16 квітня 2015 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:
гол-чого судді Стеганцова С.М
при секретарі Реуцькій Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Шевченкове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-
Позивач по справі - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки відповідачі фактично жодного дня не проживали в будинку АДРЕСА_1.
У судових засіданнях позивач свій позов підтримав в повному обсязі та наполягав на задоволенні позовних вимог.
Відповідачі про час і місце всіх судових засідань по суті повідомлялася належним чином відповідно до п. 4. ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про що свідчать копії повісток про виклик до суду, а також рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, якими відповідачі належним чином були проінформовані про виклик до суду, однак в жодному судовому засіданні відповідачі не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Як було встановлено з пояснень позивачів і свідків відповідачі виїхали до Російської Федерації.
Оскільки від відповідачів не надійшло до суду повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач по справі - ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_2, що підтверджується відміткою у паспорті серії НОМЕР_1, копія якого мається в матеріалах справи (а.с.5).
Згідно Свідоцтва про право власності, виданого на підставі Рішення виконкому Петрівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 13 квітня 1999 року позивачу на праві особистої власності належить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва в матеріалах справи (а.с.7).
У вересні місяці 2012 року в село Петрівка приїхав священник зі своєю дружиною (відповідачі по справі) - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Деякий час вони проживали в приміщенні церкви, попросивши позивача по справі зареєструвати їх у своєму будинку. Так, 25 вересня 2012 року зі згоди ОСОБА_1 відповідачі були зареєстровані у будинку, який належить позивачу на праві особистої власності, що підтверджується довідкою виданою Петрівською сільською радою Шевченківського району Харківської області за № 70 від 17.02.2015 року (а.с.11).
Згодом відповідачам було надане житло ТОВ «Харківарго-2000», проте вони не знялися з реєстрації і не зареєструвалися в наданій їм квартирі.
В червні місяці 2014 року відповідачі залишили житло, в якому фактично мешкали і виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, не знявшись при цьому з реєстрації, тобто фактично відповідачі по справі проживають за іншою адресою та не являються членами родини позивача.
Факт того, що відповідачі не проживали в будинку позивача по справі підтверджується актами обстеження від 23.09.2014 року, від 17.12.2014 року та від 05.02.2015 року, складеними депутатами Петрівської сільської ради Шевченківського району Харківської області в присутності сусідів та завіреними сільською радою (а.с.8-10).
Позивач по справі, як законний власник зазначеного житлового будинку, не має змоги на власний розсуд користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Свідки зі сторони позивача, а це сусіди по місцю реєстрації відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджують, що відповідачі жодного дня не проживали по місцю реєстрації, в даний час виїхали до Російської Федерації.
Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане з вирішення питання про житлові права особи, які регулюються як нормами житлового так і цивільного законодавства про право особи на проживання в цьому будинку (ст.ст. 71-72, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України).
Враховуючи, що відповідачі по місцю реєстрації не проживають, що підтверджено в суді, як письмовими доказами, так і поясненнями свідків, суд вважає визнати відповідачів на підставі ст. 72 ЖК України, втратившими право користування будинком АДРЕСА_1, в зв'язку з чим відповідачі підлягають і зняттю з реєстрації за вказаною адресою.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
ст. 72 ЖК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 1964 року народження, ОСОБА_3, 1969 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом зняття з реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Шевченківського

районного суду: С.М. Стеганцов