Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/3804/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Гончарук В.П.
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Голови правління житлово-будівельного кооперативу «Експрес» Брукви А.С. на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до житлово-будівельного кооперативу «Експрес» про стягнення заробітної плати та зобов'язання видати наказ про звільнення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ЖБК «Експрес» про стягнення заробітної плати та зобов'язання видати наказ про звільнення.

Стягнуто з ЖБК «Експрес» на користь ОСОБА_3 2 899 грн. 68 коп. заборгованості по заробітній платі, 8 799 грн. 25 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку, а всього стягнуто 11 698 грн. 93 коп.

Стягнуто з ЖБК «Експрес» в доход державного бюджету України 243 грн. 60 коп. судового збору.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі голова правління ЖБК «Експрес» просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що з 1 квітня 2007 року ліфти, що перебувають на балансі ЖБК «Експрес», технічно обслуговує ВАТ «Украліфтсервіс» на підставі підрядного договору №339 від 1 квітня 2007 року, жодного документу, якій підтверджує, що позивач ОСОБА_3, який називає себе ліфтером, крім запису в трудовій книжці, який був зроблений невідомою особою, та незрозумілої довідки від ДПІ позивачем до суду не надавалось.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 1 травня 2011 року по 31 січня 2012 року працював на посаді ліфтера в ЖБК «Експрес».

Відповідний запис про прийняття на роботу на посаду ліфтера в ЖБК «Експрес» за наказом №1 від 01 травня 2011 року міститься в трудовій книжці позивача під №30.

Відповідно до даних, що зазначені у довідці, виданій Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі м. Києва, ОСОБА_3 працював в період часу з 01 травня 2011 року по 31 січня 2012 року в ЖБК «Експрес» та отримав заробітну плату за цей період у сумі 2 205 грн. Із заробітної плати позивача сплачувались податки. (а.с.4)

Відповідачем вказана інформація спростована не була та не було надано наказів про прийняття на роботу та звільнення позивача з посиланням на відсутність будь-якої документації у ЖБК.

Із заявами про звільнення до роботодавця позивач не звертався, інформація щодо звільнення позивача з ініціативи відповідача сторонами не надавалась.

22 квітня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив ухвалити рішення, яким стягнути з ЖБК «Експрес» на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 2 205 грн., компенсацію за невикористані відпустки за 3 роки у сумі 694,68 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку а розмірі 8 799,25 грн., а всього 11 698 грн. 93 коп., зобов'язати керівництво ЖБК «Експрес» внести в трудову книжку ОСОБА_3 запис про звільнення. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 1 травня 2011 року він був прийнятий на посаду ліфтера у ЖБК «Експрес» з посадовим окладом у 200 грн., що підтверджується записом в трудовій книжці та даними із податкової інспекції, виконував покладені на нього обов'язки, стежив за технічним станом ліфтів, але заробітну плату не отримував, та на даний час не вирішено питання про його звільнення, трудова книжка належним чином не оформлена.

Відповідач позов не визнав, його представник заперечував проти задоволення позову, стверджував, що позивач не працював на посаді ліфтера, оскільки у нього не має відповідної освіти та досвіду. Пояснень щодо наявності запису в трудовій книжці позивача про прийняття на посаду ліфтера в ЖБК «Експрес» та видачу наказу на його прийняття представник не зміг надати, зазначав, що дані події відбувалися за часів попереднього голови правління, будь-яка документація не збереглася або не велася, не виключає, що можливо позивача формально було прийнято на вказану посаду, але він будь-яких трудових функцій не виконував в ЖБК «Експрес», а також міг не отримувати заробітну плату, а за нього отримувала кошти інша особа.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3 перебував в трудових стосунках з відповідачем ЖБК «Експрес», проте позивачу не була виплачена заробітна плата за час роботи на посаді ліфтера, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам трудового законодавства.

В апеляційній скарзі голова правління ЖБК «Експрес», зазначаючи про необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції, посилається на те, що він, як голова правління ЖБК приступив до роботи з 01 травня 2013 року, позивача як працівника ЖБК за весь час своєї роботи на посаді голови не бачив, позивач не надавав звіти про виконану роботу, не просив спецодяг, не був присутній на зборах, не має відповідної освіти, кваліфікації та допуску до роботи з ліфтом, не надав інструкції для оператора, ліфтера по обслуговуванню ліфтів, отже позивач не працював на посаді ліфтера ЖБК «Експрес», де взагалі немає такої посади.

Зазначені доводи апеляційної скарги судова колегія відхиляє, оскільки вони ґрунтуються лише на пояснення голови правління ЖБК, який працює на цій посаді з травня 2013 року, та не спростовують відомостей, що містяться у довідці ДПІ та запису у трудовій книжці позивача, про те, що він працював у відповідача на посаді ліфтера з травня 2011 року по січень 2012 року, йому нараховувалась заробітна плата, з якої відраховувались та сплачувались податки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було взято до уваги надану відповідачем інформацію про те, що з 01 квітня 2007 року ліфти, які перебувають на балансі ЖБК «Експрес», технічно обслуговує ВАТ «Укрліфтсервіс» на підставі підрядного договору №339 від 01 квітня 2007 року, вказана обслуговуюча організація отримує від ЖБК «Експрес» щомісяця кошти в сумі 1 596,10 грн. за свою роботу, у зв'язку з чим не має підстав приймати на роботу в ЖБК «Експрес» людину на посаду ліфтера, яка не є ліфтером, судова колегія також не вважає підставою для скасування рішення суду, оскільки наявність договору з обслуговуючою організацією та відсутність необхідності у прийнятті на роботу ліфтера не свідчить про те, що позивач не був прийнятий на роботу, працював, йому нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата.

До того ж, представник ЖБК ОСОБА_4, який відповідно до службового посвідчення від 15 березня 2012 року є працівником ВАТ «Укрліфтсервіс», у суді апеляційної інстанції надав пояснення, що він працює у ВАТ «Украліфтсервіс», яка обслуговує ліфти у ЖБК «Експрес». Заробітну плату, яка становить 200 грн., він отримує у ЖБК, у 2012 році мали місце тривалі затримки у виплаті заробітної плати, пов'язані з накладенням арешту на рахунки ЖБК.

Пояснення вказаного представника про те, що йому невідомо обставини перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, не є підтвердженням відсутності таких відносин, враховуючи періоди роботи позивача і даного представника.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог та невірність висновків суду, зважаючи на те, що трудова книжка позивача зберігається не в ЖБК, а у позивача, що останнім не надано доказів - наказів про прийняття на роботу тощо., судова колегія вважає необґрунтованими, а зазначені обставини свідчать про те, що відповідачем був порушений порядок прийняття позивача на роботу, ведення документообігу та зберігання трудових книжок працівників та інших документів.

Безпідставними є також посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було встановлено, ким було внесено запис про прийняття на роботу в трудову книжку ОСОБА_3, оскільки відповідачем відповідних клопотань (про допит свідків, призначення експертизи) не заявлялось, а зміст запису у трудовій книжці відповідає відомостям, зазначеним у довідці ДПІ.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у позові, як про це просить відповідач в апеляційній скарзі.

Разом з тим, судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку не було перевірено наданих позивачем розрахунків.

У судовому засіданні апеляційного суду позивачем були уточнені розрахунки позовних вимог, з урахуванням чого позивач просив стягнути з відповідача заробітну плату за період з 01 травня 2011 року по 31 січня 2012 року, яка була йому нарахована і не виплачена, у розмірі 2 205 грн.

Вказана сума нарахованої позивачу заробітної плати повністю відповідає за розміром і періодом нарахування довідці ДПІ, отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, враховуючи, що середньоденний заробіток позивача за два останні місяці перед звільненням становив 11,14 грн. (245 грн. х 2 міс. : 44 робочих дні =11,14 грн.), кількість робочих днів затримки розрахунку з 01 лютого 2012 року по 20 січня 2015 року (день ухвалення рішення судом) становила 745, суд першої інстанції повинен був стягнути з відповідача на користь позивача в порядку ст. 117 КЗпП України 8 299,30 грн. (11,14 грн. х745)

Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 10 504,30 грн. (2 205 грн.+ 8 299,30 грн.), у зв'язку з чим рішення суду підлягає зміні в частині сум заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу голови правління житлово-будівельного кооперативу «Експрес» Брукви А.С. задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року змінити: зменшити розмір сум, що підлягають стягненню:

заборгованості по заробітній платі - до 2 205 грн.,

середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01 лютого 2012 року по 20 січня 2015 року - до 8 299,30 грн.,

загальної суми стягнення - до - 10 504,30 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: