Справа № 201/2116/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 26 грудня 2009 року померла її бабуся ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. У встановлені законом строки позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 Однак постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. У спірній квартирі на сьогоднішній день проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які після смерті бабусі позивача чинять їй перешкоди у користуванні зазначеною квартирою, змінивши замки. Таким чином позивач позбавлена можливості потрапити до квартири. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом від 01 квітня 2009 року після ОСОБА_4, померлої 26 грудня 2009 року, на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 та усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення до спірної квартири та встановлення заборони чинити перешкоди в вільному доступі до зазначеної квартири.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вони ніяким чином не перешкоджають позивачу в користуванні квартирою.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як встановлено в судовому засіданні, 01 квітня 2009 року ОСОБА_4 було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось /а.с.9/. 26 грудня 2009 року ОСОБА_4 померла /а.с.8/, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з 2/3 частини квартири, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 21/72, 1/2 частини якої належала останній на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 18 березня 2010 року виданого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5, а 1/6 частина якої належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09 червня 2001 року виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою реєстр № 8-1053 /а.с.130/. Окрім того згідно відповіді КП ДМБТІ від 25 березня 2015 року 1/6 частина спірної квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09 червня 2001 року та 1/6 частина зазначеної квартири належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09 червня 2001 року /а.с.130/.

У встановлений законом строк 13 січня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 /а.с.120/

Постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини квартири, яка належала ОСОБА_4, в звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа на квартиру /а.с.7/.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_4 відповідно до заповіту від 01 квітня 2009 року, але в звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спірну квартиру вона позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини квартиру в нотаріальній конторі, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Щодо позовних вимог позивача про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 317-319 ЦК Українивласник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК Українивласник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Належних та допустимих доказів в розумінні ст. 57, 58 ЦПК України створення відповідачами перешкод у користуванні власністю позивачем в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні не надано. Окрім того відповідачами в судовому засіданні пояснено, що вони не заперечують надати позивачу ключі від спірної квартири. А тому суд вважає позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення є передчасними.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування та усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом від 01 квітня 2009 року після смерті ОСОБА_4, померлої 26 грудня 2009 року, на 2/3 частини квартири № 72, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв будинок № 21, яка має загальну площу 65,3 кв.м., житлову площу 38,5 кв.м., та складається з наступних приміщень: 1- коридор площею 10,6 кв.м., 2 - кладова площею 1,3 кв.м., 3 ванна площею 2,7 кв.м., 4 - туалет площею 1,0 кв.м., 5 - кухня площею 8,8 кв.м., 6 житлова кімната площею 17,0 кв.м., 7 - житлова кімната площею 10,2 кв.м., 8 - житлова кімната площею 11,3 кв.м., І лоджія площею 2,4 кв.м.

В задоволенні позовних вимог стосовно усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 331 грн. 46 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова