Номер провадження: 22-ц/785/6168/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014р. ОСОБА_2 звернулася у суд із зазначеним позовомта після доповнення своїх вимог просила визнати свого сина ОСОБА_4 та онучку - ОСОБА_5, 2009р. народження, такими, що втратили право користування квартирою №76, будинку №47, корпус 2, по пр. Маршала Жукова у м. Одесі. Позов предявлений на підставі ст. 71 ЖК України.

В обґрунтування позову посилалася на те, що з моменту заселення сімї ОСОБА_5 у спірну квартиру, а саме у 2004р., ОСОБА_4 зявлявся рідко, проживав у своєї нареченої ОСОБА_6А.З січня 2005р. він повністю змінив своє місце проживання, виїхав з квартири та почав проживати з нареченою у квартирі АДРЕСА_1.

Оскільки відповідач з січня 2005р. у спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, особистих речей у квартирі немає, і взагалі квартирою не цікавиться, то він втратив право користування нею.

ОСОБА_4 без її згоди та згоди інших осіб, що проживають у спірній квартирі, зареєстрував свою доньку - ОСОБА_5В,, яка з дня свого народження жодного дня не проживала у квартирі.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила про задоволення позову.

Представник відповідачів позов не визнав.

Рішенням суду від 13.05.2015р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове

засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення

суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія

суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 деякий час на рік буває відсутнім в спірному жилому приміщенні з поважних причин, а саме через характер роботи та складні стосунки з позивачкою, а тому він та його малолітня донька не можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України. ОСОБА_4 зберігає за собою право на користування спірним жилим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до правил ст. ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців поспіль.

Судом встановлено, що 15.07.2004р. позивачці на склад сімї чотири особи: вона, чоловік ОСОБА_7, діти - донька ОСОБА_8 та син ОСОБА_4 була надана трикімнатна квартира №76 за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Жукова, буд. №47/2.

ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зареєстровані за вказаною адресою з 27.09.2004р., а ОСОБА_5 - з 21.04.2010р. ОСОБА_7 знятий з реєстрації у 2014р. у звязку з його смертю.

Згідно довідки про склад сімї, виданої КП «ЖСК «Вузівській» станом на 06.04.2015р. у спірній квартирі зареєстровано чотири особи: ОСОБА_2 - основний квартиронаймач, Драч (дошлюбне - ОСОБА_2) Н.В. - донька; ОСОБА_4 - син; ОСОБА_5 - онучка.

На підтвердження своїх доводів стосовно то, що відповідач без поважних причин не жив у квартирі з січня 2005р. до предявлення позову, позивачка посилалася на акт від 10.10.2014р. та показання свідків. Однак цей акт було складено 10.10.2014р., тобто за 24 дня до предявлення позову до суду, а покази свідків з боку позивачки не підтверджують безспірно відсутності відповідача та його доньки в зазначеній квартирі понад шість місяців підряд.

ОСОБА_4 не заперечував того, що деякий час на рік буває відсутнім за адресою свого проживання та реєстрації. Однак це обумовлено насамперед характером його праці, яка повязана з тривалими відрядженнями у м. Дніпропетровськ та негативними стосунками з позивачкою, й що ОСОБА_4 зареєстрував за вказаною адресою свою малолітню дитину.

Судом також встановлено, що за відповідачів сплачуються квартирна плата, інші комунальні платежі, що ОСОБА_4 за вказаною адресою одержував кореспонденцію.

Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та інших, допитаних за ініціативою позивачки, суд правильно не визнав їх достовірними, з підстав, зазначених у рішенні суду, з чим погоджується і апеляційний суд, а крім того, покази цих свідків суперечать письмовим доказам та показам свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, допитаних судом з боку відповідача, які стверджували, що відповідач разом з донькою проживав у спірній квартири.

За доводами позивачки її син з 2005р. не проживає у спірній квартирі і вона сплачувала за нього усі комунальні платежі.

На думку колегії суддів наведені обставини свідчать про те, по позивачка до предявлення цього позову зберігала за сином право користування спірною квартирою, оскільки на потязі близько 10 років вона не предявляла позов про визнання його таким, що втратив право користування спірним приміщенням та продовжувала сплачувати за нього комунальні платежі.

Позивачка за виконання свого обовязку, передбаченого ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надала суду переконливих, безспірних та обєктивних доказів того, яки б з достовірністю свідчили, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру, у якій не проживає понад шість місяців підряд без поважних причин.

Враховуючи всі обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що передбачених ст. 71 ЖУ України підстав для задоволення позову ОСОБА_2 немає.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, колегія суддів не встановила.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_16

ОСОБА_17