Справа № 715/1317/15-ц
Провадження № 2/715/529/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретаря судового засідання Затолошної Р.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1. Л.М.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зменшення розміру неустойки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зменшення розміру неустойки, посилаючись на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 06 липня 2010 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За період з червня 2010 року по червень 2015 року йому нарахована заборгованість по сплаті аліментів в сумі 42 700 грн. Вказує на те, що 8 600 грн. в рахунок заборгованості ним сплачено. Крім того, вказує на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 70 000 грн.

Посилається на те, що на даний час він перебуває за кордоном, ніде не працює, не має доходу, немає майна, тому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в сумі 34 100 гривень та просить зменшити розмір неустойки, який він має сплати за рішенням суду на 65 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі та надала суду пояснення аналогічні позовній заяві, та просила суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали повністю, просили відмовити у його задоволенні посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні норми містяться в ст. 180 СК України.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-583 від 25 жовтня 2010 року, виданого на підставі рішення Глибоцького районного суду, з позивача стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання їх спільного сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн., починаючи з 31 травня 2010 року до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що з часу предявлення виконавчого листа до виконання у відділ ВДВС Глибоцького РУЮ, відповідач не сплачував аліменти, тільки в листопаді 2011 року сплатив 3500 грн., в січні 2012 року 100 грн., в лютому 2012 р. 700 грн., в березні 2012 р. -900 грн., в серпні 2012 р. 1000 грн. в грудні 2012 р. 800 грн., в квітня 2015 року 400 грн. та в травні 2015 року 300 грн., в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до довідки ВДВС Глибоцького РУЮ від 29 травня 2015 року за № 2993/02-27 заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на травень 2015 року складає 34 100 грн.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2014 року, яке було залишене в силі ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23 липня 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 70 000 грн. При цьому, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_4 пеню в сумі 132 797 грн., однак, судом було зменшено розмір пені, враховуючи матеріальний стан платника аліментів та виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності розміру наявної заборгованості по сплаті аліментів і розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_4 є молодим, здоровим чоловіком, не має на утриманні інших осіб та обставина, що відповідач, як він сам стверджує, ніде не працює не може визнаватися обставиною, яка має істотне значення для звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів. Із наданих позивачем довідок про його трудовий стаж вбачається, що протягом часу, з якого стягуються аліменти на утримання дитини він працював, а тому отримував дохід і мав можливість платити аліменти.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що він залишився без роботи і не може її знайти є неспроможними та не доводить неможливість отримувати дохід для сплати аліментів а, навпаки, свідчить про небажання відповідача влаштовуватись на роботу та утримувати дитину.

Безпідставними на думку суду є також посилання позивача на те, що він немає у власності нерухомого майна та земельної ділянки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що за рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 жовтня 2011 року визнано за останнім право власності на 23/100 частки будівельних матеріалів та обладнання, які витрачені на будівництво житлового будинку та споруд, що знаходяться по вул. 24 серпня в смт. Глибока Чернівецької області загальною вартістю 72 485 грн.

Крім того, рішенням Глибоцького районного суду від 01 квітня 2014 року було встановлено, що відповідач протягом періоду виникнення заборгованості по аліментах, був зареєстрований в системі соціального забезпечення та отримував субсидію по безробіттю, крім того, оплачував судові збори (649,82 грн., 138,25 грн.. 434,34 грн., 229,40 грн., тощо), послуги адвоката (3 000 грн.), проведення експертизи, державне мито (5,76 євро), консульський збір (25 євро), що відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Судом в встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 15 січня 2014 року вказане рішення було залишено у силі. При цьому як суди першої, так і апеляційної інстанції виходили із того, що після прийняття рішення суду про стягнення аліментів в матеріальному стані сторін змін, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів не відбулося.

А тому суд вважає, що позивачем та його представником не доведено обставини, на підставі яких можна було б звільнити останнього від сплати заборгованості по аліментах. Відповідно до ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується позовної вимоги про зменшення розміру неустойки, яку позивач зобовязаний сплатити на користь відповідачки згідно рішення Глибоцького районного суду від 01 квітня 2014 року на 65 000 гривень, суд вважає, що дана вимога взагалі є безпідставною і не ґрунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Разом з тим, дана норма може бути застосована судом тільки при розгляді справи судом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Судом встановлено, що така справ вже розглядалася судом, 01 квітня 2014 року Глибоцьким судом було винесено рішення по даній справі та, як вже зазначалося, виходячи із матеріального становища платника аліментів зменшено розмір пені до 70 000 грн. Дане рішення було предметом розгляду апеляційного суду Чернівецької області та ухвалою від 23 липня 2014 року залишено без змін. Вказане рішення суду звернуто до виконання. При цьому слід зауважити, що процесуальним законодавством встановлено порядок апеляційного, касаційного оскарження рішень судів та перегляд рішень за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 14 ЦПК та ч. 5 ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є безпідставним, необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 51, 124 Конституції України, ст.ст. 75, 84, 180, 196 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 14, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та зменшення розміру неустойки відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: