АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Ремеза В.А

При секретарі - Левцунову І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" і ОСОБА_3, третя особа - Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсними в договорах банківського вкладу заповідальних розпоряджень, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3, третя особа - Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсними в договорах банківського вкладу заповідальних розпоряджень відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1228 ЦК України власник має право розпоряджатися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Судом встановлено, що 22 листопада 2010 року, 23 листопада 2012 року, 31 грудня 2012 року і 19 січня 2013 року між ОСОБА_4 (мати позивача) і ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено чотири договори банківських вкладів, встановлено відсотки за користування коштами, договори виконувалися.

У вказаних договорах ОСОБА_4 було також укладено заповідальні розпорядження на користь ОСОБА_3, тобто останній мав право на успадкування цих вкладів після смерті ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилася спадщина. Спадкове майно складається з двох квартир і вказаних чотирьох грошових вкладів в банку. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є позивач, відповідач також претендував на вказане спадкове майно і звертався з позовом до суду про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу і визнання права власності на спадкове майно, позивач заявив зустрічний позов про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року в задоволенні вимог ОСОБА_3 відмовлено, зустрічний позов задоволено частково: за ОСОБА_2 (сином померлої) визнано право власності в порядку спадкування на вказані в його позові дві квартири, в задоволенні позовних вимог про спадкування коштів на вказаних банківських вкладах відмовлено, оскільки договори цих вкладів мають заповідальне розпорядження померлої на користь відповідача ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили той факт, що волевиявлення померлої ОСОБА_4 у момент вчинення заповідальних розпоряджень не було вільним і не відповідало її волі.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що в зазначених договорах банківських вкладів були застосовані умови договору, які не передбачені Інструкцією №492, а саме викладений та заповнений блок щодо заповідального розпорядження на випадок смерті, його застосування без наявності письмової згоди ОСОБА_4 було неправомірним не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявними в матеріалах справи копіями договорів про заощадження, укладених між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "Приватбанк" підтверджується, що заповідальні розпорядження ОСОБА_4 містяться в окремому розділі вказаних договорів під назвою "Заповідальне розпорядження" підписане вкладником та уповноваженим працівником банку, тобто у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, позивач посилається лише на порушення порядку оформлення заповідальних розпоряджень, але не ставить питання про недійсність всього правочину, або про неналежність підпису на договорі банківського вкладу його матері, однак це не позбавляє його можливості звернутися до суду з аналогічною вимогою, але з інших підстав, в тому числі й з підстав неналежності підпису ОСОБА_4

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: