Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивача - Гранюк О.М.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_3 стягнення заборгованості за кредитним договором, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 0572/07/01-А, на підставі якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 31 300 (тридцять одна тисяча триста), 00 доларів США строком до 27.12.2014 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12% процентів річних. Відповідач же в свою чергу зобов'язався здійснювати повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 372, 62 (триста сімдесят два ) долари США, 62 центи та сплачувати щомісячно проценти за користування кредитними коштами, не пізніше 20-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами.

Зазначають, що Банк свої зобов'язання передбачені Кредитним договором виконав належним чином, та у відповідності з п. 3.1.1 Кредитного договору, на підставі Заяви на видачу готівки № 322692 від 27.12.2007 року, наданої відповідачем, видав останньому грошові кошти в розмірі 31 300 (тридцять одна тисяч триста), 00 доларів США.

Посилаються на те, що разом з тим, відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, а саме порушує строки повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, та починаючи з липня 2014 року не повертає кредит, а з червня 2014 року не сплачує проценти у зв'язку з чим в останнього утворилася заборгованість яка станом на 20.11.2014 року становить 3 128,01 (три тисячі сто двадцять вісім) доларів США, 01 центів, що станом на 20.11.2014 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 47 546 (сорок сім тисяч п'ятсот сорок шість) гривень, 09 копійок та складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 1 859,12 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят дев'ять) доларів США, 12 центів, що станом на 20.11.2014 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 28 258 (двадцять вісім тисяч двісті п'ятдесят вісім) гривень, 83 копійок; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 745, 16 (сімсот сорок п'ять) доларів США, 16 центів, що станом на 20.11.2014 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 11 326 (одинадцять тисяч триста двадцять шість) гривень, 51 копійка; простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 133, 30 (сто тридцять три) долара США, 30 центів, що станом на 20.11.2014 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 2 026 (дві тисячі двадцять шість) гривень, 17 копійок; поточної заборгованості за нарахованими процентами - 43,40 (сорок три) долара США, 40 центів, що станом на 20.11.2014 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 659 (шістсот п'ятдесят дев'ять) гривень, 68 копійок; суми пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами - 347, 03 (триста сорок сім) доларів США, 03 центи, що станом на 20.11.2014 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 5 274 (п'ять тисяч двісті сімдесят чотири) гривні, 88 копійки.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись, зокрема ст.ст. 3, 15, 16, 192, 524, 526, 533, 549, 551, 611, 624, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України звертаються з даним позовом до суду та просять стягнути з відповідача на їх користь вищезазначену заборгованість.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримує з вищевикладених підстав, обгрунтувавши поясненнями просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позивача визнають частково, а саме в частині наявної простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів, простроченої заборгованості за нарахованими процентами та поточної заборгованості за нарахованими процентами. Однак не визнають вимоги позивача в частині стягнення суми пені за простроченим кредитом та процентами мотивуючи тим, що прострочка в платежах у відповідача виникла з об'єктивних причини, а саме останній на певний період виїжджав за кордон, а також у зв'язку із ліквідацією банку він не знав куди йому сплачувати кошти в рахунок погашення кредиту та наявної заборгованості.

На підставі вищевикладеного не заперечували проти стягнення з відповідача наявної простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів, поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів, простроченої заборгованості за нарахованим процентами та поточної заборгованості за нарахованими процентами, в частині ж вимог про стягнення пені просили відмовити. Крім того вказували на те, що стягувана заборгованість повинна бути виражена в гривневому еквіваленті.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.12.2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 0572/07/01-А (надалі - Кредитний договір) згідно умов якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 31 000, 00 дол. США для придбання автомобіля Мітсубісі Паджеро. Кредитні кошти надаються строком по 27.12.2014 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12 процентів річних (а.с. 7-10).

Суд проаналізувавши зміст правовідносин, які виникли між сторонами приходить до висновку, що вони підпадають під регулювання ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України (Кредит).

Так стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вже зазначалося вище, сторони в укладеному між ними Кредитному договорі погодили, що Банк надає Позичальнику кредит у сумі 31 000, 00 дол. США для придбання автомобіля Мітсубісі Паджеро.

Судом встановлено, що Банком були надані відповідачу кредитні кошти в розмірі погодженому ними в Договорі, а саме 31 000, 00 дол. США.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів визнається останнім в судовому засіданні та об'єктивно підтверджується наданою суду Заявою на видачу готівки № 322692 від 27.12.2007 року та Випискою по особовим рахункам від 08.04.2015 року, які суд приймає до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність пояснень представника позивача про належне виконання Банком своїх зобов'язань за укладеним між сторонами Кредитним договором.

Як вбачається з п. 3.3. Кредитного договору, сторони погодили, що Позичальник, зокрема зобов'язаний щомісячно повертати частину кредитних коштів, згідно з п.2.3. цього Договору. Не пізніше визначеного п. 1.2. цього Договору строку повернути Банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Статті 526, 525 ЦК України визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З системного аналізу зазначених статей ЦК України з іншими його нормами можна зробити висновок, що на сторін договору покладається взаємний обов'язок з виконання взятих на себе зобов'язань належним чином, відповідно до погоджених умов в укладеному ними договорі, тобто кредитор має виконати належним чином взяті на себе свої зобов'язання, а боржник свої.

Як вбачається зі змісту статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно в п. 2.3. Кредитного договору, Позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 372, 62 дол. США на відкритий йому позичковий рахунок № 013 в ПКФ АКБ «Форум», МФО 300948.

З викладеного можна зробити висновок, що укладений між сторонами Кредитний договір містить умову, згідно якої на відповідача був покладений обов'язок повернути позику частинами (з розстроченням).

Як вже зазначалося вище відповідачем грошові кошти (кредит) були отримані в повному обсязі, погодженому в укладеному Кредитному договорі, на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості в той же час судом встановлено, що останній свої зобов'язання за договором, які стосуються повернення кредиту та сплати процентів за його користування в строки та розмірі визначені в 2.3. Договору, належним чином не виконав, а саме останній з липня 2014 року не повертає тіло кредиту, а з червня 2014 року не сплачує проценти у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 20.11.2014 року складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 1 859,12 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят дев'ять) доларів США, 12 центів; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 745, 16 (сімсот сорок п'ять) доларів США, 16 центів; простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 133, 30 (сто тридцять три) долара США, 30 центів; поточної заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 43,40 (сорок три) долара США, 40 центів, що об'єктивно підтверджується наданим суду Розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 0572/07/01-А від 27.12.2007 року станом на 20.11.2014 року (а.с. 6), який суд визнає достовірним та правильним, оскільки він не спростований відповідачем, та приймає його до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 57-59 ЦПК України, який підтверджує факт виникнення заборгованості та її розмір. Крім того, як вже зазначалося вище, факт наявності вказаної заборгованості та її розмір був визнаний відповідачем в судовому засіданні.

Судом встановлено, що з 20.11.2014 року (день здійснення розрахунку заборгованості) по сьогоднішній день, відповідачем вищезазначена сума заборгованості в добровільному порядку погашена не була.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність наявності порушення права позивача, як Кредитора у зобов'язанні, яке виникло між ним та відповідачем, у зв'язку з чим суд вважає його вимоги про стягнення з відповідача: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 1 859,12 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят дев'ять) доларів США, 12 центів; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 745, 16 (сімсот сорок п'ять) доларів США, 16 центів; простроченої заборгованості за нарахованим процентами в розмірі 133, 30 (сто тридцять три) долара США, 30 центів; поточної заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 43,40 (сорок три) долара США, 40 центів, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 192 ЦК України визначає, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Декрету КМ України № 15-93 від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», (надалі - Декрету), резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України. Резиденти мають право бути власниками також валютних цінностей, що знаходяться за межами України, крім випадків, передбачених законодавчими актами України.

Резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

За приписами ст. 5 Декрету, Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції, зокрема надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.

З системного аналізу зазначених норм чинного законодавства України можна зробити висновок, що хоч законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, однак у випадку отримання банком або іншою фінансовою установою відповідної ліцензії, яка надає право на здійснення певних валютних операцій, зазначені суб'єкти господарювання набувають право використання іноземної валюти, при здійсненні розрахунків на території України за відповідними зобов'язаннями, в тому числі і надання кредитів в іноземній валюті.

Судом встановлено, що АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» було отримано банківську ліцензію № 62 на право здійснення банківських операцій та Дозвіл № 62-3 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 ч.ч. 2, 4 ст. 47 «Про банки і банківську діяльність».

Враховуючи вищевикладене суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за Кредитним договором як за тілом кредиту так і за відсотками, саме в іноземній валюті (Долар США), який є валютою зобов'язання, яке виникло між сторонами, та не бере до уваги посилання відповідача та його представника на те, що стягувана заборгованість повинна бути виражена в гривневому еквіваленті, виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, а саме ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а тому позивач має законне право на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості у тій валюті, яка є валютою зобов'язання (в даному випадку це долар США).

Аналогічну правову позицію було висловлено Пленумом Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» та Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй Постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Крім того, Пленум Верховного Суду України в п. 14 Постанови № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вказав, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

З врахуванням зазначених роз'яснень Пленуму Верховного Суду України суд вважає за необхідне здійснити розрахунок з переведення заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача в іноземній валюті в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Як вже зазначалося вище судом визнано доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 1 859,12 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят дев'ять) доларів США, 12 центів; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 745, 16 (сімсот сорок п'ять) доларів США, 16 центів; простроченої заборгованості за нарахованим процентами в розмірі 133, 30 (сто тридцять три) долара США, 30 центів; поточної заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 43,40 (сорок три) долара США, 40 центів.

Станом 15.04.2015 року - дату ухвалення рішення, Національним банком України було встановлено офіційний курс долара США до гривні на рівні - 1 долар США = 22, 9266 грн.

Враховуючи вищевикладене сума заборгованості за Кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення становить: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 42 623, 21 грн. (1 859 доларів США 12 центів ? 22, 9266 грн.); поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 17 083, 95 грн. (745 доларів США 16 центів ? 22, 9266 грн.); прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 3 056, 11 грн. (133 долара США 30 центів ? 22, 9266 грн.); поточна заборгованість за нарахованими процентами - 995, 01 грн. (43 долара США 40 центів ? 22, 9266 грн.).

Крім того, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В п. 4.1. Кредитного договору, сторони погодили, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Як вбачається з наданого суду Розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 0572/07/01-А від 27.12.2007 року станом на 20.11.2014 року, позивачем було нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів за його користування в розмірі 347 доларів США 03 центів (а.с. 6).

Суд визнає зазначений Розрахунок достовірним та правильним та приймає його до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 57-59 ЦПК України, лише в частині підтвердження факту нарахування пені та її розміру в доларовому еквіваленті, в той же час суд не погоджується із правомірністю пред'явлення позивачем вимоги про стягнення зазначеної суми пені саме в доларовому еквіваленті, оскільки виходячи з положень ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України та Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного, контролю» вони можуть бути застосовані виключно при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за валютним кредитом та відсотків за його користування, однак не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення (пені), тому що вона (пеня) не є зобов'язанням, валютою якого є долар США, а є фінансовою санкцією, яка виражається в грошовій одиниці України - гривні.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що судом встановлено факт порушення відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на їх користь пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами, однак вона (пеня) підлягає стягненню в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а саме в розмірі 7 956, 20 грн. (347 доларів США 03 цента ? 22, 9266 грн. за 1 долар США по курсу НБУ станом на 15.04.2015 року - день ухвалення рішення).

Стаття одинадцята ЦПК України визначає, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, а останній відповідно до вимог п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 717, 14 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 192, 525, 526, 530, 533, 546, 548, 549, 610, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Декрету КМ України № 15-93 від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», 3, заборгованість по Кредитному договору № 0572/07/01-А від 27.12.2007 року, а саме:

- прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 1 859, 12 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят дев'ять) доларів США, 12 центів;

- поточну заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 745, 16 (сімсот сорок п'ять) доларів США, 16 центів;

- прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 133, 30 (сто тридцять три) долара США, 30 центів;

- поточну заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 43, 40 (сорок три) долара США, 40 центів;

- пеню за простроченим кредитом та процентами в розмірі 7 956, 20 (сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) гривень, 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 717, 14 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко