АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8200/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

при секретарі Орленко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Солом′янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: П′ята Київська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей Солом′янської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: П′ята Київська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей Солом′янської районної у м. києві державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно.

У судовому засіданні представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 заявив клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Солом′янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: П′ята Київська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей Солом′янської районної у м. києві державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно зупинено до закінчення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000286 від 22.10.2013 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст.190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача порушує питання про скасування ухвали про зупинення провадження у справі та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду по суті, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що при неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може буди лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді. Як вбачається з матеріалів справи та заяви про зупинення провадження у справі, що в судах України не здійснюється розгляд кримінальної справи з приводу написаної ОСОБА_6 заяви до прокуратури Солом′янського району м. Києва.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, представник Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: П′ята Київська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей Солом′янської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. П′ята Київська державна нотаріальна контора та Служба у справах дітей Солом′янської районної у м. Києві державної адміністрації надіслали до суду листи про можливість розгляду у справи у відсутності їх представників. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі за позовом ОСОБА_5, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач ОСОБА_6 подала заяву до прокуратури Солом'янського району м. Києва з приводу того, що 05.05.2004 її колишній чоловік ОСОБА_9 написав заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності частину квартируАДРЕСА_1 він заповів ОСОБА_10, у зв'язку із цим заявниця ОСОБА_6 вважає, що колишній чоловік ОСОБА_9 написав вказаний заповіт під впливом шахрайських дій позивача ОСОБА_10 Вказані відомості в заяві ОСОБА_6 прокуратурою Слом'янського району м. Києва були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286 від 22.10.2013 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Зазначені обставини, суд вважав, як обов'язковою підставою зупинення провадження у цивільній справі.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі: зокрема, неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

За змістом положення статті 201 ЦПК України зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 коментованої статті, допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця неможливість полягає у тому, що обставини, які є підставою позову або заперечення проти нього, є предметом дослідження в іншій справі, і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Справою, що розглядається у порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства є цивільна, господарська, кримінальна або адміністративна справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом.

Аналогічні положення містяться у п. 33 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, а саме: при неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, підставою для зупинення провадження у цивільній справі може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідач ОСОБА_6 21 жовтня 2013 року звернулась до прокуратури Солом'янського району м. Києва із заявою з приводу того, що 05.05.2004 її колишній чоловік ОСОБА_9 написав заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності частину квартиру АДРЕСА_1 він заповів ОСОБА_10, у зв'язку із цим заявниця ОСОБА_6 вважає, що колишній чоловік ОСОБА_9 написав вказаний заповіт під впливом шахрайських дій позивача ОСОБА_10

Крім того, 30 жовтня 2013 року подала заяву до прокуратури про підроблення позивачем ОСОБА_10 та державним нотаріусом Дев′ятої нотаріальної контори Гриценко С.М. заповіту ОСОБА_9 від 05 травня 2004 року, яким той заповів майно ОСОБА_10

Вказані відомості в заявах ОСОБА_6 прокуратурою Слом'янського району м. Києва були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, об'єднані в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000286 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України.

Даних про те, що за матеріалом досудового розслідування порушена кримінальна справа у встановленому законом порядку, яка розглядається відповідним судом, матеріали цивільної справи не містять.

За таких обставин, судом першої інстанції вирішено питання про зупинення провадження у справі лише на підставі матеріалів досудового розслідування без з'ясування обставин від яких залежить зупинення провадження у справі за п. 4 ч.1 ст. 201 ЦПК України - це наявність кримінальної справи на розгляді в суді та коли в кримінальній справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у цивільній справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції припустився помилки в застосуванні процесуального закону, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Солом′янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: