтверджений належним чином, що суперечить ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Судом встановлено, що у зв'язку із непред'явленням позивачем сертифіката або рішення суду, ухваленого у відповідності до глави 7 розділу IV ЦПК України щодо відновлення права заявника на втрачений цінний папір, відмова банка у виплаті грошових коштів відповідає умовам договору та наведеним нормам права.

З викладеного вбачається, що позовні вимоги суперечать вказаним нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі, суперечать вищенаведеним нормам матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 січня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: