02.04.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючої - судді Чішман Л.М.
секретаря Содель А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" та ОСОБА_3, треті особи - Моторне (транспортне) страхове бюро України та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -
Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 просив залишити без розгляду, в решті позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.
Відповідачі в судові засідання 16.12.2014 року, 10.02.2015 року та 02.04.2015 року не з'явились, хоча про час, дату та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання.
Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справу без їхньої участі.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд, ухвалює рішення в заочному провадженні, у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ч. 2 ст. 158 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що о 17 год. 40 хв. 22.11.2013 року в місті Житомирі по вулиці Київській, буд. 9 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки Volkswagen T4 д.н.з. НОМЕР_2, який знаходився під керуванням ОСОБА_3, автомобіля марки Орel д.н.з. НОМЕР_1, яким керував позивач та автомобілем Volkswagen д.н.з НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано водія автомобіля марки Volkswagen T4 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3, що підтверджується копією постанови Богунського районного суду м. Житомира від 05.12.2013 року. Зазначена постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, факт винуватості ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і доказуванню не підлягає. Загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність вини особи, яка її завдала (ст. 1167 ЦК України).
Згідно положень ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України.
Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).
Згідно ст. 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.
Згідно ч.3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього ж Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
В силу ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідальність власника автомобіля ОСОБА_3застрахована відповідно до Договору № А/С 0646728 від 15.02.2013 року про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Страховим товариством з додатковою відповідальністю "Гарантія", страхова сума ( ліміт відповідальності) за шкоду завдану майну становить 50 000,00грн. размір франшизи 510,00 грн.
Позивач звертався з заявою про виплату страхового відшкодування до страхового товариства, але виплати здійснено не було та на його письмові заяви відповіді не отримано.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив за заявою відповідача поданої протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Л.М.Чішман