Провадження № 2/537/391/2015
Справа № 537/359/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Степури А.А., при секретарі Грицьковій Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту,-

ВСТАНОВИВ

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 23711 грн. 78 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На обґрунтування позову зазначив, що 13 червня 2008 року ОСОБА_2 уклала з банком кредитний договір № 104/SF11-06-08 за яким останній надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 15000,00 грн. строком повернення до 13 червня 2011 року. Кредитні кошти були перераховані банком на позичковий рахунок, який був відкритий позичальнику згідно договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску від 13.06.2008 року. Відповідно до п.3.3 кредитного договору ОСОБА_2 зобовязалась період з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення кредиту згідно графіку по 417,00 грн. щомісячно. Крім того пунктом 4.7 кредитного договору встановлено обовязок по сплаті комісійної винагороди в сумі 375,00 грн. щомісяця. В разі прострочення повернення кредитних ресурсів ОСОБА_2 вона зобовязана сплатити банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Згідно п.5.1 кредитного договору забезпеченням виконання грошового зобовязання за кредитом є порука фізичної особи ОСОБА_3 13 червня 2008 року банк уклав з ОСОБА_3 договір поруки № 104/SF11-P за яким останній зобовязався перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_2 по кредитному договору. З умовами кредитного договору ОСОБА_4 був ознайомлений та згодний, що підтверджується договором поруки. Враховуючи систематичне порушення взятих на себе зобовязань зі сторони позичальника банк в 2009 році звернувся до Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області з заявою про стягнення заборгованості по кредиту в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 4.12.2009 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області було прийнято рішення по справі № 2-2471/2009 року згідно якого підлягає стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 104/SF11-06-08 від 13.06.2008 року в сумі 22566,33 грн. станом на 18.09.2009 року. На виконання рішення Крюківського районного суду м.Кременчука ОСОБА_2 остаточно було погашено заборгованість по тілу кредиту, останній платіж по погашенню тіла кредиту внесено 2.11.2012 року. Проте, сума заборгованості в судовому рішенні була визначена станом на 18.09.2009 року. Таким чином з дня фіксування цієї суми до дня фактичного погашення основної заборгованості банком нараховувались щомісячні відсотки, комісійна винагорода та пеня. Станом на 5.12.2014 року заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору № 104/SF11-06-08 від 13.06.2008 року становить 110496,89 грн. Враховуючи чималу суму та користуючись наданим законом правом ОСОБА_1 не заявляє в позовних вимогах про стягнення пені по договору.

Представник позивача, у судове засідання не зявився, але завчасно надіслав клопотання згідно якого просить розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали та прохали відмовити в їх задоволенні, оскільки нею повністю сплачено кредитні кошти, які стягнуто виконавчою службою, згідно рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 4.12.2009 року та у звязку з закінченням 13.06.2014 року строків позовної давності..

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судовою повісткою. Клопотань про відкладення справи від нього не надходило.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року ОСОБА_2 уклала з банком кредитний договір № 104/SF11-06-08 за яким останній надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 15000,00 грн. строком повернення до 13 червня 2011 року.

Кредитні кошти були перераховані банком на позичковий рахунок, який був відкритий позичальнику згідно договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску від 13.06.2008 року.

Відповідно до п.3.3 кредитного договору ОСОБА_2 зобовязалась період з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення кредиту згідно графіку по 417,00 грн. щомісячно.

Крім того пунктом 4.7 кредитного договору встановлено обовязок по сплаті комісійної винагороди в сумі 375,00 грн. щомісяця. В разі прострочення повернення кредитних ресурсів ОСОБА_2 вона зобовязана сплатити банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

Згідно п.5.1 кредитного договору забезпеченням виконання грошового зобовязання за кредитом є порука фізичної особи ОСОБА_3

13 червня 2008 року банк уклав з ОСОБА_3 договір поруки № 104/SF11-P за яким останній зобовязався перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань ОСОБА_2 по кредитному договору.

4.12.2009 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області було прийнято рішення по справі № 2-2471/2009 року згідно якого підлягає стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 104/SF11-06-08 від 13.06.2008 року в сумі 22566,33 грн. станом на 18.09.2009 року.

Відповідно до постанови державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 26.06.2014 року встановлено, що ОСОБА_2 сплатила в повному обсязі заборгованість за рішенням суду, згідно з заявою ПАТ «ОСОБА_1 та Кредит» від 27.06.2014 року в сумі 22911,99 грн. та виконавче провадження по виконавчому листу № 2-2471 виданого 15.12.2009 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість в сумі 22911,99 грн.

Положеннями статті 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вимогами пункту 1 частини 2 статті 257 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 (Позика) глави 71 (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплата процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Згідно ухвали Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.03.2015 року справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначено, що «відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не могла бути перешкодою для неврахування інтересів відповідача при вирішенні цього спору».

Таким чином, у відповідності до положень статті 257 ЦК України та розяснень наданих в зазначеній вище ухвалі Верховного Суду України, строк позовної давності у правовідносинах позивача та відповідача, починається зі спливом строку виконання кредитного договору укладеного між Банком та позичальником ОСОБА_2, а саме з 13.06.2011 року, згідно п.п.3.3 кредитного договору № 104/SF11-06-08 і відповідно закінчується 13.06.2014 року, зі спливом трирічного строку позовної давності.

І саме з цих підстав, суд не може визнати початком перебігу строку позовної давності за даним позовом дату останнього платежу по погашенню заборгованості тіла кредиту боржником ОСОБА_2 02.11.2012 року, як зазначає в позовній заяві позивач, посилаючись на строчку 48 Таблиці 1 Розрахунку заборгованості, що додається до позову.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву в якій прохала застосувати позовну давність та відмовити позивачу в задоволенні позову.

Таким чином, судом установлено, що відповідач ОСОБА_2, згідно наданої постанови державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ, виплатила позивачу борг в сумі 22911,99 грн., який стягнуто з неї в повному обсязі, що зазначено в даній поставі за заявою акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит», і станом на дату подачі даної позовної заяви 29.01.2015 року сплинув строк позовної давності - 13.06.2014 року, суд вважає, що підстав для задоволення позову не вбачається, оскільки відповідач ОСОБА_2 сплатила суму кредиту повністю, а позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по відсоткам, по щомісячній комісії та пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії.

Керуючись ст.ст. 88, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, ст. ст.526, 527, 530, 549, 610, 612, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2015 року.

Суддя: Степура А.А.