Провадження № 6/521/253/15
У Х В А Л А

15 липня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

при секретарі Бурдейного В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 керівника ТОВ «Агрометекспорт».

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Першому Малиновському відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з виконання наказу №11/157-08-4179, виданого 06.04.2009р. господарським судом Одеської області про стягнення з ТОВ «Агрометекспорт» на користь ДП «Одеська залізниця» заборгованості в розмірі 100733,74грн.

15.05.2014р. держвиконавцем було відкрито виконавче провадження, про що повідомлено боржника та надано йому строк до 22.05.2014р. для самостійного виконання.

Незважаючи на всі вчинені державним виконавцем виконавчі дії щодо примусового виконання рішення, на даний час боржником вимоги виконавчого документу не виконано, що свідчить про ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням.

Посилаючись на викладене, державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції просив тимчасово обмежити керівника ТОВ «Агрометекспорт» - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов»язань, покладених на нього рішенням №11/157-08-4179, виданого 06.04.2009р. господарським судом Одеської області про стягнення з ТОВ «Агрометекспорт» на користь ДП «Одеська залізниця» заборгованості в розмірі 100733,74грн.

В судовому засіданні представник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - ОСОБА_2 підтримала подання та просила його задовольнити, вказуючи про те, що боржник був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, однак не з»являвся до виконавчої служби, не повідомив ні про дійсне місце знаходження ТОВ «Агрометекспорт», ні про наявність або відсутність будь-якого майна підприємства, яке він очолює, тому, незважаючи на всі вчинені дії державного виконавця, судовий наказ №11/157-08-4179, виданий 06.04.2009р. господарським судом Одеської області про стягнення з ТОВ «Агрометекспорт» на користь ДП «Одеська залізниця» заборгованості в розмірі 100733,74грн. тривалий час залишається не виконаним.

Керівник ТОВ «Агрометекспорт» - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання вказуючи про те, що йому не було відомо про відкриття вказаного виконавчого провадження, намірів ухилення від виконання судового рішення у нього немає.

Представник ДП «Одеська залізниця» в судове засідання не з»явився, сповіщений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження по виконанню судового наказу №11/157-08-4179, виданого 06.04.2009р. господарським судом Одеської області про стягнення з ТОВ «Агрометекспорт» на користь ДП «Одеська залізниця» заборгованості в розмірі 100733,74грн.

15.05.2014р. держвиконавцем було відкрито виконавче провадження, про що свідчить копія постанови серії ВП №43330709. В цій постанові зазначено, що боржнику надано строк 7 днів для самостійного виконання вказаного судового наказу.

Супровідний лист про направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2014р. та відомості про отримання або неотримання боржником копії вказаної постанови в матеріалах справи відсутні.

Згідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 підтвердив, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2015 року він не отримував.

Згідно відповіді головного управління статистики в Одеській області від 25.06.2014р., наданої на запит Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.05.2014р., повідомлено про те, що ТОВ «Агрометекспорт» () значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1 корп.А., керівник ОСОБА_1.

В матеріалах виконавчого провадження містяться запити державного виконавця та відповіді на них, які датовані 2012-2013 роками, тобто до відкриття виконавчого провадження, з яких вбачається, що зареєстрованого на праві власності нерухомого майна за боржником не значиться, також за ним не зареєстровано будь-яких автотранспортних засобів та відсутній відкритий рахунок в ПАТ «Промінвестбанк». Також в матеріалах справи є акт держвиконавця від 18.11.2013р., яким встановлено, що з метою перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою м.Одеса, вул..Варненська,10-А, однак боржник за даною адресою фактично не перебуває.

По результатам обробки запиту стосовно боржника інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України по коду боржника від відповідних фінансових установ не надходила.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1, до відкриття виконавчого провадження 15.05.2015р., вже відкривалися аналогічні провадження, однак рішення суду виконане не було у зв»язку з тим, що у боржника немає коштів та майна щоб виконати рішення суду, про що він повідомляв виконавчу службу, рахунки підприємства були заблоковані, а фактично штат ТОВ «Агрометекспорт» складається з одного нього.

Згідно акту державного виконавця від 17.07.2014 року вбачається, що виходом за адресою м.Одеса, вул. Варненська,10-А встановлено, що ТОВ «Агрометекспорт» фактично за даною адресою не знаходиться.

01.08.2014р. постановою державного виконавця серії ВП №43330709 накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ТОВ «Агрометекспорт» в межах звернення стягнення 110857,11грн.

Постановою державного виконавця серії №43330709 від 03.11.2014р. об»єднано виконавчі провадження №43330709, 45246020 з примусового виконання наказу №11/157-08-4179, виданого 06.04.2009р. господарським судом Одеської області до зведеного виконавчого провадження 345795329.

Положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01.02.2013р. у сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше. Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання". Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Виходячи зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950р.. права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно зі своєю волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об»єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров»я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Відповідно до п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення в»їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в»їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів. Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що доказів ухилення керівника ТОВ «Агрометекспорт» - ОСОБА_1 від виконання покладених на ТОВ «Агрометекспорт» зобов»язань щодо виплати грошових коштів на користь ДП «Одеська залізниця» Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не надано, а відсутність майна, автотранспортних засобів та грошових коштів у ТОВ «Агрометекспорт», яке на даний час фактично не працює та керівником якого є ОСОБА_1, не може бути підставою для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а тому в задоволенні подання слід відмовити. Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ТОВ «Агрометекспорт» - ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов»язань, покладених на нього рішенням №11/157-08-4179, виданого 06.04.2009р. господарським судом Одеської області про стягнення з ТОВ «Агрометекспорт» на користь ДП «Одеська залізниця» заборгованості в розмірі 100733,74грн. відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя: І.А.Мазун