З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 643/8573/15-ц
Провадження № 2/643/3429/15
14.07.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді Зінченко Ю.Є.
при секретарі Колтур Я.С.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 Умрузак Хожакуловича, ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, суд
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між АТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено рамкову угоду № Х-3607/03.04 від 22.03.2004 р., викладеної в новій редакції Договором № 4 про внесення змін від 27.03.2009 року відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування відповідача ОСОБА_2 на підставі наступних кредитних договорів (п. 2.1.).
Відповідно до умов Кредитних договорів (п.2.1. та п. 9.2.2.), відповідач як позичальник зобовязався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному Кредитними договорами.
Відповідач порушив умови Кредитних договорів та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість.
Умовами вищезазначених Кредитних договорів: п.8.2.1 передбачено, що Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов'язань за цим договором тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні.
Водночас умовами зазначених Кредитних договорів: (п.8.6. та п. 8.7.) передбачено, що при прострочені погашення грошових зобов'язань за цим Договором тривалістю більш ніж 30 календарних днів позичальник зобов'язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. При цьому кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення.
Позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про повне дострокове погашення кредиту, проте заборгованість погашена не була.
Кредитним договором (ч. 3 п.2) і п. 4.1. Рамкової угоди передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує позивачу проценти, розмір яких було зазначено вище. Отже розмір процентів, що встановлений кредитними договорами, повинен сплачуватися відповідачем ОСОБА_2 за весь час прострочення і до моменту погашення заборгованості.
Положеннями Кредитних договорів (п.10.2.) передбачено, що у випадку прострочення встановлених цим Договором строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує Кредитору штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 (п'ятнадцять) гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Отже, АТ «ПроКредит Банк» набув право вимагати стягнення заборгованості з Позичальника за капіталом по кредиту, відсотками по графіку, відсотками за фактичне користування капіталом та пенею.
В забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором із АТ «ПроКредит Банк», позивачем з ОСОБА_1 було укладено договір поруки №3607-ДП5 від 27.06.2007р.
Відповідно до умов Договору поруки (п.2.1.), Поручитель поручається перед Кредитором за виконання усіх зобов'язань Позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Договором поруки, яким забезпечується виконання зобов'язань відповідача не передбачено спеціальних умов відповідальності поручителя, а отже позичальник і поручитель відповідають перед АТ «ПроКредитБанк» як солідарний із позичальником боржник.
У зв'язку з виникненням заборгованості відповідача ОСОБА_2, Позивач звернувся до поручителя з вимогою про виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 відповідно до умов договорів поруки. Поручителю була направлена вимога, яка не була виконана і погашення на підставі договору поруки не відбулося.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, у разі неявки відповідачів ухвалити заочне рішення.
Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між АТ «ПроКредит Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено рамкову угоду № Х-3607/03.04 від 22.03.2004 р., змінену та доповнену додатковими угодами № 1,2,3 та викладену в новій редакції Договором № 4 про внесення змін від 27.03.2009 року відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування відповідача ОСОБА_2 на підставі наступних кредитних договорів (а.с. 12-18).
Факт видачі кредиту підтверджується випискою з рахунку відповідача ОСОБА_2 (а.с. 4).
Відповідно до умов Кредитних договорів (п.2.1. та п. 9.2.2.), відповідач як позичальник зобовязався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному Кредитними договорами.
Відповідач порушив умови Кредитних договорів та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість.
Умовами вищезазначених Кредитних договорів: п.8.2.1 передбачено, що Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов'язань за цим договором тривалістю більш ніж 3 (три) банківські дні (а.с. 13-16).
Водночас умовами зазначених Кредитних договорів: (п.8.6. та п. 8.7.) передбачено, що при прострочені погашення грошових зобов'язань за цим Договором тривалістю більш ніж 30 календарних днів позичальник зобов'язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. При цьому кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення.
Позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про повне дострокове погашення кредиту (а.с. 33), проте заборгованість погашена не була.
Кредитним договором (ч. 3 п. 2) і п. 4.1. Рамкової угоди передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує позивачу проценти, розмір яких було зазначено вище. Отже розмір процентів, що встановлений кредитними договорами, повинен сплачуватися відповідачем ОСОБА_2 за весь час прострочення і до моменту погашення заборгованості.
Положеннями Кредитних договорів (п.10.2.) передбачено, що у випадку прострочення встановлених цим Договором строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує Кредитору штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 (п'ятнадцять) гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості (а.с. 15).
Отже, АТ «ПроКредит Банк» набув право вимагати стягнення заборгованості з Позичальника за капіталом по кредиту, відсотками по графіку, відсотками за фактичне користування капіталом та пенею.
Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом іншим нормативно-правовим актом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ст. ст. 549, 550, 611, 624 ЦК України за порушення грошового зобовязання передбачена сплата неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За невиконання зобовязання за кредитним договором, відповідно п.10.2 договору позичальник сплачує Кредитору штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 (п'ятнадцять) гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості (а.с. 15), що згідно розрахунку за період з 27.07.2007 по 21.05.2015 року становить 625391,42 грн.
Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 КК України наслідками порушення позичальником зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтвердитись іншими засобами доказування.
Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на укладений договір поруки між ним та відповідачем ОСОБА_1 №3607-ДП5 від 27.06.2007р., згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.
Належних та допустимих доказів укладення вказаного договору поруки, а саме копії самого договору поруки, матеріали справи не містять, а вимога, направлена на імя ОСОБА_1 не є доказом укладення договору. За відсутністю договору поруки суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача щодо солідарної відповідальності, дотримання позивачем строків предявлення позову до поручителя.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Таким чином, позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо другого відповідача не надано суду належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 несе поряд із відповідачем ОСОБА_3 солідарну відповідальність за кредитним договором.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі викладеного, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості у загальному розмірі 899775,50 грн. В інші частині позовних вимог - позов задоволенню не підлягає.
В силу ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,169,197,212,214-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 543, 554,610, 612,1046,1048-1050, 1052,1054 ЦК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 Умрузака Хожакуловича на користь ПАТ «ПроКредит Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Ю.Є. Зінченко