У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Леванчука А.О., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 23 травня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 4 600 грн зі сплатою 20 % річних з кінцевим строком повернення до 22 травня 2010 року. 30 червня 2010 року між банком, ТОВ «Укрпромбанк», Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, відповідно до пп. 4.1, 4.2 якого товариство відступило банку права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами. Оскільки позичальник не виконувала зобов'язання за кредитним договором, утворилась заборгованість у розмірі 4 860 грн 49 коп., яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача.

Заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 листопада 2014 року, позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3 317 грн 03 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із відсутності ухилення ОСОБА_3 від сплати грошових коштів, оскільки доказів на підтвердження належного повідомлення останньої про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» останнім не надано, тому стягнуто залишок тіла кредиту та відсотки, нараховані до 22 травня 2010 року.

Проте погодитись із таким висновком судів не можна, оскільки суди дійшли його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 23 травня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 4 600 грн зі сплатою 20 % річних з кінцевим строком повернення до 22 травня 2010 року.

Оскільки позичальник не виконувала зобов'язання за кредитним договором, утворилась заборгованість у розмірі 4 860 грн 49 коп.

30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк», Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань відповідно до пп. 4.1, 4.2 якого ТОВ «Укрпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами.

Згідно п. 4.8.1 договору ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк» зобов'язались письмово повідомити боржників про передачу відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою ними в усіх істотних аспектах упродовж п'яти робочих днів з дати укладення цього договору.

Пунктом 4.8.2 договору передбачено, що вказані повідомлення у п. 4.8.1 цього договору направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення. Направлення вказаних повідомлень здійснюється за рахунок ПАТ «Дельта Банк». Суду були надані докази виконання цього положення договору.

Отже, з дня укладення договору про відступлення прав вимоги (купівлі-продажу боргових зобов'язань) за кредитним договором, тобто з 30 червня 2010 року, до нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» перейшли всі права вимоги (замість первісного кредитора - ТОВ «Укрпромбанк») до позичальника - ОСОБА_3

Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 23 травня 2008 року, позичальником згідно з яким є ОСОБА_3

Отже, на даний час усі права кредитора за вищевказаними кредитним договором належать ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до розділу 4 кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язалася здійснювати погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі та строки передбачені умовами договору.

Проте, як свідчать матеріали справи, прийняті на себе зобов'язання позичальник належним чином не виконує і має прострочення строків сплати процентів та суми кредиту.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що слід стягнути з боржника відсотки за користування кредитом за період до 22 травня 2010 року (дати закінчення строку дії кредитного договору), так як направлене на адресу боржника повідомлення ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» про заміну кредитора у зобов'язанні не може вважатись належним, оскільки у ньому не зазначена грошова вимога, яка підлягає сплаті, а тому відсутні підстави для стягнення з боржника відсотків за користування кредитом, нарахованих після закінчення строку дії договору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

При цьому неповідомлення про заміну кредитора не є підставою для невиконання зобов'язань за кредитним договором і тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

Разом з тим ОСОБА_3 не проводила погашення кредитної заборгованості ні ТОВ «Укрпромбанк», ні ПАТ «Дельта Банк».

Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні прямо передбачені законом та не тягнуть за собою недійсності укладеного договору про відступлення права вимоги.

Жодних інших правових наслідків неповідомлення боржника, як-то недійсність права вимоги чи недійсність відступлення права вимоги законодавством не передбачено.

Проте суди зазначене не врахували та виходячи з того, що боржник не був повідомлений про заміну первісного кредитора у порушення ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не навів переконливих доводів, чому факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі, є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язань взагалі.

Таким чином, висновки судів про те, що позивачем не надано жодних доказів повідомлення боржника про передачу банку активів ТОВ «Укрпромбанк», а тому у боржника була відсутня можливість своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Також суди не навели фактичних обставин про те, коли позичальник перестав погашати кредит (позовна давність щодо щомісячних платежів).

Ураховуючи, що судами не встановлені всі фактичні обставини від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: А.О. Леванчук

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко