АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2794/15 Головуючий 1-інст. - Омельченко Н.І.
Категорія - аліменти
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КОЛТУНОВОЇ А.І.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

за участю секретарів - Пруднікової О.В.,Красношапка К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути на її користь з ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 64949 грн. 08 коп.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 за період з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року в сумі 30 000,00 грн., а у дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Додатковим рішенням цього ж суду від 31.03.2015 року стягнуто з ОСОБА_4 у дохід держави 56,40 грн.судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що розмір аліментів є занадто великим, оскільки протягом 2013-2014 років його матеріальний стан значно погіршився у зв'язку із тимчасовим безробіттям та малою заробітною платою, крім того, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати насткає лдише за наявності вини цієї особи, а на підставі ч.2 ст.196 СК України суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Зазначає, що ним здійснювались грошові перекази (сплата аліментів) на ім'я ОСОБА_5 у жовтні-грудні 2013 року та у січні і березні 2014 року, проте грошові кошти сплачені відповідачем у жовтні 2013 року були йому повернуті через відмову позивача їх отримувати.

Стверджує, що у зв'язку з відмовою позивача отримувати кошти, звертався до Московського ВДВС ХМУЮ з проханням повідомити йому про спосіб сплати аліментів на утримання дитини, проте відповіді не отримав досі. Вказане не дає підстави застосувати вимоги ст.196 СК України, оскільки його вини у виникненні заборгованості немає, але судом не була врахована зазначена заява, як така, що не має значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України: в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, незважаючи на те, що має роботу та постійний заробіток.

При цьому суд погодився з розміром неустойки ( пені ), розрахованим позивачкою, але з урахуванням матеріальнрнр та сімейного стану відповідача, а саме знаходження на його утриманні іншої малолітньої дитини, зменшив розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на підставі ч.2 ст.196 СК України, до 30000,00 грн.

Судова колегія не може в повній мірі погодитись з вказаними висновками суду, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і у відповідності до п.4 ч.1 ,ч.2 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Московського районного суду міста Харкова від 10 квітня 2009 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2009 року до повноліття дитини. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2009 року вказане рішення суду першої інстанції змінено: виключено з резолютивної його частини фраза «30 відсотікв».

При цьому, мотивувальна частина рішення апеляційного суду від 06.08.2009 року свідчить про те, що підставою для зміни рішення Московського районного суду міста Харкова від 10.04.2009 року стало саме визнання ОСОБА_4 позову ОСОБА_5 та його згода сплачувати аліменти на дочку ОСОБА_6 в розмірі не менш, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Отже, на час розгляду справи відповідач був зобов»язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_6 у розмірі не менш, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Виходячи з наведенного, доводи скарги відповідача щодо занадто великого розміру аліментів, як на причину утворення заборгованості , не можуть бути взяті до уваги.

Судовим розглядом встановлено і не заперечується відповідачем, що зобов»язання зі сплати аліментів на дочку ОСОБА_6 у вищенаведеному розмірі належним чином не виконуються і ОСОБА_4 має заборгованість з їх сплати , яка згідно з наданим державним виконавцем розрахунком станом на листопад 2013 року становила 31598,00 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26.03.2014 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 року із застосуванням вимог ч.2 ст.196 СК України стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01.11.2013 у розмірі 30000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості виходячи зі всієї суми.

Проте , позивачка ОСОБА_5 розрахунок пені здійснювала, виходячи не з розміріу несплачених аліментів щодо кожного місяця, в якому допущено прострочення, а з загальної суми заборгованості.

При цьому, у позові періодом стягнення неустойки (пені) визначила не весь час прострочення до погашення заборгованості або до часу ухвалення рішення, а просила стягнути її у межах одного місяця.

Не перевіривши відповідність вказаного розрахунку вимогам закону суд першої інстанції погодився з тим, що пеня за прострочення ОСОБА_4сплати аліментів за період з 01.11.2013 року по 01.2014 року складає 64949.08 грн.

Між тим, виходячи з вимог ст.196 СК України, вищенаведених судових рішень, правової позиції Верховного Суду України , Законів України «Про державний бюджет України на 2013, 2014 р.р. в частині визначенння розмірів прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, мінімальний розмір аліментів, які мав сплатити ОСОБА_4 у листопаді, грудні 2013 року становить 1210,00 грн., а з січня 2014 по квітень 2014 року - 1286,00 грн. Початком обчислення розміру неустойки (пені) є місяць наступний після того, в якому мали бути сплачені аліменти, і як вже зазначено, у даній справі період її нарахування у відповідності до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України має здійснюватися у межах заявленного позову.

Таким чином неустойка за прострочення сплати аліментів за заявлений у позові період має розраховуватися наступним чином :

листопад 2013 року: 1210,00:100 х 31 = 375,10грн.

грудень 2013 року : 1210,00:100 х 31 = 375,10 грн.

січень 2014 року : 1286,00:100 х 28 =360,08 грн.

лютий 2014 року : 1286,00:100 х 31 = 398,66 грн.

березень 2014 року : 1286,00:100 х 30 = 385,58 грн.

квітень 2014 року : 1286,00:100 х 31 = 398,66 грн. Всього - 2293,18 грн.

Доводи скарги ОСОБА_4 щодо скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову з посиланням на відсутність його вини у виникненні заборгованості є безпідставними, оскільки , як вже зазначено, він погодився на сплату аліментів у розмірі не менш, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і будучи обізнаним про те, що рішенням суду аліменти з нього стягнуті саме у такому розмірі, належних заходів щодо виконання рішення не вживав і допустив значну заборгованість зі сплати аліментів, тому підстави для звільнення його від сплати неустойки відсутні.

Не може бути взятий до уваги і здійснений ним розрахунок пені, в якому зазначено про часткові погашення заборгованості, з посиланням на надані квитанції до грошових переказів. оскільки належних та допустимих, у розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України , доказів про отримання позивачкою грошових переказів та про цільове призначення коштів саме на погашення заборгованості по аліментам, відповідачем не надано, а представник позивача пояснив, що ОСОБА_5 отримання зазначених коштів заперечує.

Проте, з урахуванням наведених в рішенні суду першої інстанції обставин щодо сімейного та матеріального стану відповідача судова колегія вважає, що у відповідності до вимог ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки,(пені) за заявлений у позові період може бути зменшений до 2000,00 грн.

При цьому позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів з 01.11.2013 року по квітень 2014 року за інший період прострочення.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, виходячи з положень ст.ст.80,.88 ЦПК України судова колегія доходить висновку, що рішення суду першої інстанції від 23.02.2015 року в частині судових витрат має бути залишено без змін, а додаткове рішення цього ж суду від 31.03.2015 року, яке є похідним від основного рішення, - підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п4 ч.1,ч.2 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2015 року змінити. Позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 ( ІПН НОМЕР_2) неустойку (пеню.) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 (за період з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року) в сумі 2000,00 (дві тисячі) грн.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Додаткове рішення цього ж с уду від 31.03.2015 року скасувати

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - Судді колегії -

Копія вірна. Суддя -