Номер провадження: 22-ц/785/2996/15
Головуючий у першій інстанції Пономаренко В. Д.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів:Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Стадніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 29 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсною та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012р. ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно.

Зазначав, що 21.09.2011р. він уклав з відповідачем угоду купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та на виконання угоди сплатив ОСОБА_6 5 000 грн., а відповідач передав йому майно.

Проте стати повноправним власником придбаного майна він не може, так як право власності на нерухомість за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу виникає у набувача лише з моменту державної реєстрації такого правочину.

Укладена угода між ним та відповідачем не була нотаріально посвідчена.

Посилаючисть на ці обставини, позивач з підстав, передбачених ст. 220 ЦК України, просив про задоволення його вимог.

Рішенням суду від 29.11.2012р., ухваленим у попередньому судовому засіданні та у відсутності відповідача, позов задоволено: визнано за ОСОБА_5 право власності на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається згідно з технічним паспортом з літ. "А" - Житловий будинок, літ. "Б" - "Сарай", літ. "В" - "Сарай", літ. "В" - Вбиральня, №1 - огорожа, 1 - Колодязь. Зобов'язано БТІ Великомихайлівського району Одеської області зареєструвати це рішення суду.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Пленум Верховного Суду України у п.13 постанови №9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними", роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно врахувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Проте рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Так, за доводами позивача, він 21.09.2011р. уклав з ОСОБА_6 угоду купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на виконання якої він сплатив ОСОБА_6 5 000 грн. і останній передав позивачу продане майно. Однак ця угода не була нотаріально посвідчена.

На підтвердження цих своїх доводів ОСОБА_5 надав суду лише письмову заяву від імені ОСОБА_6 про те, що останній вимоги визнає, заперечень за позовом не має, та просить суд розглянути справу без його участі.

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що висновки суду відносно укладання угоди купівлі продажу житлового будинку між його померлим батьком та позивачем, а також оплати грошей за майно не відповідають обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази укладання такої угоди та передачі грошових коштів, а крім того, його батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тому не міг укласти таку угоду.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_5 пояснив, що таку угоду він не укладав з ОСОБА_6, а цей будинок йому було надано головою Великомихайлівської селищної ради.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За змістом ст. 210, ч.3 ст. 640 ЦК України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За правилами ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Матеріалами справи достовірно встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1., тому він не міг відчужувати це майно та бути відповідачем у справі.

Таким чином, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено, що між сторонами взагалі не було укладено договору купівлі-продажу спірного будинку з його державною реєстрацією, тому угода, на яку посилається позивач, не може бути визнано дійсною на підставі ч.2 ст. 220 ЦК України, а отже за такою угодою у відповідності до положень ст. 328 ЦК України за позивачем не може бути визнано і право власності на це нерухоме майно.

У порушення ст. 11 ЦПК України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і зобов'язав БТІ Великомихайлівського району Одеської області зареєструвати це рішення суду, хоча таких вимог ОСОБА_7 не пред'являв.

Вирішуючи справу, суд на вищевикладене не звернув уваги, розглянув справу у відсутності відповідача та без дослідження усіх обставин справи, унаслідок чого ухвалив рішення з порушення та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, на неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а тому його рішення на підставі п.п.1, 2, 3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт є спадкоємцем померлого ОСОБА_6, а оскаржуваним рішенням порушені його майнові права.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 - 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 29 листопада 2012 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсною та визнання права власності відмовити

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

Р.Д.Громік

В.О.Панасенков