Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

27 липня 2015року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Борисенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 131793грн.; суму процентів за договором позики у розмірі 8050,19грн.; суму інфляційних втрат у розмірі 4085,58грн. та суму 3% річних у розмірі 259,98грн. разом із судовими витратами.

Обґрунтовуючи вимоги позову позивач зазначає, що 04.09.2014р. с відповідачем уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що на той час становило 67500грн., а відповідач зобовязався повернути борг на першу вимогу позивача. Про отримання коштів відповідач склав розписку. 22.12.2014р. позивач на адресу відповідача направив письмову вимогу про повернення всієї суми боргу, однак до сьогоднішнього часу борг не повернуто. Оскільки відповідач отримав вимоги про повернення коштів 25.12.2014р., тобто вважається, що порушив зобовязання з 25.01.2015р., також внаслідок неповернення своєчасно грошових коштів з відповідача підлягають стягнення 3% річних, проценти за користування коштами і сума інфляційних витрат.

Представник позивача надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі і не заперечуючи щодо постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд зі згоди представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги цілком обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 гроші в розмірі 5000 доларів США в еквіваленті 67500грн.,на підтвердження чого, ОСОБА_2 надав особисто розписку (а.с.9).

Отже, між сторонами укладено простий письмовий договір позики.

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобовязується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики).

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено, позивач 22.12.2014р. направив на адресу відповідача вимогу про повернення боргу, що останнім отримано, про що свідчать поштове повідомлення (а.с.10,11).

Відповідно до ст..ст. 610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки у розписці не зазначено правових наслідків в разі порушення взятого зобовязання, а саме, розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ у відповідності до правил ч.1 ст. 1048 ЦК України.

Частина 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач до сьогоднішнього часу не повернув суму позики в розмірі 5000 доларів США, що курсом НБУ станом на 17.02.2015р. становить 131793грн. позивачу, то з відповідача повинно бути стягнуто суму боргу, суму відсотків за користування грошовими коштами позивача, суму інфляційних втрат і три відсотка річних від суми боргу.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,15,16,60,88,212,169,224,226 ЦПК України, ст.ст. 536, 610, 611, 625, 1048 ЦК України суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІН: НОМЕР_2) суму боргу за договором позики від 04.09.2014р. в розмірі 131793 (сто тридцять одна тисяча сімсот девяносто три)грн.; суму процентів за користування грошовими коштами в розмірі 8050 (вісім тисяч пятдесят)грн.., 19 коп.; суму інфляційних втрат в розмірі 4085 (чотири тисячі вісімдесят пять)грн., 58 коп. та суму 3% річних у розмірі 259 (двісті пятдесят девять)грн.,98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІН: НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 1441 (одна тисяча чотириста сорок чотири)грн., 88 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя