Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1634/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Годованець І. А.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.07.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді: Авраменко Т.М.

суддів: Суржика М.М., Суровицької Л.В.,

секретаря: Кравченко Я.С.

за участю прокурора, представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2015 року у справі за позовом прокурора Устинівського району до Седнівської сільської ради Устинівського району, ОСОБА_2, третя особа: реєстраційна служба Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року прокурор Устинівського району звернувся в суд з позовом до Седнівської сільської ради Устинівського району, ОСОБА_2, третя особа: реєстраційна служба Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Зазначав, що рішенням Седнівської сільської ради від 11 жовтня 2013 року № 235 ОСОБА_2 надано земельні ділянки загальною площею 549,9242 га в оренду терміном на 15 років для ведення фермерського господарства на землях комунальної власності сільської ради в тому числі: земельну ділянку площею 321,8902 га - з 11 жовтня 2013 року, площею 228,034 га - після розірвання договорів оренди з попередніми орендарями. На підставі цього рішення між ОСОБА_2 та сільською радою укладено договір оренди земельних ділянок площею 321,89 га ріллі б/н від 21 жовтня 2013 року. Вказаний договір укладено з порушенням вимог земельного законодавства. Також до заяви про надання земельної ділянки ОСОБА_2 не долучено нотаріально посвідченої згоди землекористувачів на вилучення у них земельних ділянок, оскільки на момент прийняття Седнівської сільською радою рішення, земельні ділянки знаходились в користуванні ОСОБА_3 та ТОВ «Агрокомплекс», відповідно до договорів оренди землі, укладених з Устинівською райдержадміністрацією терміном на 10 років і які не були скасовані.

Просив визнати незаконними та скасувати рішення Седнівської сільської ради від 11 жовтня 2013 року № 235, визнати недійсним договір оренди землі від 21 жовтня 2013 року б/н, укладений між Седнівською сільською радою та ОСОБА_2, зобов'язати ОСОБА_2 повернути Седнівській територіальній громаді земельну ділянку загальною площею 321,89 га.

В ході судового розгляду позовні вимоги уточнив, просив виключити з позову позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки Седнівській територіальній громаді в зв'язку з їх фактичним виконанням відповідачами (а.с.94-95).

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2015 року позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки Седнівській територіальній громаді за клопотанням прокурора в судовому засіданні залишені без розгляду.

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2015 року позов задоволено. Суд визнав незаконним та скасував рішення двадцять шостої сесії шостого скликання Седнівської сільської ради від 11 жовтня 2013 року № 235, стягнув солідарно з Седнівської сільської ради та ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Суд дійшов висновку, що рішення ради є незаконним, оскільки спірна земельна ділянка передана ОСОБА_2 в оренду без вилучення її у попередніх орендарів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме: в матеріалах справи відсутні докази того, що він фактично використовує земельну ділянку, яка повинна бути йому передана згідно з рішенням № 235. Рішенням Седнівської сільської ради № 287 від 30 квітня 2014 року внесено зміни до рішення № 235 та на його виконання між ним та сільською радою укладено договори оренди землі з відкладальними умовами, де зазначено, що підставою державної реєстрації договору оренди є рішення сесії сільської ради, прийняте після розірвання в судовому порядку договорів оренди від 25 лютого 2005 року та 26 лютого 2007 року. Також вважає, що після зміни прокурором позовних вимог він не є належним відповідачем по справі.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним та обгрунтованим.

Відповідач сільська рада про час та місце розгляду справи повідомлена під розписку ( а.с.144,159,172-173) , представник в засідання апеляційного суду не прибув тричі. Також не прибув в судове засідання представник реєстраційної служби (а.с.143,158,171).

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 і ч.5 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частиною 2 ст.123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Зазначені норми права свідчать про те, що в оренду може бути передана лише вільна земельна ділянка. Якщо земельна ділянка перебуває у користуванні, то вона може бути надана іншій особі тільки після припинення в установленому законом порядку права користування.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2013 року житель м.Бобринця Кіровоградської області ОСОБА_2 звернувся із заявою до Седнівської сільської ради Устинівського району про надання йому земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, площею 387,9 га (а.с.8).

Рішенням №235 від 11 жовтня 2013 року погоджено ОСОБА_2 надання земельних ділянок загальною площею 549,9242 га в оренду терміном на 15 років для ведення фермерського господарства на землях комунальної власності сільської ради, з них: земельні ділянки площею 321,8902 га; ( за кадастровими номерами НОМЕР_2 - площею 94,5783 га., НОМЕР_3 - площею 38,6387 га., НОМЕР_4 - площею 62,9683 га., НОМЕР_5 - площею 125,7049 га.), з 11 жовтня 2013 року земельні ділянки площею 228,034 га (за кадастровими номерами НОМЕР_6 - площею 143,7000 га., НОМЕР_7 - площею 49,6000 га., НОМЕР_8 - площею 10,0023 га., НОМЕР_5 - площею 24,7317 га., після розірвання договору оренди з попередніми орендарями (а.с.57). Саме на це рішення, яке відповідає оригіналу, посилаються відповідачі.

Також матеріалами справи підтверджується, що на час прийняття рішення ради на підставі договору оренди від 26 лютого 2007 року, зареєстрованого в Устинівському відділу ДЗК, 62,9631 га перебувало в оренді у гр.ОСОБА_3 (а.с.19-20), та на підставі договору оренди від 25 лютого 2005 року, зареєстрованого в Устинівському відділу ДЗК, 290 га перебуває в оренді ТОВ «Агрокомплекс» (а.с.21).

В рішенні господарського суду Кіровоградської області від1 4 січня 2015 року у справі про розірвання цього договору оренди зазначено, що за висновком судового експерта земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Агрокомплекс» відповідно до договору від 25 лютого 2005 року розташована в межах земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_5, що співпадає з кадастровими номерами, зазначеними в оскаржуваному рішенні ради (а.с.65-68).

Оскільки Земельний кодекс України не передбачає надання земельної ділянки громадянину у користування за умови після розірвання договорів, а земельна ділянка повинна надаватися у користування тільки після припинення в установленому законом порядку права користування попереднього власника, то суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що рішення ради прийнято з порушенням норм Земельного кодексу України щодо порядку надання земельної ділянки в оренду.

Доводи апеляційної скарги, що передана в оренду ОСОБА_4 земельна ділянка не перебувала в оренді у інших осіб спростовується змістом самого рішення ради, а також рішенням ради №287 від 30 квітня 2014 року про внесення змін до рішення ради №235 (а.с.61), актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства (а.с.17), листом Державної інспекції сільського господарства (а.с.14-15), договором оренди від 21 грудня 2013 року (а.с.10-12) та угодою про його розірвання від 05 травня 2014 року (а.с.76), договорами оренди №1 і №2 від 05 травня 2014 року, відповідно до яких сільська рада передала в оренду ОСОБА_2 земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_4 - площею 62,9683 га, НОМЕР_2 - площею 94,5783 га, НОМЕР_3 - площею 38,6387 га, НОМЕР_5 - площею 125,7049 га, всього 321,8902 га ріллі, які є незареєстрованими, оскільки в п.16.2 цих договорів зазначено, що вони підлягають реєстрації на підставі рішення Седнівської сільської ради, яке буде прийнято в судовому порядку після розірвання договору оренди від 26 лютого 2007 року та розірвання договору оренди від 25 лютого 2005 року (а.с. а.с.69-74).

Цим доказам суд відповідно до ст.212 ЦПК України дав належну оцінку і передбачені законом підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відсутні.

Доводи апеляційної скарги правильність рішення суду в частині скасування рішення сільської ради не спростовують.

Разом з тим не можна погодитися з рішенням суду в частині стягнення судового збору солідарно з відповідачів, оскільки таке стягнення судового збору не передбачено нормами цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 і ч.3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позов прокурора задоволено, суд визнав незаконним та скасував рішення ради, том з Седнівської сільської ради підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн.60 коп.. За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині розподілу судового збору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Устиніського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2015 року в частині стягнення судового збору.

Стягнути з Седнівської сільської ради Устинівського районну судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн.60 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

судді: