У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання частково недійсним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним Державного акту про право власності на землю, відновлення становища та відшкодування немайнової шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 травня 1994 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради народних депутатів, ОСОБА_5 на праві власності належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_1.

На підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 04 лютого 2014 року ОСОБА_4 мешкає в квартирі АДРЕСА_2, що знаходиться на балансі ТОВ «ЖЕК «Соборне».

Пунктом 101 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1936 від 28 жовтня 2005 року (житловому будинку по АДРЕСА_3 які належать громадянам ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 надано нову адресу: АДРЕСА_3.

На підставі рішень Миколаївської міської ради від 13 червня 2008 року № 24/35, від 01 жовтня 2009 року № 38/36, від 30 грудня 2010 року № 2/30 відповідачам у власність передано земельні ділянки 0,0396 та 0,0171 га, а у листопаді 2010 року видано державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у дворі будинку АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідачі незаконно приватизували земельну ділянку 0,0171 га (з входом меж по земельному акту на земельні ділянки, включаючи прибудинкову територію та під'їзні шляхи до квартир позивачів, чим порушено їх право користування земельними ділянками для обслуговування належних квартир) без узгодження з іншими власниками, встановлення порядку користування земельною ділянкою, просили суд визнати незаконними рішення міської ради, яким відповідачам передано у власність земельну ділянку 0,0171 га, визнати недійсним державний акт НОМЕР_1 від 15 листопада 2010 року, відновити порядок користування прибудинковою територією, який склався до порушення права та стягнути з відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 моральну шкоду по 5000 гривень з кожного.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Ухвалено визнати незаконними і скасувати:

- пункти 10, 10.1, 10.2 і 10.3 рішення Миколаївської міської ради № 24/35 від 13 червня 2008 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 171 кв.м по АДРЕСА_3, надання дозволу на складання проекту землеустрою, а також в частині надання ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 171 кв. м для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3;

- п. 3 розділу 10 рішення Миколаївської міської ради № 38/36 від 01 жовтня 2009 року про внесення змін до п. 10.2 розділу 2 рішення Миколаївської міської ради № 24/35 від 13 червня 2008 року в частині надання ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 171 кв. м для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3;

- п. 5 розділу 7 рішення Миколаївської міської ради № 2/30 від 30 грудня 2010 року про внесення змін до рішення Миколаївської міської ради № 38/36 від 01 жовтня 2009 року, стосовно земельної ділянки № 1 площею 171 кв. м.

Скасовано державний акт НОМЕР_1 від 15 листопада 2010 року про право власності на земельну ділянку площею 0,0171 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 в центральному районі м. Миколаєва з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відновити порядок користування прибудинковою територією домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до порядку, що існував до порушення права, а саме: прибрати огорожі, встановлені згідно плану земельної ділянки АДРЕСА_3, зазначеному в державному акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданому 17 листопада 2010 року Миколаївською міською радою.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції в частині вимог про визнання частково недійсним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на землю та відновлення становища скасовано та ухвалено в цій частині нове про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог про визнання частково недійсним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на землю та відновлення становища, апеляційний суд, з урахуванням ч. 2 ст. 116 ЗК України та ст. 377 ЦК України, дійшов обгрунованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Вирішуючи спір в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з відсутності правових підстав для її відшкодування.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2014 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Гвоздик П.О. Іваненко Ю.Г.