Справа № 404/945/15-ц
Номер провадження 2/404/1357/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Бокатенко Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи втратившою право на користування житловим будинком №31 по вул..Тольятті Пальміро в м. Кіровограді.

В обгрунтування позову зазначено , що згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.11.2014 року позивач є власником житлового будинку №31 по вул.. Тольятті Пальміро в м. Кіровограді. Відповідно до виписки з домової книги відповідач ОСОБА_2, зареєстрований в будинку з 02.08.1994 року. З серпня 2013 року відповідач в будинку не проживає та виїхав забравши всі свої особисті речі з даного житла та не проживає більше двох років в даному житловому будинку, а тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, зазначив, що реєстрацією особи порушуються права власника на розпорядження майном , які просить усунути з посиланням на ст. ст.319, 391 Цивільного Кодексу України. Стверджує , що відповідач не є членом сім»ї власника житла в розумінні ст.ст.64, 150 ЖК України , правову підставу для визнання особи такою , що втратила право на користування житлом зазначає ст. 156 ЖК України та 405 ЦК України.

В судовому засіданні адвокат відповідача позовні вимоги не визнала та просить відмовити в задоволенні позову , оскільки з серпня 1991 року відповідач вселився та став проживати з сім'єю в будинку № 31 по вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровограді. На момент реєстрації власником будинку була ОСОБА_5, мати позивача по справі. Не маючи власного житла, відповідач з дозволу ОСОБА_6, влітку 1992 року спільно з дружиною за спільні сумісні кошти почали будівництво власного будинку на тій же земельній ділянці. Збудований ними будинок по даний час не введено в експлуатацію. Дані будинки знаходяться за одною адресою, мають спільну огорожу, не відмежовані один від одного і мають загальний в'їзд. Після завершення будівництва з сім'єю проживав і проживає в будинку, всі особисті речі, будівельні інструменти знаходяться в будинку до теперішнього часу.

Факт його проживання в будинку з 1991 року об'єктивно підтверджується довідкою від 28.04.2015 року, виданою головою квартального комітету № 32 м. Кіровограда.

03.09.2014 року шлюб між відповідачем та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 листопада 2014 року виданого державним нотаріусом Кіровоградської міської держаної нотаріальної контори № 1 позивач по справі ОСОБА_1 стала власником старого будинку № 31 по вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровограді.

Незважаючи на те, що позивач є власником старого будинку, жодного дня вона в ньому не проживала, так як має власний будинок № 84 по вул. Богдана Хмельницького в м. Кіровограді, де і зареєстрована на протязі останніх 15-ти років. Окрім того, не має доступу до будинку, власником змінено замки на вхідних дверях, на підтвердження чого надає акт.

Судом встановлено наступні факти.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 03.11.2014 року позивач є власником житлового будинку № 31 по вул. Тольятті Пальміро в м. Кіровограді, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с.5) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.11.2014 року (а. с. 6).

З 02.08.1994 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №17 від 07.02.2015 року (а. с. 7) та проживає, що підтверджується довідкою від 28.04.2015 року виданою головою квартального комітету № 32 м. Кіровограда (а. с. 35).

Відповідно до ст.. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно приписів ст. 64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з v договору найму жилого приміщення. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ст.405 ЦК України, а саме ч. 2 член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову, позивач набула права власності на житло 03.11.14 року, при тому , що відповідач проживав та був зареєстрований за даною адресою з 02.08.94 року, питання правомірності вселення відповідача не оспорюється позивачем, в розумінні ст. 405 ЦК України відповідач не є членом сім»ї позивача, оскільки остання завжди проживала і продовжує проживати за місцем своєї реєстрації по вул. Богдана Хмельницького в м. Кіровограді, та фактично був членом сім»ї попереднього власника до його смерті 25.04.14 року, шлюб відповідача з ОСОБА_7 розірвано лише 02.06.14 року, згідно акту від 15.04.15 року ( а.с. 35а) ОСОБА_8 намагався зайти до будинку , але позивач його до будинку не впустила , замки були змінені . Згідно довідки квартального комітету ( а.с. 35), відповідач проживає та зареєстрований за даною адресою.

При цьому, суд критично оцінює акт наданий позивачем від 16.01.15 року ( а.с. 4) та покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які також підписали даний акт, оскільки згідно наданих ними свідчень не вбачається ствердження факту непроживання особи за даною адресою так як свідок ОСОБА_9 зазначила, що при складанні акту вона не оглядала примішення обох будинків з метою встановлення наявності чи відсутності речей відповідача , а лише мала обмежений доступ до будинку у зв»язку з дружніми стосунками з ОСОБА_11 бувшою дружиною відповідача. Свідок ОСОБА_10 зазначив, що доступу до будинків не мав , на предмет перевірки наявності речей у будинку не перебував, лише бачив відповідача років 5 тому назад саме за адресою Тольятті Пальміро, і останній йому сказав , що перебуває на заробітках . Син відповідача , як третя особа у справі ОСОБА_4 зазначив у судовому засіданні, що батько їздив на заробітки, приїзджав в січні 2014 року та до літа 2014 року проживав у своїх батьків про погіршення стосунки батьків як подружжя здогадувався, але узв»язку з навчанням та службою по контракту не втручався.

Довідка надана позивачем від квартального комітету від від 07.02.15 року про реєстрацію без проживання відповідача спростовується пізніше наданою довідкою того ж квартального комітету ( а.с. 35).

В сукупності доказів, досліджених судом у даній справі, з уточненого позову з вимогою про позбавлення відповідача права на користування житлом вбачається, що відповідач правомірно набув та має право на користування житловим приміщенням, при цьому, у зв»язку зі зміною власника з листопада 2014 року , істотні умови користування житлом відповідачем не змінилися, жодних доказів, щодо недосягнення згоди між власником житла та відповідачем щодо користування житлом не надано, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом в даному випадку є необгрунтованими та безпідставними і не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує судові витрати залишити по фактичному їх понесенню сторонами.

Керуючись ст.. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 9, 64 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст. ст. 11, 88, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити повністю .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда