УхвалА

іменем україни

8 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання державного акта про право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Бердянський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся до суду з указаним вище позовом, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що проведеною прокуратурою перевіркою було встановлено, що п. 5, п. 5.75 рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 25 лютого 2010 року затверджено проект відведення земельної ділянки, площею 0,0608 га, та передано її у власність ОСОБА_4 з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва. На підставі рішення ради ОСОБА_4 було видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, а 18 липня 2012 року вона за договором купівлі-продажу продала земельну ділянку ОСОБА_5 Вказував, що земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги, а, відтак, відноситься до земель водного фонду. Крім того, проект землеустрою про відведення спірної земельної ділянки у власність не пройшов обов'язкову державну експертизу.

З урахуванням наведеного прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати п. 5, п. 5.75 рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 25 лютого 2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; визнати недійсним, виданий на ім'я ОСОБА_4, державний акт про право власності на вказану земельну ділянку; визнати договір купівлі-продажу її, укладений між відповідачами, недійсним; зобов'язати управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати реєстрацію права власності на неї; витребувати з незаконного володіння та повернути земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року, позов Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано п. 5, п. 5.75 рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 25 лютого 2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Визнано недійсним, виданий на ім'я ОСОБА_4, державний акт про право власності на земельну ділянку, площею 0,0608 га, по АДРЕСА_1 Зобов'язано ОСОБА_5 повернути вказану земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення в частині задоволення позову скасувати й ухвалити нове, яким у задоволенні позову Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави відмовити повністю.

ОСОБА_4 судові рішення не оскаржувала.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суди, задовольняючи частково позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку, про те що передача громадянину земельної ділянки із земель водного фонду, до якого відноситься спірна земельна ділянка, так як знаходиться в межах прибережної захисної смуги з урахуванням конкретної ситуації, для індивідуального дачного будівництва без зміни її цільового призначення в установленому законом порядку суперечить вимогам ст. 20 ЗК України та згідно з п. «а» ст. 21 зазначеного Кодексу є підставою для визнання рішення Бердянської міської ради Запорізької області про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки недійсним. При цьому, суди вірно встановили, що обов'язкова державна експертиза проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки згідно зі ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проведена не була.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах № 6-35цс14 від 14 травня 2014 року та № 6-155цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Також суди, повертаючи спірну земельну ділянку територіальній громаді м. Бердянська, вірно застосували положення ст. 1212 ЦК України.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта