АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1139/15 Доповідач - Ткач З.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Бершадська Г. В., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - ОСОБА_1 та її представника

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її

представника ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

В обґрунтування вимог посилалась на те, що 16 квітня 2013 року нею, ОСОБА_5 та агенцією нерухомості «Золота підкова», в особі ОСОБА_1, було укладено договір про намір купівлі-продажу об'єкта нерухомості - двокімнатної квартири в будинку за адресою: АДРЕСА_1, за умовами якого вона та ОСОБА_5 мали укласти договір купівлі-продажу квартири до 25 грудня 2013 року.

Згідно договору завдатку від 17 квітня 2013 року, укладеного між ОСОБА_5, ОСОБА_3 та третьою стороною - Агенцією нерухомості "Золота підкова", в особі ОСОБА_1, вона передала продавцеві завдаток в сумі 24000 грн., в рахунок продажу двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, на усну вимогу ОСОБА_1, вона передала їй 8000 грн.

У подальшому договір купівлі-продажу не був укладений.

На вимогу до ОСОБА_1 повернути отримані кошти, остання відмовилась.

Оскільки договір купівлі-продажу не відбувся, договору про надання послуг з ОСОБА_1 не було укладено, тому вважає, що кошти підлягають стягненню з відповідачки згідно ст.1212 ЦК України, як набуті без правової підстави.

26 травня 2015 року ОСОБА_3 збільшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідачки, крім основної суми боргу, 243,60 грн. сплаченого судового збору, 32 грн. витрат за друк оголошення в газеті, 206,89 грн. - 3% річних за користування чужими коштами, а також 2172,51 грн. збитків від інфляції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2015 року вирішено: "Позов задовольнити.

Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн., 3% річних за користування чужими коштами в сумі 206, 89 грн. та 2172, 51 грн. збитків від інфляції, а всього 10379 (десять тисяч триста сімдесят дев'ять) 40 ( сорок) коп."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки фактичним обставинам справи, не вірно визначив характер спірних правовідносин, що виникли між нею та позивачкою, прийшов до помилкового висновку про те, що вона набула кошти від позивачки без відповідної правової підстави, і вирішив спір з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 квітня 2013 року між ОСОБА_3 (покупець) та ОСОБА_5 (продавець), третя особа агенція нерухомості "Золота підкова", в особі СПД-ФО ОСОБА_1, був укладений тристоронній договір про намір купівлі-продажу нерухомості, згідно умов якого продавець та покупець домовились у термін до 25 грудня 2013 року укласти договір купівлі-продажу двокімнатної квартири в будинку, що розташований в АДРЕСА_1.

17 квітня ОСОБА_3, ОСОБА_5 та СПД-ФО ОСОБА_1 уклали договір завдатку, на підставі якого вона передала продавцю ОСОБА_5 24000,00 грн.

Крім того, 17 квітня 2013 року ОСОБА_3 передала СПД-ФО ОСОБА_1 8000 грн., як оплату за послугу за двокімнатну квартиру в с. Смиківці, що стверджується чеком від 17 квітня 2013 року, та не заперечується сторонами. (а.с. 8)

У подальшому договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не був укладений і на її прохання ОСОБА_5 повернув суму завдатку в розмірі 2400,00 грн.

ОСОБА_1 повернути позивачці отримані кошти відмовилась.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами ОСОБА_3 та СПД-ФО ОСОБА_1 не було укладено договору про надання послуг по інформаційно-довідковому обслуговуванню купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, а тому відповідачка збагатилась за її рахунок поза підставою, передбаченого законом, іншими правовими актами чи правочином, і до спірних правовідносин застосував правила ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Проте з цим висновком колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 11, ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивiльнi права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено матеріалами справи, правовою підставою для передачі ОСОБА_3 коштів ОСОБА_1 були умови визначені п. 3.3 тристороннього Договору про намір купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 16 квітня 2013 року, згідно якого Покупець зобов'язався оплатити вартість послуг Третьої сторони за Договором №18 від 16 квітня 2013 року.

Надання послуг ОСОБА_1 в укладені договору купівлі-продажу нерухомості передбачено також в п. 3.2 Договору, згідно якого Продавець зобов'язався передати представнику Третьої сторони всі правоустановлюючі документи на Об'єкт (2-кімнатну квартири за адресою: АДРЕСА_1.)

Участь третьої сторони - СПД-ФО ОСОБА_1 у договірних правовідносинах також передбачена п. 2 Договору завдатку від 17 квітня 2013 року, яким встановлено, що продавець передає Третій стороні всі установчі документи, а також зобов'язується надати їй в термін до 25 грудня 2013 року всі необхідні для оформлення договору купівлі-продажу документи.

В суді апеляційної інстанції сторони не заперечували фактичну участь ОСОБА_1 у наданні інформаційних послуг для укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, свідчать про укладення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору, за умовами якого ОСОБА_1 зобов'язалась надавити ОСОБА_3 послуги з метою купівлі нерухомого майна, а ОСОБА_3 оплатити виконавцеві зазначені послуги.

Той факт, що сторонами не був укладений письмовий договір не свідчить про те, що такий не був укладений, оскільки умови договору, зокрема щодо обсягу надання послуг, розміру та порядку оплати послуг, сторони визначали усно, і недодержання сторонами письмової форми в силу вимог ст. 218 ЦК України, не має наслідком його недійсність.

При цьому колегія суддів бере до уваги те, що з моменту укладення між сторонами Договору про надання послуг з купівлі об'єкта нерухомості та оплати вартості послуг до відмови у грудні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укласти договір купівлі-продажу, позивачка будь-яких претензій до ОСОБА_1 не мала, і з будь-якими заявами чи пропозиціями до останньої щодо зміни умов укладеного між ними Договору чи його розірвання, не зверталась.

Оскільки відносини, які склалися між сторонами, є договірними, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність застосування судом першої інстанції для вирішення даного спору ч.1 ст. 1212 ЦК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у позові ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду від 30 червня 2015 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відмовити.

Рішення колегії може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: