Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Третя Харківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алексєєва Ліана Василівна, реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Харківської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті брата вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте дізналась, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова право власності на спадкову квартиру АДРЕСА_1, що належала померлому, зареєстроване за ОСОБА_6, який в подальшому подарував її ОСОБА_5

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2014 року позов задоволено частково. Визнано недійсною реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, здійснену 18 листопада 2008 року на ім'я ОСОБА_6 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2008 року в справі № 2-2923/08, яке у встановленому законодавством порядку не ухвалювалось. Визнано недійсним договір дарування вказаної квартири, реєстраційний № 3077, посвідчений 30 липня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В. Витребувано з володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 спірну квартиру. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 січня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Відмовлено в задоволенні позову про: визнання недійсною реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, здійснену 18 листопада 2008 року на ім'я ОСОБА_6; визнання недійсним договору дарування цієї квартири, реєстраційний № 3077, посвідчений 30 липня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В.; витребування з володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 вказаної квартири; визнання за ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом. У решті рішення місцевого суду залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини 1, 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно виходив із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами заявлених вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська