Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання Шептицька С.С., за участю представника позивача Лукашина Є.В. та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Костопільського районного суду від 26 листопада 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

01 квітня 2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося в Костопільській районний суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.04.2006 року в розмірі 16533,95 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 17.04.2006 року відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з „Умовами та правилами надання банківських послуг", „Правилами користування платіжною карткою" складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

_______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/467/2015 Головуючий у 1 інстанції : Олійник П.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

У зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань, станом на 25.02.2014 року у нього утворилася заборгованість в розмірі 16533,95 грн., яка складається з наступного: 2811,16 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12459,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи : 500 грн. - штраф (фіксована частина), 763,52 грн. - штраф (процентна складова).

Із цих підстав просило позов задовольнити.

Рішенням Костопільського районного суду від 26 листопада 2014 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк" покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, так як ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах строку позовної давності.

Пунктом 9.12 Умов укладених між Банком та відповідачем визначено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу про припинення Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Жодна із сторін не проінформувала про припинення дії договору, тому на даний час договір діє та підлягає виконанню.

Вважає, що судом першої інстанції належним чином не досліджено розрахунок заборгованості та докази, що містяться в матеріалах справи.

Також зазначає, що судом не враховано дії відповідача, якими було перервано строки позовної давності, оскільки позичальником частково сплачена кредитна заборгованість, що є наслідком переривання строку позовної давності, у зв'язку із виконанням судового наказу від 15.08.2008 року.

Судовий наказ був виконаний в повному обсязі, що відповідачем не заперечувалося та виконання судового наказу не оскаржувалося, що є згодою позичальника із заборгованістю та із невиконаним зобов'язанням за кредитним договором.

Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вважає, що вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду справи представник ПАТ КБ „ПриватБанк" підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи ПАТ КБ „ПриватБанк" у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що останнє пропустило строк позовної давності для звернення до суду із позовом про захист свого права без поважних причин.

Проте, на розсуд колегії суддів, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

По справі встановлено, що 17 квітня 2006 року між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредит, в розмірі 4000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Умовами вказаного договору передбачено сплату відсотків за користування позичальником кредитними коштами та штраф - у разі порушення відповідачем строків платежів (п. п. 8.6, 3.12 Умов та Правил надання банківських послуг).

Строк дії договору встановлений п. 3.1.1 та визначений на лицевій стороні картки, який пролонгується у разі відсутності письмової відмови від нього клієнта.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, 12 серпня 2008 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до Костопільського районного суду із заявою про видачу судового наказу, відповідно до якої просило стягнути із відповідача на його користь заборгованість за тілом кредиту, в розмірі 2811 грн. 16 коп. та заборгованість по процентах, в розмірі 2264 грн. 64 коп., всього 5075 грн. 80 коп., яка утворилась станом на 10 липня 2008 року.

15 серпня 2008 року Костопільским районним судом було видано судовий наказ за вищевказаною заявою ПАТ КБ „ПриватБанк", а 16 липня 2012 року державним виконавцем державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за вищевказаним судовим наказом, у зв'язку із його повним виконанням боржником ОСОБА_3, який 16 липня 2012 року здійснив повне погашення заборгованості по тілу кредиту та по процентах, яка утворилась станом на 10 липня 2008 року.

Із змісту позовної заяви ПАТ КБ „ПриватБанк" від 01 квітня 2014 року вбачається, що останнє просило стягнути заборгованість по кредитному договору від 17 квітня 2006 року, яка утворилась з моменту укладення кредитного договору, незважаючи на те, що вищевказаним судовим наказом тіло кредиту та заборгованість по процентах, яка утворилась станом на 10 липня 2008 року, вже були стягнуті.

В ході апеляційного розгляду справи позивачем було надано інформацію, відповідно до якої строк дії кредитної картки, яка була видана відповідачу згідно умов укладеного кредитного договору, було встановлено до 31 березня 2011 року.

Сторона відповідача будь-яких доказів на спростовання даної інформації не надала.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (далі - Постанова) роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК.

З огляду на те, що тіло кредиту, в розмірі 2811 грн. 16 коп., ОСОБА_3 повністю погасив за судовим наказом лише 16 липня 2012 року, тому, на переконання колегії суддів, ПАТ КБ „ПриватБанк" вправі було нараховувати проценти за користування відповідачем вищевказаним тілом кредиту саме до цієї дати, за виключенням тих процентів, заборгованість по яких утворились станом на 10 липня 2008 року і які вже були стягнуті відповідно до виданого раніше судового наказу.

Твердження представника позивача про те, що грошові кошти, які стягувались із ОСОБА_4 за судовим наказом, були зараховані Банком лише на погашення процентів, в зв'язку із чим тіло кредиту так і залишилось не погашеним, на увагу не заслуговують, оскільки останній мав зараховувати грошові кошти, які стягувались на підставі судового наказу, саме за тим цільовим призначенням, яке було визначено самим позивачем при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, а саме: 2811 грн. 16 коп. - на погашення тіла кредиту та 2264 грн. 64 коп. - погашення заборгованості по процентах, що станом на 10 липня 2008 року, разом становило 5075 грн. 80 коп.

Пунктом 5.4 Умов та правил надання банківських послуг, який є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, було визначено, що відповідач мав здійснювати погашення процентів за користування кредитними коштами щомісячно за попередній місяць.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

22 серпня 2014 року відповідачем було подано до Костопільского районного суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача, але, на розсуд колегії суддів, дана заява підлягає лише частковому задоволенню, а саме щодо стягнення із ОСОБА_3 процентів за користування кредитними коштами за період з 30 вересня 2008 року по 28 лютого 2011 року, так як ПАТ КБ „ПриватБанк" дійсно пропустило трирічний строк позовної давності для звернення до суду із даними вимогами без поважних причин, а тому останньому має бути відмовлено в задоволенні позову в цій частині саме із цих підстав.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У зв'язку із тим, що тіло кредиту у повному обсязі ОСОБА_3 було сплачено в рамках виконавчого провадження лише 16 липня 2012 року, тому колегія суддів вважає, що з останнього підлягають стягненню на користь позивача проценти за користування кредитними коштами за період з 31 березня 2011 року по 16 липня 2012 року, в розмірі 3201 грн. 80 коп., так як по цим позовним вимогам ПАТ КБ „ПриватБанк" строк позовної давності не пропустило.

Щодо вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" про стягнення із відповідача заборгованості по тілу кредиту, в розмірі 2811 грн. 16 коп., процентів за користування кредитними коштами за період з 16 липня 2012 року по 25 лютого 2014 року, а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 763 грн. 52 коп., процентна складова, то в задоволенні цих вимог позивачу має бути відмовлено за безпідставністю, з наступних мотивів.

Матеріали справи свідчать, що заборгованість по тілу кредиту із ОСОБА_3 була вже стягнута в ході виконавчого провадження 16 липня 2012 року, на підставі виданого судового наказу, а відтак, на переконання колегії суддів, у позивача відсутні підстави повторно вимагати повернення тіла кредиту, а також з цієї дати нараховувати проценти за користування кредитними коштами, які вже були повернуті відповідачем у повному обсязі.

Штрафи не підлягають стягненню із відповідача у зв'язку із тим, що із витребуваної апеляційним судом Рівненської області з Костопільського районного суду справи за заявою ПАТ КБ „ПриватБанк" від 12 серпня 2008 року про видачу судового наказу, вбачається, що в Умови та правила надання банківських послуг, які долучені до матеріалів справи не містять в собі пункт 8.6, щодо стягнення і позичальника штрафів за неналежне виконання своїх зобов'язань: 500 грн. - фіксована частина та процентна складова і представник позивача в ході апеляційного розгляду справи не спромігся вказати ґрунтовну причину таких розбіжностей чи надати докази, які б вказували на те, що відповідач надавав свою згоду на внесення змін до кредитного договору з даного приводу.

Крім того, на даний час вже існує інше судове рішення, яке набрало законної сили і при його ухваленні судом вже було взято до уваги саме ті Умови, які не містили вищевказаний пункт 8.6.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 30, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду від 26 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість по процентах за користування кредитними коштами за період з 31 березня 2011 року по 16 липня 2012 року, в розмірі 3201 грн. 80 коп.

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитним коштами за період з 16 липня 2012 року по 25 лютого 2014 року, а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 763 грн. 52 коп., процентна складова - відмовити за безпідставністю, а щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 30 вересня 2008 року по 28 лютого 2011 року - відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 365 грн. 40 коп., в рахунок відшкодування судових витрат, пов'язаних із сплатою судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Ковальчук Н.М.

Рожин Ю.М.