Справа № 361/2188/15-ц
Провадження № 2/361/1339/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування-

встановив:

У березні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за кожною з них по ? частині земельної ділянки площею 0,752 га, яка знаходиться на землях Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 17 січня 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що 17 січня 2013 року померла їх мати ОСОБА_5. Після смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, й на земельну ділянку площею 0,752 га, що знаходиться на землях Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, яку остання успадкувала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, що помер 17 січня 2001 року. Спірна земельна ділянка належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення 7 сесії І скликання Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області. За життя, а саме 18 липня 2003 року, ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме спадкодавцеві на день смерті заповіла позивачам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Дотримуючись визначеного законом строку, позивачі звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області з питань прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом із заявами при прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не зверталися. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що за життя на імя спадкодавця державний акт на право власності на спірну земельну ділянку не видавався, тому правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно відсутні. З підстав визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змушені звернутися до суду.

До початку слухання справи по суті від представника ОСОБА_1 ОСОБА_8 та представника ОСОБА_2 ОСОБА_9 надійшли заяви, в яких останні заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити та слухати справу в їх відсутності.

Від голови Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_10 надійшов лист, в якому сільська рада позов визнала та просила розглядати справу у відсутності її представника.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до початку слухання справи подали письмові заяви, в яких вказували, що заявлені позивачами вимоги визнають та просять слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 січня 2013 року померла матір позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ОК № 266849, виданого 18 січня 2013 року Кулажинською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 10, 17).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ч.1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України).

За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Так, за життя, а саме 18 липня 2003 року ОСОБА_5 склала заповідальне розпорядження, посвідчене секретарем Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_11, зареєстроване в реєстрі за № 68, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме спадкодавцеві на день смерті заповіла позивачам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 15-16).

За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи № 359/2013 щодо майна ОСОБА_5, що померла 17 січня 2013 року, вбачається, що дотримуючись встановленого законом шестимісячного терміну, 17 травня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини, які зареєстровані за № 874, 875 (а.с. 51, 52).

Інші спадкоємці за законом із заявами при прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не зверталися.

Проте листом № 428/02-14 від 27 лютого 2015 року завідувач Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області

ОСОБА_12 відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,752 га, яка знаходиться на землях Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, обгрунтовуючи дане рішення тим, що за життя на імя спадкодавця державний акт на право власності на спірну земельну ділянку не видавався, тому правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно відсутні (а.с. 7).

Судом також зясовано, що ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 01 березня 2011 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_12, зареєстрованого в реєстрі за № 1-815, є спадкоємцем майна ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 17 січня 2001 року, що є її чоловіком, й успадкувала після його смерті земельну ділянку площею 0,752 га, яка знаходиться на землях Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 6).

Рішенням Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області № 107 від 22 серпня 2012 року ОСОБА_5, яка померла 17 січня 2013 року, надано дозвіл на проведення інвентаризації земельних ділянок орієнтованої площі 0,7520 га, яка знаходиться в с. Кулажинці по вул. Лісова, 14, а саме: 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд й 0,5020 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8).

Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 8 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається (ст. 392 ЦК України).

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями ОСОБА_5, що померла 17 січня 2013 року та якій належала земельна ділянка площею 0,752 га, що знаходиться на землях Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,752 га, що знаходиться на землях Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 17 січня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,752 га, що знаходиться на землях Кулажинської сільської ради Броварського району Київської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 17 січня 2013 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна