Справа № 166/1148/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Савчук М.А.
Провадження № 22-ц/773/550/15 Категорія: 19 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Подолюка В.А., Данилюк В.А.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю:

відповідача - ОСОБА_1,

третьої особи - Лахтюк І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Ратнівської державної нотаріальної контори Лахтюк Інна Миколаївна, про визнання недійсним договору про участь у вихованні та утриманні дитини, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 5 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 5 лютого 2015 року в даній справі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та в зустрічному позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду в частині відмови в задоволенні її позовних вимог через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи просить рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та третя особа Лахтюк І.М. апеляційну скаргу позивача заперечили та просили її відхилити, позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у її відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не має.

Дослідивши обставини справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 залишити без змін з таких підстав.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішення вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Із матеріалів справи убачається, що 20 вересня 2011 року між позивачем ОСОБА_3 і відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, за умовами якого діти сторін договору - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 будуть проживати з батьком ОСОБА_1, на утримання дітей мати ОСОБА_3 зобов'язувалася до 25 числа щомісячно сплачувати аліменти ОСОБА_1 в розмірі 600,00грн. - по 300,00грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (18-19).

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовними вимогами про визнання недійсним зазначеного договору про участь у вихованні та утриманні дитини, а також про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_6.

Статті 157, 189 СК України передбачають, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Мати дітей ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом про визнання договору про участь у вихованні та утриманні дитини недійсним і покликалася на те, що вона особисто не підписувала ніякий договір про участь у вихованні та утриманні дітей.

Кожна сторона, як це передбачає стаття 60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на підтвердження своїх вимог не довела суду, що вона не укладала з відповідачем договір про участь у вихованні та утриманні дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено і дана обставина не заперечувалася позивачем ОСОБА_3, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 20 квітня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача так і відповідача і те, що сама позивач ОСОБА_3 просила суд залишити їх сина ОСОБА_5 на утриманні відповідача ОСОБА_1

Також в судовому засіданні встановлено, що оспорюваний договір посвідчувався державним нотаріусом Ратнівської державної нотаріальної контори 12 вересня 2011 року. Сам договір містить паспортні дані і податкові номери як батька дітей - ОСОБА_1, так і матері дітей - ОСОБА_3, яка не заперечувала їх відповідність її паспортним даним і податковому номеру і який зареєстрований в реєстрі № 1007 (а.с.18-19).

Крім того, державний нотаріус Лахтюк І.М. і відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердили, що мати дітей - ОСОБА_3 була особисто присутня при укладенні договору про участь у вихованні та утриманні дитини і особисто підписувала оспорюваний договір.

На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно не взяв до уваги висновок судової почеркознавчої експертизи, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_3, розташований в графі «мати», в договорі про участь у вихованні та утриманні дитини від 12.09.11 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою, так як на дослідження експерта був наданий лише один примірник договору, інші два примірники договору експерту не надавалися і, крім того, будь - яких інших доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_3 не укладала з відповідачем ОСОБА_1 договір про участь у вихованні та утриманні дитини, остання суду не надала.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки, оскільки відповідно до укладеного договору аліменти на утримання дітей зобов'язувалася сплачувати сама ОСОБА_3 При цьому, в судовому засіданні встановлено, що старший син сторін по справі - ОСОБА_5 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1, а менша дочка - ОСОБА_6 проживає разом зі своє матір'ю ОСОБА_3

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду, оскільки є власним тлумаченням позивачем норм чинного законодавства та обставин справи і не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 5 лютого 2015 року в даній справі в частині відмови в позові ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: