УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення банківського вкладу та нарахованих на нього відсотків, відшкодування збитків, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 17 грудня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача вклад в сумі 10781 доларів США, відсотки по вкладу за період з 22 жовтня 2013 року по 01 грудня 2014 року в розмірі 896,44 доларів США; 934,20 доларів США в якості відшкодування заподіяних збитків неповерненням вкладу та відсотків; 10000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; 2000 грн понесених витрат на правову допомогу.

Мотивував тим, що 22 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та відповідачем був укладений договір банківського вкладу «Стандарт», за умовами якого позивач розмістив у ПАТ КБ «ПриватБанк» вклад в сумі 10781 доларів США строком на 3 місяці з нарахуванням 6,5 % річних. Строк дії договору сплинув 22 січня 2014 року. Відповідно до п.6 вказаного договору строк його дії автоматично продовжується на той же термін, у разі, якщо вкладником до закінчення строку дії договору не виявлено бажання забрати вклад разом з процентами. Позивач, 31 липня 2014 року, звернувся з вимогою про повернення вкладу та нарахованих відсотків, тобто в період, коли автоматично строк дії договору був продовжений до 22 жовтня 2014 року. Оскільки, після звернення позивача з проханням повернути вклад та нараховані на нього відсотки, ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернув вклад, звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29 січня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача суму внеску за договором банківського вкладу «Стандарт» від 22 жовтня 2013 року у розмірі 10781 доларів США, відсотки за договором банківського вкладу у розмірі 896,44 доларів США, витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на

неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи в межах касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 вкладені кошти разом з відсотками, нарахованими на умовах, встановлених договором. На першу вимогу позивача, банк зобов'язаний був видати йому вклад разом з нарахованими відсотками. Зазначив, що письмова форма договору банківського вкладу була дотримана, що підтверджено договором банківського вкладу «Стандарт» від 22 жовтня 2013 року та квитанцією від 22 жовтня 2013 року про внесення на рахунок коштів з підписом працівника банку, який прийняв готівку. Висновки судів, в цій частині, узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 17 грудня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова