Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 48 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Худякова А.М.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити запис про нього, як батька дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису про її народження № 3331 від 14.11.2014 року. В обґрунтування позову зазначив, що з 20.06.2013 року до 02.07.2014 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2. Після розлучення вона народила дитину та пояснила йому, що батьком дитини є інший чоловік. У зв'я зку з цим, вони склали спільну заяву, яку посвідчили нотаріально, про те, що батьком дитини ОСОБА_4 є не він, а інший чоловік. Проте, працівники Відділу державної реєстрації актів цивільного стану внесли запис про нього, як батька дитини, до актового запису про народження дитини. При цьому, відповідачка пояснила, що дійсний батько дитини відмовляється визнати своє батьківство, оскільки він одружений.

Під час розгляду справи від відповідачки надійшла заява про визнання позову.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, призначити по справі судово-біологічну експертизу молекулярно-генетичного аналізу ДНК для визначення кровної спорідненості між позивачем та дитиною, за результатами якої ухвалити рішення.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20.06.2013 року по 02.07.2014 року (а.с. 5).

З позовної заяви та рішення про розірвання шлюбу вбачається, що 05.05.2014 року з позовом до суду звернулася ОСОБА_2., яка зазначила, що шлюб розпався у зв'язку з відсутністю між нею та чоловіком порозуміння з основних питань життя сім'ї, різністю поглядів на спільне проживання. Крім того вказала, що з часу реєстрації шлюбу вони проживають окремо, кожен зі своїми батьками, а тому фактично не мали спільного бюджету та не вели спільне господарство. Відповідач на розгляд справи про розлучення не з'явився, хоча був повідомлений належним чином (а.с. 55, 56).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4, батьком якого був записаний ОСОБА_1 (а.с. 7). Свідоцтво про народження отримано 08.11.2014 року.

06.11.2014 року позивачка та відповідач склали спільну заяву, в якій ОСОБА_1 не визнав себе батьком дитини, а ОСОБА_2. підтвердила, що позивач не є батьком ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Крім того, з роз'яснень, викладених у п.п.10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Частинами 1, 4 ст. ст. 174 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З матеріалів справи вбачається, що 06.01.2015 року від відповідачки надійшла до суду заява, в якій вона визнала позов (а.с. 16). Також, 23.03.2015 року в судовому засіданні ОСОБА_2. пояснила, що позивач не є біологічним батьком її дочки ОСОБА_4.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог ОСОБА_1, оскільки відповідачка позов визнала, а у справі відсутні докази на спростування вказаних обставин.

Крім того, під час апеляційного розгляду судом було задоволено клопотання представника позивача та 20.05.2015 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу аналізу ДНК, проведення якої, та відібрання зразків, доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз. Проте, 12.08.2015 року експертна установа повідомила про неможливість проведення експертизи, оскільки сторони (з дитиною) не з'явилися на відбір зразків крові (а.с. 94).

За положеннями ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе визнати факт, що позивач не є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, зважаючи на визнання відповідачкою позову, що вона підтвердила під час апеляційного розгляду, та враховуючи обставини справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді