Києво-Святошинський районний суд Київської області
Провадження № 2/369/584/15
21.04.2015 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», Філії «Київське Головне Регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» про стягнення суми внесених на депозитний рахунок коштів, визнання дій безпідставними та протизаконними, стягнення матеріальної та моральної шкоди,
По закінченню строку депозиту ОСОБА_1 намагався зняти свої грошові кошти із зазначеного депозитного рахунку у Філії КГРУ ПАТ «ПриватБанк» м. Вишневе, але його вклад було протизаконно, без достатніх правових підстав, самовільно заблоковано банком, а сума вкладу не була повернена.
У відповідь на вимоги ОСОБА_1 повернути грошові кошти по депозитному вкладу, банк без будь-яких правових підстав відмовляє у видачі коштів.
Будь-які кредитні або інші зобов'язання ОСОБА_1 перед банком, які б давали можливість блокування чи списання грошових коштів з депозитного рахунку клієнта банку за договором, відсутні.
Тобто, на даний час у ОСОБА_1 немає боргу перед ПАТ КБ «ПриватБанк», відсутні відкриті будь-які карткові чи поточні рахунки, окрім вищезазначеного депозиту.
20 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Філії КГРУ ПАТ «ПриватБанк» м. Вишневе з вимогою пояснити причини блокування його депозитного вкладу, але відповіді не отримав, на даний час рахунок не розблоковано, грошові кошти не повернуто.
ОСОБА_1 звертався до банку з вимогою видати депозитний вклад як особисто в усній формі, так і письмово: заява за вх. № 69 від 20 травня 2013 року, претензія-вимога представника від 27 січня 2014 року, претензія-вимога ОСОБА_1 від 01 вересня 2014 року та від 12 грудня 2014 року, але його законні вимоги були проігноровані банком, який продовжує протиправно утримувати кошти ОСОБА_1 та незаконно користуватися ними.
Також ОСОБА_1 наголошував, що йому була завдана моральна шкода, яка полягає в його переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій Банку, нехтуванні банком законних прав ОСОБА_1 та використанні банком свого домінуючого становища, що призведе до вчинення протиправних дій. Такі дії Банку призводять до душевних та економічних втрат позивача та його родини в цілому. З моменту виникнення протиправного ставлення Банку до ОСОБА_1 він постійно відчуває психологічний дискомфорт, втратив нормальні життєві зв'язки, змушений позичати кошти у знайомих, які через це уникають спілкування з ним. Тому ОСОБА_1 оцінив спричинену йому моральну шкоду на суму 10 000 грн.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 поданий позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.
Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Представник відповідача Філії «КГРУ» ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки представник позивача у судовому засіданні не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
У договорі зазначено, що його дія припиняється із виплатою ОСОБА_1 всієї суми вкладу разом з процентами.
Мінімальний строк вкладу за депозитом становить 3 місяці, після спливу яких ОСОБА_1 може повернути собі вклад та отримати нараховані відсотки в повному обсязі без застосування зниженої відсоткової ставки, яка застосовується при достроковому поверненні вкладу. Якщо після закінчення трьох місяців ОСОБА_1 не виявить бажання повернути вклад, то договір автоматично пролонгується ще на три місяці. Така пролонгація можлива необмежену кількість разів без особистої явки ОСОБА_1 до Банку.
Відповідно до договору сторони мають право достроково розірвати вказаний договір, повідомивши про це один одного за два банківських дні до розірвання договору. У разі вимоги ОСОБА_1 розірвати договір до спливу тримісячного строку з дня його укладення або його автоматичної пролонгації, вкладнику повертається сума вкладу та відсотки за фактичну кількість днів, що минули з дня оформлення або пролонгації договору.
Відповідно до умов укладеного договору, вклад «Стандарт» оформлений 25 жовтня 2012 року, сума вкладу становить 5 000 доларів США, вклад оформлено строком на 93 дні до 25 січня 2013 року включно. На суму вкладу нараховуються відсотки у розмірі 6,5% річних.
За правилами ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Вимоги ч. 2 ст. 1060 ЦК України встановлюють обов'язок банку незалежно від виду договору банківського вкладу видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.
Згідно з правилами ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Відповідно до розрахунку упущеної вигоди, наданої ОСОБА_1, сума упущеної вигоди має складати 1167,37 доларів США з розрахунку відсоткової ставки на рівні 11,5% річних, що також не відповідає умовам укладеного договору про розміщення депозитного вкладу.
З наявної в матеріалах справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ПАТ КБ «ПриватБанк» та Відділення КТРУ ПАТ «ПриватБанк» отримали вказану претензію-вимогу 31 січня 2014 року.
01 вересня 2014 року ОСОБА_1 особисто звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» та Відділення КТРУ ПАТ «ПриватБанк» м. Вишневе із претензією-вимогою, у якій просив припинити порушення його прав та виплатити грошові кошти з належними процентами, що знаходяться на його депозитному рахунку.
12 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» та Відділення КТРУ ПАТ «ПриватБанк» м. Вишневе із аналогічною претензією-вимогою.
Однак, дані про відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» на вказані претензії-вимоги в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положення ст. 525 ЦК України встановлюють, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Вимогами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положення ст. 610 ЦК України закріплюють, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Норми ст. 611 ЦК України встановлюють такі наслідки порушення зобов'язання: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав договір депозитного вкладу із ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до умов якого надав банку грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, а банк у свою чергу зобов'язався повернути залучені кошти у встановлений строк та сплатити проценти за користування грошовими коштами.
У встановлений договором строк ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із вимогою повернути йому суму депозитного вкладу та виплатити нараховані відсотки. Однак, вимога ОСОБА_1 виконана не була, кошти та проценти виплачені не були. Крім того, ОСОБА_1 виявив, що з його депозитного рахунку були безпідставно списані проценти, що не передбачено умовами укладеного договору.
Оскільки між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» виникли відносини, які ґрунтуються на положеннях договору, то при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеного між ними договору.
Так, оскільки укладеним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 не було передбачено можливості списання процентів на розсуд банку, то банк вийшов за межі наданих йому договором та законом прав, здійснюючи таке списання.
У зв'язку з викладеним суд дійшов висновку, що такі дії ПАТ КБ «ПриватБанк» не відповідають умовам укладеного договору, порушують вимоги чинного законодавства, а тому вимога позивача ОСОБА_1 про визнання дій банку щодо списання процентів безпідставними та протизаконними підлягає задоволенню.
Оскільки вимогами чинного законодавства ОСОБА_1 надано право на отримання належного виконання своїх зобов'язань за договором від контрагента, однак належне виконання не було проведено з боку ПАТ КБ «ПриватБанк», та було допущено грубе порушення умов договору депозитного вкладу, то суд дійшов висновку про наявність порушень законних прав ОСОБА_1 з боку ПАТ КБ «ПриватБанк».
З викладеного слідує, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» суми неповернутого депозитного вкладу у розмірі 5 000 доларів США, та суми нарахованих, але не виплачених процентів у розмірі 868,17 доларів США, та суми нарахованих 3% річних, що підлягають стягненню у зв'язку із порушенням боржником АТ КБ «ПриватБанк» своїх зобов'язань за договором депозитного вкладу у сумі 270,11 доларів США, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення на його користь суми упущеної вигоди, суд дійшов висновку, що така вимога не може бути задоволена, адже ОСОБА_1 не надав суду належних доказів, що такі збитки у вигляді упущеної вигоди були йому заподіяні.
Відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_1, заявляючи вимогу про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, мав надати суду докази про наявність і розмір упущеної вигоди, тобто тих доходів, які б він реально одержав, якби зобов'язання було належним чином виконане боржником.
Заявляючи вимогу про стягнення упущеної вигоди, позивач не надав суду жодного доказу, що він міг би реально отримати кошти, які він просить стягнути, якби ПАТ КБ «ПриватБанк» не порушив його право на отримання наданих за договором депозиту коштів. Окрім того, ОСОБА_1 не доведено, що неповерненням боргу за договором депозиту йому завдано саме той розмір збитків, суму яких він просить стягнути.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Оскільки у вказаній категорії справ обов'язок доказування розміру своїх позовних вимог несе позивач, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення коштів, які є упущеною вигодою у зв'язку із неповерненням суми депозиту та нарахованих процентів, не доведені та не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така вимога підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Положення ст. 23 ЦК України встановлюють, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї або близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (майнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
ОСОБА_1 у поданій суду позовній заяві зазначав, що йому було завдано моральної шкоди у зв'язку порушенням його прав та невиконанням його законних вимог, на які він розраховував при укладенні договору з ПАТ КБ «ПриватБанк». Як зазначав позивач ОСОБА_1, у зв'язку з порушенням відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» умов договору був змінений його усталений ритм життя та завдало душевних переживань. Завдану йому неправомірними діями ПАТ КБ «ПриватБанк» моральну шкоду ОСОБА_1 оцінив у розмірі 10 000 грн.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення вказаної вимоги та вважає за можливе стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди , а в решті вимог про стягнення моральної шкоди суд відмовляє, оскільки позивач не надав достатніх доказів в обґрунтування заявлених вимог.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі слід стягнути з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави пропорційно задоволеній частині позовних вимог.
Керуючись п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 1 ч. 2 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1 ст. 14, ст.ст. 22, 23, 525, 526, 599, 610, 611, 625, 1058, ч. 2 ст. 1060, ст. 1061 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1-3 ст. 60, ст.ст. 88, 213, 215, 218, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати дії Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» по списанню процентів безпідставними та протиправними.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму внесених на депозитний рахунок коштів у розмірі 5 000 доларів США, що еквівалентно 111 271 грн. 94 коп., суму нарахованих процентів у розмірі 868,17 доларів США, що еквівалентно 19 320 грн. 59 коп., суму нарахованих 3% річних у розмірі 270,11 доларів США, що еквівалентно 6 011 грн. 13 коп., що разом складає 6 138,28 доларів США, що еквівалентно 136 603 грн. 66 коп.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
У решті позову відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 609 грн. 64 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.