У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом підприємства теплових мереж "Ковельтепло" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 17 грудня 2014 року позовні вимоги підприємства теплових мереж "Ковельтепло" задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за надані послуги теплопостачання у розмірі 7183 грн. 50 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь підприємства теплових мереж "Ковельтепло" сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що спір який виник між сторонами у цій справі є господарським і повинен вирішуватися в порядку господарського, а не цивільного судочинства згідно положень ст.193 ГК України.

Відносини між ним як споживачем та постачальником теплової енергії виключаються із-за відсутності договірних правовідносин згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та положень ст.1 Закону України "Про теплопостачання".

Згідно п.7.3. Статуту позивача відносини підприємства з іншими юридичними і фізичними особами в усіх сферах виробничої діяльності здійснюються на основі договорів.

Жодних договірних відносин між сторонами не існує, а тому заявлені вимоги про стягнення є незаконними.

Зазначає, що від укладення договору відмовився, оскільки не є споживачем продукції позивача, про що того було повідомлено листом від 26 квітня 2013 року, а докази централізованого опалення приміщення відсутні.

Просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 17 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог комунального підприємства теплових мереж "Ковельтепло".

В поданих запереченнях директор підприємства теплових мереж "Ковельтепло" вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги ОСОБА_1

Зазначає, що придбаваючи приміщення магазину відповідач був обізнаний з рівнем благоустрою будинку та передбачав необхідність виконання зобов'язань по оплаті житлово-комунальних послуг.

ОСОБА_1 не надано суду жодних документів, які свідчать про те, що частина приміщення у встановленому законодавстом порядку відключена від мереж центрального опалення.

Сторонами не заперечується факт направлення позивачем для відповідача договору на відпуск теплової енергії у приміщенні, яке належить ОСОБА_1 згідно вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 і залишити рішення Рівненського міського суду від 17 грудня 2014 року без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції вірно виходив із доведеності заборгованості позивача за період з квітня 2013 року по квітень 2014 року (згідно позовних вимог).

Із матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2013 року між ТзОВ "Нектар" ЛТД (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є 61/100 частка нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-10).

Між попереднім власником нерухомого майна (ТзОВ "Нектар") та підприємством теплових мереж "Ковельтепло" 01 липня 2011 року було укладено договір №237 на відпуск теплової енергії, у розірванні якого було відмовлено рішенням господарського суду Волинської області від 28 вересня 2010 року, яке постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23 листопада 2010 року залишено без змін (а.с.15-22).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що рішенням комісії від 28 вересня 2009 року, утвореної рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 28 квітня 2006 року №178, ТзОВ "Нектар", відмовлено у наданні дозволу на переобладнання централізованої системи опалення та встановлення індивідуальної системи забезпечення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Згідно п.15 укладеного договору купівлі-продажу від 19 березня 2013 року покупець підтвердив, що він володіє достатньою інформацією про предмет договору; його якісний стан, встановлений шляхом внутрішнього огляду до укладення цього договору, його задовольняє, будь-яких дефектів та недоліків, про які не було повідомлено продавцем, в особі виконавчого органу, ним під час огляду не виявлено; претензій до продавця щодо якісних характеристик предмета договору немає.

Пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року встановлено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до п.п. 2.5-2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22 листопада 2005 року: відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що відповідачем в порядку ст.ст.57-60 ЦПК України не надано доказів (акт) про відключення приміщення в житловому будинку №87 по вул. Володимирська в м. Ковелі від системи централізованого опалення.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін, проте відсутність відповідного письмового договору між сторонами не є підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги з теплопостачання, а тому доводи ОСОБА_1 про відсутність правовідносин та права вимоги позивача є безпідставними.

Матеріали справи містять також дані про направлення (цінним листом) відповідачу примірники договору №611 на відпуск теплової енергії згідно вимог п.3 ч.2 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (права та обов'язки виконавця), які ОСОБА_1 відмовлявся підписувати, чим порушив вимоги ст.24 Закону України "Про теплопостачання": основним обов'язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії (а.с.23, 28).

Судом вірно встановлено, в порушення положень ст.ст. 526, 610 ЦК України за період з квітня 2013 року по квітень 2014 року ОСОБА_1 свої зобов'язання по сплаті за отримані послуги теплопостачання не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість в сукупному розмірі 6300 грн. 82 коп. (квітень 2013 р.- 1095,07 грн.; жовтень 2013 р. - 465,48 грн.; листопад 2013 р. - 742,55 грн.; грудень 2013 р. - 1132,57 грн.; січень 2014 р. - 1227,87 грн.; лютий 2014 р. - 820,16 грн.; березень 2014 р. - 610,14 грн.; квітень 2014 р. - 207,02 грн.)

Розмір заборгованості підтверджується наданими позивачем розрахунками .

Підставними є вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних та про стягнення інфляційни втрат згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що даний спір підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають положенням ст. 21 ГПК України (сторони в судовому процесі).

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і доводи апеляційної скарги не спростовують викладених у ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Бондаренко Н.В. Шимків С.С.