Справа № 639/1830/15-ц
№ 2/639/1021/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Срокіна І.І. розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову,-

встановив:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ТБ «Гулівер», третя особа: ТОВ «МедЕк Сервіс» про стягнення вартості глюкометру, тест-смужок та компенсації моральної шкоди.

Представник відповідача надав клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у сумі 21151,25 грн., які знаходяться на поточному рахунку відповідача у ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування якого зазначав, що у звязку із недобросовісною поведінкою відповідача щодо виконання цивільного зобовязання і дій спрямованих на затягування судового процесу, що приводить до відкладення винесення судом рішення і примусового стягнення грошових коштів, що у звязку із глибокою економічною кризою в Україні яка є високою вірогідністю, може призвести до неплатоспроможності відповідача, і, відповідно, утруднити виконання рішення суду, із-за затягування відповідачем судового процесу. Просив накласти арешт на грошові кошти відповідача у межах заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України , суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

В ч. 3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з розясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів забезпечення.

Забезпечення позовних вимог позивача шляхом накладення арешту на рахунки відповідача, є порушенням прав відповідача, оскільки арешт його грошових коштів обмежить відповідачу можливість користування та розпорядженням власними коштами, що є перешкоджанням його господарської діяльності .

З огляду на наведене, підстави для вжиття таких заходів забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 151- 153 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИВ :

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги у 5-денний строк з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя І.І. Срокіна