АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/163/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1209/К/15 ОСОБА_1
Категорія № 9 (1) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Петренко К.І.

за участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що з кінця 2013 року мешкає разом з батьком ОСОБА_4 за адресою: м. Орджонікідзе, вул. Пушкіна, 5/2, доглядає за ним та надає необхідну допомогу. В цей же період він особисто в магазині «Флешка» придбав телевізор марки LG 422LN540V за ціною 4830 грн., а також інші товари, що підтверджується товарним чеком № 1121 від 02.12.2013 року. Даний телевізор знаходився в належному йому будинку за вищезазначеною адресою. У вересні 2014 року між ним та батьком виникла сварка і батько, щоб дошкулити йому, передав своїй дочці ОСОБА_3 на тимчасове збереження вказаний телевізор. Пізніше, після примирення, батько декілька раз звертався до відповідача з метою забрати телевізор, однак ОСОБА_3 відповідала нецензурною лайкою, не повернула телевізор и не збирається повертати. Просив зобовязати відповідача повернути належний йому телевізор марки LG 422LN540V тієї ж якості і цілісності в натурі, а в разі неможливості цього, придбати телевізор такого ж роду і тієї ж якості. Крім того, діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, оскільки після відмови повернути телевізор, батько занедужав и перестав нормально ходити, а йому довелось за ним наглядати, що призвело до порушення його планів на життя та нормального ритму. Просив також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 4500 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та зазначила, що до листопада 2013 року вона наглядала за батьком ОСОБА_4, допомагала йому по господарству. У листопаді 2013 року до батька приїхав син ОСОБА_2, став жити у нього, а їй заборонив приходити до батька. Під впливом позивача батько оформив на нього договір дарування квартири, а сам позивач ніде не працював, зловживав спиртними напоями та витрачав пенсію батька. У жовтні 2014 року батько подарував їй телевізор, який придбав за свої кошти і на даний час телевізор знаходиться у її розпорядженні. Вважає, що позов ОСОБА_2 є безпідставним та таким, що зачіпає її честь, гідність, повагу та репутацію, у неї погіршилось самопочуття, у звязку з чим вона викликала швидку допомогу та їй заподіяна моральна шкода, яку оцінює в 9573,60 грн. та просить стягнути з відповідача.

Рішенням рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування моральної шкоди відмовлено, а також відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови йому в задоволені позову до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування моральної шкоди та ухвалення в цій частині нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, а також стягнути з відповідача судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 121,80 грн. Зокрема посилається на ст.ст. 386, 387 ЦК України, як на підставу задоволення його позову та зазначає, що суд не взяв до уваги дві належних йому пластикові банківські картки, з яких він знімав кошти для оплати за телевізор, а також квитанції про сплату. Також суд не витребував з магазину «Флешка» довідки, яка була виписана на його імя про те, що саме він придбав телевізор, а також не ставилось питання про виклик для допиту продавця цього магазину ОСОБА_5, якому він вніс передоплату за телевізор. Крім того, суд не прийняв до уваги заяву батька, в якій він пояснив, чому писав пояснення в міліцію з приводу того, що подарував телевізор дочці, а також не прийняв до уваги пояснення батька в судовому засіданні. Також, суд врахував те, що по даний час батько періодично почуває себе не добре і він інколи в нічний час чергує біля нього, у звязку з чим вважає, що діями ОСОБА_3 йому заподіяно велику моральну шкоду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до товарного чеку № 1121 від 02.12.2013 року, в магазині «Флешка» був придбаний товар: телевізор марки LG 422LN540V вартістю 4830 грн., ноутбук Asus вартістю 4000 грн., компютерна мишка вартістю 180 грн., флешка вартістю 60 грн. та HDMI вартістю 110 грн. на загальну суму 9180 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь-яких доказів, що саме він є власником придбаного в магазині «Флешка» та зазначеного в чеку спірного телевізора.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно зазначив в своєму рішенні, що позивачем не надано доказів, що саме він придбав спірний телевізор для себе, оскільки, як вбачається з копії товарного чеку № 1121 від 02.12.2013 року з магазину «Флешка», в ньому не зазначено, на чиє імя він виданий та ким саме був придбаний зазначений в ньому товар, в тому числі телевізор марки LG 422LN540V.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги дві належних йому пластикові банківські картки, з яких він знімав кошти для оплати за телевізор, а також квитанції про сплату, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з доданих до апеляційної скарги копій двох банківських пластикових карт (а.с. 65), їх номера не співпадають з номерами рахунків, зазначених у квитанціях, які були додані ОСОБА_4 до позовної заяви (а.с. 7-9), а також вказані пластикові карти видані банком «VAB», в той час, як квитанції видані банком «ПриватБанк».

Крім того, з наданих позивачем квитанцій не вбачається, що грошові кошти, які були внесені на банківський рахунок, йшли саме на оплату придбаного у магазині «Флешка» спірного телевізору, як і те, що ці кошти належать саме ОСОБА_2, на що вірно послався в рішенні суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги пояснення батька в судовому засіданні про те, що телевізор купив він (ОСОБА_2В.) особисто за свої кошти, а відповідач ОСОБА_3 утримує даний телевізор, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки це спростовується постановою слідчого СВ Орджонікідзевського МВ ГУ ВМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 13.11.2014 року, відповідно до якої, в ході досудового розслідування кримінального провадження, було встановлено, що ОСОБА_3 самовільно, всупереч встановленому законом порядку, не заволодівала телевізором марки LG 422LN540V, оскілки вищезазначений телевізор їй подарував батько ОСОБА_4 (а.с. 28).

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що діями ОСОБА_3 йому заподіяно велику моральну шкоду, оскільки батько по даний час періодично почуває себе не добре і він інколи в нічний час чергує біля нього, оскільки позивачем не було надано суду жодних достовірних доказів на підтвердження моральної шкоди, причинного звязку між діями відповідача та вказаною шкодою, а також підтвердження її розміру.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, на думку колегії суддів, позивач ОСОБА_2, всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав доказів належності йому телевізора LG 422LN540V, придбаного в магазині «Флешка» 02.12.2013 року, відповідно до товарного чеку № 1121.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: