Ухвала

іменем україни

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Гончара В.П., Нагорняка В.А.,

Карпенко С.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Toyota Rav 4», 2012 року випуску, який було укладено 10 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5; поділити між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спільне майно подружжя, яке складається з:

- двокімнатної квартири загальною площею 52,8 кв. м, жилою площею 29,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 239 790 грн;

- автомобіля «Toyota Rav 4», 2012 року випуску, вартістю 258 973 грн 20 коп., виділивши в натурі позивачу майно на загальну суму 498 763 грн 20 коп.

Виділити ОСОБА_4 в натурі наступне майно:

- земельну ділянку площею 0,0800 га, яка знаходиться по АДРЕСА_3, вартістю 159 860 грн;

- будівельні матеріали вартістю 700 тис. грн, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2, виділивши в натурі відповідачці майно на загальну суму 859 860 грн.

У рахунок зрівняння часток подружжя стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 180 548 грн 40 коп.

Крім того, просив стягнути з відповідачки на його користь 15 500 дол. СШA як 1/2 частки внеску, який зберігався на депозитному рахунку, відкритому на ім'я відповідачки у ПАТ «ПУМБ»; 5 000 дол. США - 1/2 частки внеску, який зберігається на депозитному рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_4 у ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнути з відповідачки на його користь судові витрати у даній справі.

Також просив виділити у власність позивача в натурі майно загальною вартістю 48 928 грн 20 коп., а саме:

- дзеркальну шафу вартістю 2 200 грн;

- шафу з дуба вартістю 2 499 грн;

- вішалку для одягу з клена вартістю 1 139 грн;

- стелаж із сосни вартістю 789 грн;

- буфет із сосни вартістю 1 789 грн;

- комод з дуба вартістю 1 019 грн;

- диван кутовий кремового кольору, вартістю 8 663 грн 20 коп.;

- стіл мармуровий вартістю 14 000 грн;

- кутовий розсувний диван сірого кольору, вартістю 6 200 грн;

- кернер вартістю 6 200 грн.;

- телевізор марки «Панасонік» вартістю 4 500 грн.

Виділити у власність ОСОБА_4 в натурі майно загальною вартістю 45 958 грн 93 коп., а саме:

- кондиціонер мобільний вартістю 2 995 грн;

- шафу дзеркальну вартістю 349 грн;

- тумбу вартістю 990 грн;

- змішувач для ванної кімнати вартістю 990 грн;

- сушник для рушників вартістю 1 100 грн;

- меблеву плиту вартістю 7 199 грн 21 коп.;

- кондиціонер вартістю 3 999 грн;

- диван розкладний вартістю 2 199 грн,

- крісло оранжевого кольору - 2 штуки, вартістю 2 597 грн 92 коп.;

- меблі, дзеркало для меблів вартістю 2 650 грн;

- три пенали для кухні світло-коричневого кольору, вартістю 3 500 грн;

- плетені меблі вартістю 3 800 грн;

- літні дюралеві меблі вартістю 3 100 грн;

- телевізор «Сатурн» вартістю 3 200 грн;

- килим плямоочисний - 2 штуки, вартістю 139 грн 80 коп.;

- диван кутовий чорного кольору, вартістю 3 950 грн 10 коп.;

- фонтан вартістю 3 200 грн.

Крім того, просив витребувати у відповідачки ОСОБА_4 майно, яке є особистою власністю ОСОБА_3, загальною вартістю 25 200 грн, а саме:

- холодильник вартістю 7 000 грн;

- меблевий гарнітур вартістю 7 000 грн;

- розкладний полірований стіл темного кольору, вартістю 2 000 грн;

- ікони християнські - 2 штуки, вартістю 6 000 грн;

- музикальний центр «Самсунг» вартістю 3 200 грн.

Позивач посилався на те, що в період з серпня 2009 року сторони мешкали у цивільному шлюбі. 14 жовтня 2011 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, спільних дітей сторони не мають.

У серпні 2013 року відповідачка припинила спільно мешкати з ОСОБА_3, забрала всі свої речі, цінності та автомобіль «Toyota Rav 4», який було придбано сторонами в період шлюбу.

05 жовтня 2013 року відповідачка здійснила продаж вказаного автомобіля ОСОБА_5, а гроші від продажу автомобіля, належного подружжю ОСОБА_3, залишила собі.

Крім того, на початку вересня 2013 року ОСОБА_4 здійснила розпорядження грошовими коштами, належними сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, шляхом зняття з відкритого сторонами 30 квітня 2013 року депозитного рахунку 31 тис. дол. CШA та відсотків за внеском.

Позивач зазначав, що за час шлюбу сторонами було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, ринкова вартість якої становить 30 тис. дол. США; зазначений вище автомобіль «Toyota Rav 4»; земельну ділянку площею 0,08 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, ринковою вартістю 159 860 грн.

Крім того, в період шлюбу на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_2, 1/2 частини якої на підставі договору дарування належить відповідачці, сторонами було збудовано двоповерховий житловий будинок з надвірними прибудовами. Вартість будівництва вказаного будинку становить 700 тис. грн, будівництво було завершене, проте до теперішнього часу вказаний будинок не введено в експлуатацію та сторонами не було отримано правовстановлюючі документи на нього.

01 лютого 2013 року на ім'я відповідачки у ПАТ «ПУМБ» було відкрито депозитний рахунок, на який сторонами було внесено грошові кошти у сумі 31 тис. дол. CШA. Станом на дату фактичного припинення шлюбних відносин (у серпні 2013 року) на вказаному депозитному рахунку знаходились грошові кошти у розмірі 31 тис. дол. США, а також нараховані відсотки. 05 вересня 2013 року відповідачка самостійно розпорядилась вказаними грошовими коштами.

26 березня 2013 року на ім'я ОСОБА_4 було відкрито депозитний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк», на якому зберігались грошові кошти у розмірі 10 тис. дол. США.

У період шлюбу сторонами були придбані також меблі та побутова техніка.

Крім того, позивач зауважує, що договір купівлі-продажу автомобіля «Toyota Rav 4» від 05 жовтня 2013 року підлягає визнанню недійсним, оскільки ОСОБА_4 було укладено вказаний договір без його відома та згоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 09 квітня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4:

- квартиру АДРЕСА_1, вартістю 313 157 грн;

- земельну ділянку АДРЕСА_3, площею 0,0800 га, вартістю 57 600 грн;

- автомобіль «Toyota Rav 4 2.0 CVT Prestige», 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3, вартістю 241 070 грн;

- будівельні матеріали об'єкта незавершеного будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2, загальною вартістю 681 555 грн 76 коп.;

- грошові кошти у сумі 31 тис. дол. США, що знаходились на депозитному рахунку № НОМЕР_4 у ПАТ «ПУМБ», відкритому на ім'я ОСОБА_4;

- грошові кошти у сумі 10 тис. дол. США, що знаходились на депозитних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритих на ім'я ОСОБА_4;

- предмети меблів та побутову техніку: дзеркальну шафу вартістю 2 200 грн; шафу з дуба вартістю 2 499 грн; комод з дуба вартістю 1 019 грн; стіл мармуровий вартістю 14 тис. грн; вішалки для одягу з клена вартістю 1 139 грн; шафу дзеркальну вартістю 349 грн; стелаж із сосни вартістю 789 грн; буфет із сосни вартістю 1 789 грн; тумбу вартістю 990 грн; диван кутовий кремового кольору, вартістю 8 663 грн 20 коп.; кутовий розсувний диван сірого кольору, вартістю 6 200 грн; змішувач для ванної кімнати вартістю 990 грн; сушник для рушників вартістю 1 100 грн; меблеву плиту вартістю 7 199 грн 21 коп.; кондиціонер вартістю 3 999 грн; диван розкладний вартістю 2 199 грн; крісла оранжевого кольору - 2 штуки, вартістю 2 597 грн 92 коп.; меблі, дзеркало для меблів, вартістю 2 650 грн; плетені меблі вартістю 3 800 грн; килим плямоочисний - 2 штуки, вартістю 139 грн 80 коп.; диван кутовий чорного кольору, вартістю 3 950 грн 10 коп.; фонтан вартістю 3 200 грн.

Виділено ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,8 кв. м, жилою площею 29,6 кв. м.

Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,8 кв. м, жилою площею 29,6 кв. м.

Виділено ОСОБА_4 та визнано за нею право власності на земельну ділянку № 12, площею 0,0800 га, кадастровий номер НОМЕР_5, по АДРЕСА_3.

Припинено право власності ОСОБА_3 на Ѕ частки земельної ділянки № 12, площею 0,0800 га, кадастровий номер НОМЕР_5, по АДРЕСА_3.

Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/2 частки автомобіля «Toyota Rav 4 2.0 CVT Prestige», 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3, вартістю 241 070 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 частки грошових коштів, що знаходились на депозитному рахунку № НОМЕР_4 у ПАТ «ПУМБ», відкритому на ім'я ОСОБА_4, у розмірі 15 500 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 частки грошових коштів, що знаходяться на депозитних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритих на ім'я ОСОБА_4, у розмірі 5 000 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 частку вартості будівельних матеріалів, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2, у розмірі 340 777 грн 88 коп.

Виділено ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на: дзеркальну шафу вартістю 2 200 грн; шафу з дуба вартістю 2 499 грн; комод з дуба вартістю 1 019 грн; стіл мармуровий вартістю 14 тис. грн; вішалки для одягу з клена вартістю 1 139 грн; шафу дзеркальну вартістю 349 грн.

Виділено ОСОБА_4 та визнано за нею право власності на: стелаж із сосни вартістю 789 грн; буфет із сосни вартістю 1 789 грн; тумбу вартістю 990 грн; диван кутовий кремового кольору вартістю 8 663 грн 20 коп.; кутовий розсувний диван сірого кольору, вартістю 6 200 грн; змішувач для ванної кімнати вартістю 990 грн; сушник для рушників вартістю 1 100 грн; меблеву плиту вартістю 7 199 грн 21 коп.; кондиціонер вартістю 3 999 грн; диван розкладний вартістю 2 199 грн; крісло оранжевого кольору - 2 штуки, вартістю 2 597 грн 92 коп.; меблі, дзеркало для меблів, вартістю 2 650 грн; плетені меблі, вартістю 3 800 грн; килим плямоочисний - 2 штуки, вартістю 139 грн 80 коп.; диван кутовий чорного кольору, вартістю 3 950 грн 10 коп.; фонтан вартістю 3 200 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким:

- поділити земельну ділянку площею 0,0800 га, кадастровий № :02:000:0455, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, визнавши право власності за сторонами по 1/2 частки;

- поділити квартиру АДРЕСА_1, визнавши право власності за сторонами по 1/2 частки;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1/2 частки грошових коштів, що знаходились на депозитному рахунку № НОМЕР_4 у відділенні № 15 м. Маріуполя ПАТ «ПУМБ» у розмірі 15 500 дол. США;

- поділити між сторонами 10 тис. дол. США по 1/2 частки грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку у Жовтневому відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Маріуполя, визнавши за сторонами право власності по 5 000 дол. США;

- відмовити у задоволенні позову в частині стягнення вартості будівельних матеріалів;

- у частині поділу рухомого майна позовні вимоги задовольнити частково: виділити ОСОБА_3 майно на суму 10 437 грн 72 коп., а саме: телевізор «Панасонік», вартістю 4 500 грн; крісло оранжевого кольору - 2 шт., вартістю 2 597 грн 92 коп.; килим плямоочисний - 2 шт., вартістю 139 грн 80 коп.; фонтан вартістю 3 200 грн; виділити ОСОБА_4 майно на суму 10 990 грн, а саме: тумбу вартістю 990 грн, кутовий розсувний диван сірого кольору, вартістю 6 200 грн; плетені меблі вартістю 3 800 грн. З метою рівняння часток стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 552 грн 28 коп. В іншій частині поділу рухомого майна відмовити. В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2011 року. Дітей від шлюбу не мають. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2013 року, шлюб не розірвано.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 23 грудня 2011 року ОСОБА_4 було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 листопада 2011 року ОСОБА_4 було придбано земельну ділянку АДРЕСА_3.

Відповідно до договору строкового банківського вкладу (депозиту) від 01 лютого 2013 року № 20011446, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4, остання розмістила грошові кошти у розмірі 31 тис. дол. США на депозитному рахунку, відкритому на її ім'я у ПАТ «ПУМБ» на період з 01 лютого 2013 року по 01 травня 2013 року під 5,1 % річних.

Згідно із додатковою угодою від 30 квітня 2013 року до договору банківського вкладу № 20011446, було продовжено термін дії договору банківського вкладу на строк з 01 травня по 01 листопада 2013 року, сума грошового вкладу залишилась незмінною, процентна ставка - 6,1 % річних.

На ім'я ОСОБА_4 у ПАТ КБ «ПриватБанк» були відкриті депозитні рахунки: № НОМЕР_6 (договір про депозитний вклад № SАМDN 6442 від 22 серпня 2013 року); № НОМЕР_7 (договір про депозитний вклад № SАМDN 7743 від 30 серпня 2013 року); №№ НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11 (договір про депозитний вклад № SАМDN 7702 від 30 серпня 2013 року).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу за правилами глави 8 СК України, а також вважав, що таким розподілом не порушуються майнові права сторін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки «Toyota Rav 4», укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд виходив з відсутності підстав для визнання недійсним договору з підстав ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, при цьому неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Згідно з п. п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» (далі - постанова) судам роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 01 жовтня 2014 року дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 313 157 грн.

Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки АДРЕСА_3, площею 0,0800 га, вартість вказаної земельної ділянки станом на 25 вересня 2014 року становить 57 600 грн.

Відповідно інформації МРЕВ-ІІ УДАІ УМВС України в Донецькій області за ОСОБА_4 станом на 18 листопада 2013 року було зареєстровано автомобіль марки «Toyota Rav 4», 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_12, кузов № НОМЕР_3. Вказаний автомобіль належав ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 26 червня 2012 року № Д-2125.

Відповідачкою було визнано, що автомобіль марки «Toyota Rav 4» знаходиться у власності ОСОБА_5, оскільки нею 05 жовтня 2013 року було видано довіреність на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на право розпорядження (в тому числі й продажу) спірного автомобіля, який ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на підставі довіреності продали ОСОБА_5, уклавши з ним договір купівлі-продажу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові, у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_9 середня ринкова вартість колісного транспортного засобу «Toyota Rav 4 2.0 CVT Prestige», 2012 року випуску, станом на 01 жовтня 2013 року становить 241 070 грн.

Відповідно до п. 25 постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружися відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Вирішуючи спір, суд вважав за можливе виділити у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 з урахуванням того, що вона є неподільною, а спільне користування нею сторонами є неможливим через відносини, які між ними склались, одночасно припинивши право власності ОСОБА_4 на 1/2 частки квартири. У рахунок компенсації вартості 1/2 частки квартири, яка становить 156 578 грн 50 коп., суд вважав за доцільне виділити відповідачці автомобіль «Toyota Rav 4», який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, проте яким на теперішній час ОСОБА_4 самовільно розпорядилась, уклавши договір купівлі-продажу з ОСОБА_5 без згоди позивача , вартість якого становить 241 070 грн (вартість 1/2 частки - 120 535 грн), та виділити відповідачці земельну ділянку АДРЕСА_3, вартістю 57 600 грн (вартість 1/2 частки - 28 800 грн), припинивши право власності ОСОБА_3 на спірний автомобіль та земельну ділянку.

Судом враховано різницю між вартістю спірної квартири та сумарною вартістю автомобіля та земельної ділянки, яку судом виділено відповідачці, що становить 14 487 грн, яку суд врахував при поділі в натурі предметів домашнього вжитку та побутової техніки, збільшивши частку ОСОБА_4 на вказану різницю.

Вирішуючи спір в частині поділу в натурі предметів домашнього вжитку (меблів та побутової техніки), суд правильно виходив з того, що поділу в натурі підлягають ті предмети домашнього вжитку, існування та придбання яких підтверджено відповідними доказами - товарними чеками - або ж не заперечується відповідачкою у справі.

Загальна вартість майна (меблів та побутової техніки), яке підлягає поділу, придбання якого підтверджено відповідними товарними чеками та не заперечувалось відповідачкою, становить 71 462 грн.

Проводячи розподіл майна (меблів та побутової техніки), судом врахована різниця 14 487 грн між вартістю квартири, яку судом виділено у власність ОСОБА_3, та земельною ділянкою з автомобілем, що виділені у власність ОСОБА_4, а також врахована позиція кожної із сторін у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з договором дарування земельної ділянки від 25 грудня 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_10 у рівних частках належить земельна ділянка площею 0,0502 га за адресою: АДРЕСА_2.

Судами встановлено, що на вказаній земельній ділянці ОСОБА_3 було здійснено будівництво будинку (дачі), який не введено в експлуатацію.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 06 жовтня 2014 року, проведеної візуальним оглядом за місцезнаходженням земельної ділянки, експертом виявлені наступні споруди та будівлі, перелік та опис яких міститься в експертному висновку, які, на думку експерта, є нерухомим майном.

Проте, визначити, чи є спірне домоволодіння об'єктом завершеного будівництва, неможливо, оскільки експерт не мав доступу до будівель, які є у складі даного домоволодіння, з огляду на що не може визначити готовність основного домобудівництва. З тих же підстав експерт не мав можливості визначити перелік, обсяг та вартість матеріалів з будівництва вказаного об'єкта.

Отже, оскільки будинок не прийнятий в експлуатацію і не пройшов державну реєстрацію, позивач має право власності на 1/2 частини будівельних матеріалів, використаних у процесі будівництва будинку.

Загальна вартість використаних будівельних матеріалів згідно з наданими позивачем документами (квитанції, чеки) становить 681 555 грн 76 коп.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, враховуючи неможливість виділу в натурі вказаного об'єкта спільної сумісної власності подружжя, дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача 1/2 частки вартості будівельних матеріалів.

Відповідно до копії заяви про зняття коштів з банківського вкладу (депозиту) 05 вересня 2013 року ОСОБА_4 перерахувала грошові кошти у розмірі 31 тис. дол. США на свій картковий рахунок.

Оскільки вказані грошові кошти є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 15 500 дол. США, що становить 1/2 частки грошового внеску.

Згідно з випискою за депозитними рахунками ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на листопад 2013 року грошові кошти, які знаходились на депозитних рахунках ОСОБА_4 на суму 10 тис. дол. США, були нею зняті з депозитних рахунків.

Отже, суд правильно стягнув з відповідачки на користь позивача 1/2 частки вказаних грошових вкладів у розмірі 5 000 дол. США.

Вирішуючи спір, судами дотримано вимоги ст. ст. 70, 71 СК України.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

В.А. Нагорняк

О.В. Ступак