Номер провадження: 22-ц/785/2538/15
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія (далі ВАТ НАСК) "Оранта" про стягнення страхового відшкодування, пов'язаного зі смертю потерпілого у розмірі 455,88 грн щомісячно, довічно, посилаючись на те, що 30 липня 2012 року на 24 км автодороги Спаське - Вилкове він, ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_3, порушив Правила дорожнього руху і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2121, д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок чого загинула його дружина ОСОБА_4 Позивач зазначав, що водночас він є потерпілим, знаходився на утриманні у загиблої, його відповідальність була застрахована, а тому вважав, що він має право на отримання страхового відшкодування.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність вимог до страхової компанії, надавши письмові заперечення.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ВАТ НАСК "Оранта" на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 455,88 грн., щомісячно, довічно. Стягнуто компенсацію понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ВАТ НАСК "Оранта" просить рішення суду від 02 жовтня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, з наступних підстав.

За правилами ст. 309 ч.1 п.3, 4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна відповідальність позивача була застрахована, що потерпіла дружина позивача померла, а тому позивач має право на отримання страхового відшкодування як непрацездатний вдівець, що знаходився на утриманні у загиблої потерпілої.

Однак з такими висновками суду погодитись неможливо.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам цивільно-процесуального закону не відповідає.

У відповідності зі ст.ст. 1188,980 ч.1п.3 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

За визначенням ст. ст. 1.3,1.4,3,6,32.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, що діяла на момент ДТП) потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах; обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників; страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором; відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві особистої власності належав автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_3. За ствердженням позивача договір добровільного страхування з будь-яким страховиком ним не укладався.

01 квітня 2012 року на строк до 31 березня 2013 року (включно) позивач уклав з відповідачем договір обов'язкового страхування своєї цивільно-правової відповідальності.(а.с.8) За умовами договору страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

30 липня 2012 року на 24 км автодороги Спаське - Вилкове ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_3, рухаючись із м. Вилкове в напрямку с. Спаське, наближаючись до нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг з автодорогою на с. Десантне, порушивши вимоги п.2.3 п/п.б, п.16.12,12.1,12.3 Правил дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2121, д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 В результаті дорожньої пригоди пасажиру автомобіля позивача, його дружині ОСОБА_4, були завдані тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до розвитку травматичного шоку і настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 29 серпня 2013 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, в частині основного покарання йому призначено іспитовий строк на 1 рік і 6 місяців. Водночас були задоволені позови прокурора до ОСОБА_5, стягнуто з нього на користь держави в особі комунальної установи "Кілійська центральна районна лікарня" 140,75 грн., витрачених на стаціонарне лікування.(а.с.9-10,6)

14 жовтня 2013 року ОСОБА_2, будучи страхувальником, тобто особою, яка застрахувала саме свою цивільну відповідальність за заподіяння шкоди третім особам, звернувся до ВАТ НАСК "Оранта" з вимогою виплати йому страхове відшкодування у зв'язку зі смертю дружини ОСОБА_4 (як його годувальника), винуватцем загибелі якої він є. (а.с.43) У виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено.(а.с.41-42)

За ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Статтею 27 (27.1-27.4) вищевказаного закону передбачено, що право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання; що у зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатна вдова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності…; що страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди; що у зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає ( 1776-2004-п ) Кабінет Міністрів України.

Разом з тим, позивач є винуватцем ДТП та смерті ОСОБА_4, особою, яка завдала шкоду, та особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність за шкоду, завдану третім особам, а не собі особисто. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що за наявності вини особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Пред'явлення позову до самого себе нормами ЦПК не передбачено. А тому оскільки позивач є завдавачем шкоди і особою відповідальною за завдану шкоду, та водночас є особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність за договором, то колегія суддів не вбачає законних підстав для виплати позивачу страхового відшкодування за шкоду завдану йому у зв'язку зі смертю годувальника у виді частини неотриманих доходів потерпілого. Посилання позивача на відсутність умислу, на норми спадкового права, зокрема на правила ст.1224 ЦК України тощо до уваги не беруться, оскільки вони застосуванню до правовідносин між сторонами не підлягають.

Окрім того встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4, розмір пенсії останньої складав у червні-липні 2012 року відповідно 1002,93 грн. і 1009,35 грн., тоді як розмір пенсії позивача в цей же час був більше, і складав відповідно 1148,57 грн. і 1154,99 грн.. (а.с.35,116) Дохід відповідача перевищував також прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Так, у червні-липні 2012 року за ст.12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність, складав відповідно 838 грн. і 844 грн. Відтак, вважати померлу ОСОБА_4 годувальником позивача також неможливо. Протилежні доводи позивача в цій частині колегія суддів визнає неспроможними.

Враховуючи вищезазначене, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ВАТ НАСК "Оранта" слід відмовити.

За таких обставин, апеляційну скаргу ВАТ НАСК "Оранта" слід задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати, і ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк Є.С. Сєвєрова