Ухвала

Іменем України

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Умнової О.В.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу розірваним, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди; за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та пені за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 29 квітня 2008 року він уклав із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі ‒ ФОП ОСОБА_3) договір купівлі-продажу будівельної системи «Velox», на виконання умов якого сплатив 109 528 грн. 77 коп. Проте вона у визначений строк товар не поставила. Враховуючи викладене, позивач просив визнати зазначений договір розірваним з 12 квітня 2009 року та стягнути з відповідачки грошові кошти, сплачені за товар, у розмірі 109 582 грн. 77 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі 399 977 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 тис.

У серпні 2011 року ФОП ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що вона здійснювала доставку товару у визначені договором купівлі-продажу строки, проте ОСОБА_2 неодноразово переносив дату та місце доставки товару. Посилаючись на те, що своїми діями відповідач спричинив їй збитки, пов'язані зі збереженням товару, позивачка, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з відповідача збитки у розмірі 76 702 грн. та пеню у розмірі 24 660 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово. Останнім рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу від 29 квтня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, розірваним. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 109 582 грн. 77 коп. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року рішення районного суду скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 пеню за договором купівлі-продажу від 29 квітня 2008 року за період з 01 грудня 2010 року по 01 березня 2012 року у розмірі 9 993 грн. 95 коп. та витрати на зберігання товару за період з 01 лютого 2009 року по 30 вересня 2009 року у розмірі 17 528 грн. В іншій частині позову ФОП ОСОБА_3 відмовлено. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ФОП ОСОБА_3

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 й частково задовольняючи зустрічний позов ФОП ОСОБА_3, апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовано рішення є обов'язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що підстав для розірвання договору купівлі-продажу, передбачених ч. 2 ст. 651 ЦК України, немає. Позивач своїх вимог не довів, хоча це є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

При цьому, оскільки дії ФОП ОСОБА_3 відповідали умовам договору та подальшим домовленостям сторін (у тому числі письмовим) і, які були порушені ОСОБА_2, суд стягнув неустойку у вигляді пені, як це і було передбачено п. 5.2 договору, зменшивши її розмір.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Умнова

І.М. Фаловська