Справа № 505/579/15-ц
Провадження по справі № 2/505/535/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" квітня 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

за участю:

позивач - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач вточнивши свої позовні вимоги, звернувся до суду наполягаючи на встановлені факту належності на праві власності його матері ОСОБА_4 житлового будинку по АДРЕСА_1 та на визнанні за ним право власності на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Надав необхідні докази та свідків. В судовому засіданні представника позивача позов підтримав.

Відповідачка позов не визнала, стверджуючи, що по суті з 2000 року позивач дійсно мешкав разом їх батьками за зазначеною адресою, за цей період перетворив будинок на притон, зловживав спритними напоями, зауважила, що останні роки життя їхнього батько, він був прикутий до ліжка, позивач знущався з останнього застосовуючи до нього фізичну силу, відповідачка самостійно здійснювала поховання батьків. З цих підстав просила суд у позові відмовити.

Вислухавши сторін, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що з 2000 року по цей час позивач мешкав однієї сім'єю зі своїми батьками, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помирає його батько ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року його мати ОСОБА_6 Згідно доданого, за померлою ОСОБА_7 погосподарській книзі сільської Ради с. Нестоїта Котовського району Одеської області лічилося домоволодіння АДРЕСА_1 на праві приватної власності.

При цьому суд враховує, що в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: «Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) з 1979 року». В погосподарських книгах визначений рік побудування та вказується рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг селищних, сільських рад із додатками списків громадян, якими ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у по господарських книгах, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодіння у містах та селищах міського типу УРСР, яка затверджена заступником міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст, селищ (п.4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції).

Виходячи з наведеного слід зробити висновок про те, що записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів (публічних актів), що підтверджують право власності на житло.

За таких підстав слід зазначити, що на підставі положень ст.. 1263 п. 3 ЦК України позивач фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_7, бо мешкаючи фактично з 2000 року (а по реєстрації з 25 лютого 2004 року) за визначеною адресою однією сім'єю з померлими у наступному своїми батьками, не відмовився від спадщини після їх смерті, а навпаки, і досі мешкає у спадковому майні (будинку), що стверджувалося позивачем, не спростовувалося відповідачкою та підтверджено відповідними доказами з сільської Ради. Мотиви, з яких відповідачка просила суд відмовити у позові не є підставами для фактичного позбавлення позивача від спадщини.

Тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягненням з відповідачки на підставі ст.. 88 п. 1 ЦПК України на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215, 256 п.2 ЦПК України, ст..ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223 п.2, 1258, 1261, 1268 п.3 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задоволити.

Вважати встановленим факт того, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належав на праві приватної власності житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими спорудами та будівля по АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 426,72 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я -