Справа № 738/412/15-ц Провадження № 22-ц/795/1144/2015 Головуючий у I інстанції: Сова Т. Г.
Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

21 липня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: прокурора Сидоренко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області в інтересах в особи з числа дітей-сиріт ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом Ніжинського міжрайонного прокурора в інтересах особи з числа дітей-сиріт ОСОБА_1 до Комунального закладу „Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр", Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації про стягнення невиплаченої одноразової грошової допомоги в сумі 7716 грн. і компенсації на придбання одягу та взуття в сумі 272 грн., -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року Ніжинський міжрайонний прокурор в інтересах особи з числа дітей-сиріт ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу „Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр" Чернігівської обласної ради, про стягнення невиплаченої одноразової грошової допомоги. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1, як випускнику навчального закладу, з числа дітей-сиріт, не виплачена одноразова грошова допомога відповідно до ч. 7 ст. 8 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», чим порушено його майнові права.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду заступник прокурора Чернігівської області в інтересах в особи з числа дітей-сиріт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм законодавства України.

В скарзі апелянт вказує, що судом не взято до уваги норму ст. 8 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування».

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Сидоренко Ю.К., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Проте, суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо буде встановлено таке порушення норм матеріального або процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 його батьками є ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до довідки від 10.06.2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 має другу групу інвалідності з дитинства та за станом здоров'я може знаходитись в будинку - інтернаті для психохроніків і потребує стороннього догляду та нагляду.

Згідно з довідкою № 413 від 28.03.2014 року, що видана КП „Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр", ОСОБА_1 навчався з 15.09.2003 року по 28.08.2014 року у вищевказаному закладі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що не встановлено будь-яких порушень прав та свобод особи, в інтересах якої подана позовна заява.

Однак, розглянувши даний спір і постановивши рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, керуючись нормами цивільного-процесуального кодексу України, суд прийшов до помилкового висновку і апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

Частиною сьомою статті 8 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» передбачено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (частина друга статті 9 цього Закону).

Спори між випускниками навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, із цими навчальними закладами з приводу визнання протиправними дій, зобов'язання донарахувати та виплатити недоотриману одноразову грошову допомогу, виплата якої гарантована державою та покладена на навчальний заклад, належать до юрисдикції адміністративних судів (п. 35 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду, від 20.05.2013, № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів").

Тобто, даний спір вважається публічно-правовим, і має розглядатися за нормами Кодексу адміністративного судочинства, чого не врахував суд першої інстанції, суттєво порушивши норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст. 205 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням вимог закону і є достатні підстави для його скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області - задовольнити частково.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року - скасувати, а провадження у справі - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: