У х в а л а

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим жилим приміщенням; та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про вселення в квартиру та визначення порядку користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що він є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, в якій, крім нього, зареєстровані колишня дружина ОСОБА_5, з якою шлюб розірвано 07 лютого 2003 року та його син ОСОБА_6, які вже більше шести років не мешкають в даній квартирі без поважних причин. Реєстрація відповідачів перешкоджає йому в повній мірі користуватися квартирою на свій розсуд, тягне за собою додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування службовим приміщенням.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_4, мотивуючи його тим, що з 12 вересня 1987 року по 07 лютого 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, у якому вони мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, Рішенням Виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 28 червня 1995 року № 205 на їх сім'ю у складі чотирьох чоловік було видано ордер на службове житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якому вони разом проживали, однак через неможливість спільного проживання з ОСОБА_4, який почав зловживати спиртними напоями та влаштовував бійки, вона з дітьми змушена була звертатися до працівників міліції. Вказувала, що у 2010-2011 роках її мати тяжко захворіла, у зв'язку з чим вона змушена була взяти на себе обов'язок по догляду за нею. За цей час ОСОБА_4 змінив замки на вхідних дверях та вселив у квартиру свою співмешканку, чим створив перешкоди у користуванні жилим приміщенням. У зв'язку з цим просила вселити її до вищевказаної квартири та встановити порядок користування нею.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Вселено ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування зазначеним жилим приміщенням, виділено ОСОБА_5, окрему кімнату №6, площею 19, 8 кв. м, ОСОБА_4 виділено кімнати №5, площею 19, 7 кв. м та кімнату №4, площею 10, 1 кв. м. Передпокій, кухню, ванну кімнату та туалет залишено в загальному користуванні.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визначення порядку користування квартирою і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні первинного позову та задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні стосунки, у зв'язку з чим відповідачі тимчасово вимушені проживати в іншій квартирі, проте вони не втратили інтересу до спірної квартири, яка є їх постійним місцем проживання, в ній знаходяться їх особисті речі, меблі, побутова техніка, іншого житла вони не мають, а тому підстави для визнання їх такими, що втратила право користування житлом за ст. 71 ЖК України відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визначення порядку користування квартирою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що виділяючи ОСОБА_5 у користування кімнату № 6, а ОСОБА_4 кімнати №№ 4 і 5 в спірній квартирі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що син сторін ОСОБА_6 також має право користування цим житлом в цій квартирі і на нього припадає житлова площа у розмірі 16, 46 кв. м, чим фактично позбавив його права користування. Крім того зазначив, що до участі у справі в якості сторін не було залучено наймодавця та члена сім'ї наймача ОСОБА_6

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2014 року в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська