Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"23" липня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О., при секретарі Сердюк Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про примусове виселення останніх із належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 та вселення позивача до спірної квартири. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ухвалою Іллічівського рйсуду м.Маріуполя від 13 липня 2011 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до мирової угоди за ОСОБА_1 визнано право власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 визнано наймачем квартири і покладено на неї відповідні зобовязання. У разі порушення оговорених зобовязань ОСОБА_2 повинна погасити заборгованість за комунальні послуги, електроенергію, зв'язок та інші витрати повязані з обслуговуванням квартири за весь час користування квартирою, сплатити орендну плату за користування квартирою, знятися з реєстрації за вказаною адресою, звільнити квартиру, виселитись з неї разом з усіма особами, які проживають у вказаній квартирі, а також вивезти усі особисті речі, які не відносяться до облаштування квартири, передати ключі власнику. Також, сторонами погоджено, що у випадку відмови сторони від виконання зобовязання, встановленого мировою угодою, їх виконання буде здійснюватися державною виконавчою службою за виданим судом виконавчим листом. Так, порядок виконання зобовязання по мировій угоді розповсюджується на припинення реєстрації, виселення з квартири, вселенні у вказану квартиру, стягнення заборгованості за комунальні послуги. На теперішній час, відповідачкою ОСОБА_2 умови мирової угоди не виконані, оскільки вона залишилась проживати в спірній квартирі разом з сином ОСОБА_3, а також на теперішній час з реєстрації не знялись. Просить виселити відповідачів зі спірної квартири та вселити його до квартири.

Позивач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про день розгляду справи були повідомлені належним чином.

Через неявку у судове засідання відповідачів за згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Іллічівського рйсуду м.Маріуполя від 13 липня 2011 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до мирової угоди за ОСОБА_1 визнано право власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 визнано наймачем квартири і покладено на неї відповідні зобовязання. У разі порушення оговорених зобовязань ОСОБА_2 повинна погасити заборгованість за комунальні послуги, електроенергію, зв'язок та інші витрати повязані з обслуговуванням квартири за весь час користування квартирою, сплатити орендну плату за користування квартирою, знятися з реєстрації за вказаною адресою, звільнити квартиру, виселитись з неї разом з усіма особами, які проживають у вказаній квартирі, а також вивезти усі особисті речі, які не відносяться до облаштування квартири, передати ключі власнику. Також, сторонами погоджено, що у випадку відмови сторони від виконання зобовязання, встановленого мировою угодою, їх виконання буде здійснюватися державною виконавчою службою за виданим судом виконавчим листом. Так, порядок виконання зобовязання по мировій угоді розповсюджується на припинення реєстрації, виселення з квартири, вселенні у вказану квартиру, стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Зазначена ухвала суду набрала законної сили 19 липня 2011 року.

Проте позивач вказує, що відповідачка ОСОБА_2 після підписання мирової угоди та затвердження її судом, з реєстрації не знялась та продовжує займати квартиру, чим перешкоджає позивачу вселитись в спірну квартиру.

Разом з відповідачкою ОСОБА_2, в квартирі АДРЕСА_2, проживає та зареєстрований її син ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_3 проживав в квартирі як член сімї власника квартири, однак після того, як вона втратила право власності на спірну квартиру, продовжує перебувати в квартирі без будь-яких правових підстав.

Позивач звертався до відповідачів із вимогою про виселення із самовільно зайнятої ними квартири, проте відповідачі вимог позивача добровільно не виконують.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивачка вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідачів усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У звязку із проживанням відповідачів у квартирі, що належить позивачу, останній не може в повному обсязі здійснювати своє право власності щодо цього майна.

Статтею 150 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право користуватися цією власністю.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі, проживаючи у належній позивачу квартирі, чинять останньому перешкоди у користуванні своєю власністю, чим порушують його законні права та інтереси, а тому, для їх захисту, необхідно усунути перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженню його власністю, шляхом виселення відповідачів з квартири, що належить позивачу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, отже з відповідачів підлягає стягненню в дольовому порядку судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 213-215,224-225 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом - задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_3.

Вселити ОСОБА_1,1953 року нароження до квартири АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. в дольовому порядку, тобто по 121,80 грн. з кожного.

Відповідачі мають право подати заяву про перегляд заочного рішення до Іллічівського районного суду м.Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання заочного рішення.

На заочне рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м.Маріуполя.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва