Справа № 452/95/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"22" квітня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", третя особа Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля", - про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та просить визнати дії відповідача щодо надання йому квитанцій платіжного термінала недержавною мовою неправомірними та зобов'язати надати квитанції терміналу з цього позову українською мовою та, в подальшому надавати усі квитанції платіжних терміналів українською мовою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що є клієнтом ПАТ КБ "Приватбанк", однак згоди на видачу квитанцій іншою мовою, окрім державної не давав. Відтак, відповідачем допущено порушення законодавства України, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх порушених законних прав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали вимоги позову і посилалися на обставини, викладені в уточненій позовній заяві від 28.01.2015 року, - просили суд визнати дії ПАТ КБ "Приватбанк" щодо надання позивачу квитанцій платіжного термінала недержавною мовою неправомірними та зобов'язати відповідача надавати ОСОБА_1 усі наступні квитанції платіжних терміналів українською мовою.

Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" Гнатишак О.В. позову не визнав і звернувся до суду із письмовим запереченням на позовну заяву, де вказав, що правомірність зазначення службових термінів мовою, відмінною від державної підтверджується нормативно-правовими актами, відтак, такі зазначення не впливають на повноту здійснення клієнтом банківської операції, прав останнього не порушують; звернув увагу, що позивачем обрано невірний спосіб захисту в розріз процесуальному Закону України.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав:

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів.

У силу змісту ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Із позовних вимог у зверненнях до суду ОСОБА_1 убачається, що він просить визнати дії ПАТ КБ "Приватбанк" щодо надання йому квитанцій платіжного термінала недержавною мовою неправомірними та зобов'язати відповідача надати йому квитанцію платіжного терміналу з цього позову українською мовою та усі наступні квитанції платіжних терміналів надавати українською мовою.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, купуючи книжкову продукцію в ДП з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля", при оплаті карткою в ПАТ КБ "Приватбанк" отримав квитанцію, де маються окремі слова недержавною мовою.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови.

Відповідно до ч. ч. 1- 3 ст. 6 Закону України "Про засади державної мовної політики" державною мовою України є українська мова; українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом, сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя; обов'язковість застосування державної мови чи сприяння її використанню у тій чи інший сфері суспільного життя не повинні тлумачитися як заперечення або применшення права на користування регіональними мовами або мовами меншин у відповідній сфері та на територіях поширення.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про засади державної мовної політики" в економічній і соціальній діяльності об'єднань громадян, приватних підприємств, установ та організацій, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності та фізичних осіб вільно використовуються державна мова, регіональні мови або мови меншин, інші мови.

У судовому засіданні однаково як у письмовому запереченні на позов представник відповідача Гнатишак О.В. ствердив, що підприємствам, установам та організаціям будь-якої форми власності надається право використовувати у своїй діяльності мови, розбіжної від державної відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про засади державної мовної політики"; згідно чеку терміналу карткового розрахунку назва обслуговуючого підприємства, його адреса, повідомлення про отримання бонусної винагороди клієнтом, оплата та валюта здійснення розрахунку зазначені саме державною мовою; всі інші терміни не є клієнтською, а службовою внутрішньобанківською інформацією ідентифікації здійсненої оплати та відображають номерну і групову ідентифікацію здійсненої оплати. Правомірність зазначення службових термінів мовою, відмінною від державної підтверджується нормативно-правовими актами, зазначеними вище, відтак, такі зазначення не впливають на повноту здійсненої клієнтом банківської операції, прав останнього не порушують. Свідченням того, що позивачем в повній мірі усвідомлено зміст здійсненої операції є клієнтський підпис на чеку, доказів зворотного позивачем не надано.

Під час провадження в цивільній справі позивачем та його представником не доведено в повному обсязі заявлених позовних вимог; необґрунтовано які несприятливі наслідки настали в результаті проведеної банківської операції; не зазначено доказів, які б підтверджували кожну обставину, наведену в зверненні до суду; не спростовано заперечень представника відповідача, відтак, незрозуміло і нечітко сформульовано позовну вимогу до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" як до відповідача при обраному способі захисту всупереч Цивільному процесуальному Закону. Тому вцілому суд у даному позові відмовляє за недоведеністю.

Судом із позиції позивача та його представника не з'ясовано, які реально ОСОБА_1 права порушені відповідачем ПАТ КБ "Приватбанк", які конкретно несприятливі наслідки спричинило для нього це порушення; а також те, чи є метою пред'явлення позову позивачем ОСОБА_1 захист (відновлення) його прав і законних інтересів і чи можливо при обраному ним способі захисту відновити (захистити) його права.

За змістом ст. 19 Конституції України, ст. 14 ЦК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007р. №8 "Про незалежність судової влади" не допускається постановлення судових рішень, які зобов'язують до вчинення дій, які не є обов'язковими для відповідача за законом, а також рішень, які передбачають втручання в компетенцію відповідача.

Судові витрати у зв'язку з таким вирішенням цивільної справи підлягають стягненню із позивача у дохід держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити за недоведеністю у позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", третя особа Дочірнє підприємство з іноземними інвестиціями "Книжковий клуб "Клуб сімейного дозвілля", - про захист прав споживачів.

Стягнути із ОСОБА_1 243,6грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Даний примірник рішення виготовлений в нарадчій кімнаті та має силу оригіналу.

Суддя І.С. Казан.