АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/7905/14-ц
Справа №22-ц/791/86/2015 Головуючий в І інстанції: Прохоренко В.В.
Категорія 27 Доповідач: Борко А.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 23 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Борка А.Л.

Суддів: Бездрабко В.О.

ОСОБА_1

при секретарі: Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, зазначаючи, що відповідно до розписки від 01.09.2009 року нею було надано позику - грошові кошти у розмірі 53000 доларів США ОСОБА_4, який зобов'язався повернути грошові кошти до 01.09.2011 року. Оскільки її звернення до відповідача про повернення коштів не принесли результату, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 53000 доларів США та 4770 доларів США - 3 % проценти річних,а всього 57770 доларів США,що еквівалентно 775 563,64 грн. та судові витрати.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку із спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,який діє в інтересах ОСОБА_3,просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати,ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України,колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду 19.09.2014 року, а право на звернення до суду ОСОБА_3 мала виключно до 01.09.2014 року, тобто суд першої інстанції вважає, що позивачка звернулась до суду поза межами строку позовної давності.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна,оскільки суд прийшов до нього передчасно,без повного зясування усіх обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи,відповідно до боргової розписки від 01.09.2009 року ОСОБА_4 взяв в борг у ОСОБА_3 53000 доларів США, грошові кошти зобов'язався повернути позивачу у строк до 01.09.2011 року та не повернув, мотивуючи своє рішення тим,що розписки не писав,грошові кошти у позивачки у розмірі - 53 000 доларів США не брав, не заперечує наявність іншої розписки від 25 серпня 2014 року, яка не є предметом розгляду по цій справі та відповідно на яку позивачка має право вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи ( а.с.38 ),між сторонами по справі 25 серпня 2014 року було укладено договір позики,згідно якого відповідач взяв в борг у позивачки грошові кошти у розмірі - 20 000 євро та зобовязався їх повернути.

Згідно до вимог ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не подавала заяву про поновлення строку, оскільки вважає, що не пропустила строк для звернення до суду із позовом. Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував, що ним укладався договір позики з позивачкою шляхом написання розписки від 25.08.2014 року (а.с.38), не заперечував наявності боргу по цьому договору, що на думку колегії суддів свідчить про визнання ним свого боргу перед позивачкою за попереднім договором позики від 01.09.2009 року. Зазначене вище на думку колегії суддів свідчить про переривання перебігу позовної давності за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи суду першої інстанції щодо пропуску позивачкою строку позовної давності не знайшли свого підтвердження під час розгляду в суді апеляційної інстанції та не підлягають задоволенню.

В ході розгляду справи в апеляційному порядку за клопотанням ОСОБА_4 у справі судом призначено судово- почеркознавчу експертизу, проведення експертизи доручено НДКЕЦ при УМВС України в Херсонській області.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи по справі (а.с.179-185) встановлено, що рукописний текст боргової розписки від 01 вересня 2009 року від імені ОСОБА_4,виконано ОСОБА_4. Підпис від імені ОСОБА_4 в борговій розписці від 01 вересня 2009 року виконано ОСОБА_4.

Колегією суддів прийнято до уваги позицію представника позивача, який просив позовні вимоги задовольнити повністю, в межах заявлених вимог.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязанний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязанний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій кількості,такого самого роду та такої самої якості,що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку,що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму, відповідно до ст.625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка просила стягнути заборгованість у розмірі - 53 000 доларів США, 3 % річні передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України,а всього у розмірі - 57770 доларів США,що еквівалентно 775 563,64 грн. станом на час звернення до суду. Позовні вимоги на час розгляду справи не змінила. Розмір заборгованості відповідачем не заперечувався.

Колегія суддів проаналізував наявні в матеріалах справи докази, а саме оригінал розписки (а.с.52),а також висновки судово-почеркознавчої експертизи (а.с.179-185), керуючись вимогами ст.ст.1046,1047,1049 ЦК України прийшла до висновку про передачу 01.09.2009 року відповідачу ОСОБА_4 грошових коштів від позивачки у розмірі - 53 000 доларів США на строк до 01.09.2011 року, укладення між ними договору позики та виникнення у ОСОБА_4 зобовязання повернути зазначені кошти позивачці з урахуванням 3% річних,відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону зазначене рішення суду першої інстанції не відповідає.

За таких обставин,враховуючи наведене вище,колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі - 53000 доларів США, 3% річних у розмірі - 4770 доларів США,а всього - 57 770 доларів США,що еквівалентно - 775 563,64 грн. станом на час звернення до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати у розмірі - 3654 грн. за звернення до суду першої інстанції,1827 грн. за подачу апеляційної скарги,а всього у розмірі - 5481 грн.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2,який діє в інтересах ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст.88,303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 жовтня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти: заборгованість за договором позики від 01 вересня 2009 року у розмірі - 53000 доларів США, 3% річних у розмірі - 4770 доларів США, а всього - 57 770 доларів США,що еквівалентно - 775 563,64 грн., а також судові витрати у розмірі - 7731,24 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді