Справа № 226/1154/15-ц
Провадження № 2-з/226/2/2015
У Х В А Л А

27 квітня 2015 р. м.Димитров

Суддя Димитровського мiського суду Донецькоi областi ОСОБА_1, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Банку «Порто-Франко» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Порто-Франко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп» та фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство ОСОБА_2 «Порто-Франко» звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп» та фізичної особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на обгрунтування якого зазначив, що 22.02.2013 року між Банком та ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» було укладено кредитний договір №135/3-13 (відклична реверсивна кредитна лінія) на суму 700000 доларів США строком до 21.02.2014 року під 13% річних за користування кредитом. В подальшому, а саме 21.02.2014 року між Банком і ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору, за умовами якої строк повернення грошових коштів було змінено на 21.03.2014року, а згодом за Додатковою угодою №2 від 12.03.2014 року на 20.02.2015року. В забезпечення зобовязань за кредитним договором 28.01.2015року між Банком і відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №28-01-2015/1/3, за умовами якого Поручитель зобовязався відповідати перед Кредитором за своєчасне та повне виконання зобовязань ТОВ «Рибницька ферма «Акватоп» за Кредитним договором в межах суми забезпечення в розмірі 100 грн. Так як боржник своїх зобовязань не виконав і до 20.02.2015року кошти кредитору не повернув, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп» на його користь суму заборгованості в розмірі 19424410,98грн. та стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп» та ОСОБА_3 100гривень.

24.04.2015року до суду надійшла заява позивача, передана судді разом з заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача 27.04.2015року, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибницька ферма «Акватоп» в межах заявлених ним позовних вимог (згідно заяви про забезпечення позову 19424510,98грн), зокрема, які знаходяться на банківському рахунку №9 в АТ «Райффайзен банк Аваль» у м.Києві та банківському рахунку №6001 в ПАТ «АКБ «Конкорд» в м.Дніпропетровську, про які позивачу відомо з його облікових даних, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що зазначене Товариство знаходиться у скрутному матеріальному становищі та ухиляється від сплати боргу, що в обох випадках, на думку заявника, може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Крім того, звертає увагу суду на тривалий період невиконання грошових зобовязань та неконструктивну позицію боржника.

Сторони, будучи повідомленими про час і місце проведення попереднього судового засідання, до суду не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що не перешкоджає проведенню попереднього судового засідання та вирішенню питання щодо забезпечення позову.

Вивчивши заяву позивача та наведені в ній обгрунтування, які зводяться до тривалості невиконання відповідачем грошових зобовязань та його «неконструктивної позиції» в цьому питанні, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) залежно від стадії провадження, у відповідності з вимогами ст.152 ЦПК України має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є наявність аргументів і достатньо обґрунтоване припущення того, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача, на момент предявлення позову до нього, може зникнути чи зменшитись на момент виконання рішення.

При цьому слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець, та брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За загальним правилом, визначеним ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів не є достатньою підставою для задоволення заявленої вимоги. Оскільки позивачем не надано суду доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні вимог щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти боржника слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.122,151-153 ЦПК України, Рішенням Конституційного Суду України № 12-рп/2010, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Порто-Франко» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом пяти днів з дня її отримання. Подача апеляційної скарги на ухвалу суду не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя