АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 603/23/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю.Г.
Провадження № 22-ц/789/595/15 Доповідач - Бахметова В.Х.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бахметової В.Х.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Монастириського районного суду від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Монастириського районного суду від 17 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1299 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що на час, коли відповідач вселився у будинок (28.06.1986 року) власником (головою) будинковолодіння був її покійний чоловік ОСОБА_4, згоду на його реєстрацію у будинку вона не давала. Крім цього, ОСОБА_1 не надав належних доказів на підтвердження того, що в період з 28.06.1986 року по 15.04.1991 року він був членом колгоспу, а тому відповідно має право на частку в даному будинковолодінні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не погоджуються з доводами апеляційної скарги, вважають рішення суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2В, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у належному їй будинку відповідач зареєстрований 26.05.1988 року. Однак, на той момент власником житлового будинку був її покійний чоловік ОСОБА_4 Право власності на будинок вона оформила 15.06.2012 року на підставі рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 24.05.2012 року. Вважає, що внаслідок переходу права власності на житло відповідач, який не набув самостійного права на житло на підставах, передбачених законом, втратив право житлового сервітуту на спірне житлове приміщення, так як з припиненням права власності особи на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника. Тому ОСОБА_3 просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю, визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком по вул. Куриляка, 20 в смт. Коропець Монастириського району та виселити його із вказаного житлового приміщення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку відсутнє порушення прав позивача, яке підлягає захисту, а тому, виходячи з того, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку по вул. Куриляка, 20 в смт. Коропець Монастириського району в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 08.08.1986 року.

28.06.1986 року ОСОБА_1 одружився із дочкою позивачки ОСОБА_5 (ОСОБА_6В.) та фактично почав проживати у вказаному житловому будинку в селі Коропець, про що свідчить запис в погосподарській книзі Коропецької сільської ради ( а.с. 47 ).

Із довідки про склад сімї №3020/10-07, виданої Коропецькою селищною радою Монастириського району від 26.12.2014 року вбачається, що у спірному житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_7 (власник), ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зять - відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 та внук ОСОБА_9. ІНФОРМАЦІЯ_5

З пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вбачається, що він працював в колгоспі і отримав земельний пай.

Про те, що ОСОБА_1 працював в колгоспі свідчить довідка селянської спілки Світанок з яких вбачається, що з 01.09.1987 року по 17.03.2000 рік ОСОБА_1 працював в колгоспі столяром (а.с.21).

Пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції узгоджуються з наявної в справі довідки про його працю в селянській спілці ( а.с. 21), а також з даними з погосподарської книги Коропецької сільської ради ( а.с. 47), в якій зазначено місце праці відповідача колгосп Світанок.

Згідно ЦК УРСР та Вказівкам по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики від 12 травня 1985 року № 5-24/26, тип господарства в селі визначається як колгоспний у випадках, якщо хоча б один з членів сімї працював в колгоспі або був колгоспним пенсіонером.

Отже, в 1986 році ОСОБА_1 поселившись в господарство ОСОБА_4 та вступивши в колгосп, надав даному господарству статусу колгоспного двору, яке з прийняттям Закону України Про власність перетворилось в майно, яке є спільною сумісною власність членів колгоспного двору, які проживали в ньому станом на 15 березня 1991 року.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Згідно з вимогами ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, права та обовязки сторін, ретельно перевірив їх доводи і заперечення, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення, яке відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Монастириського районного суду від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10