Категорія 27Доповідач Медяний В. М.
У Х В А Л А

Апеляційного суду Вінницької області

від "18" червня 2015 р.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Медяного В.М.,

Суддів : Копаничук С.Г., Пащенко Л.В.,

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

за участю сторін у справі: представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Посилається у своєму позові на те, що 16 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 91666,64 доларів США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання за вказаним кредитним договором 16 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки № 203924.

Банк взяті на себе зобов'язання виконав.

12 грудня 2011 року відповідно до договору факторингу №1 ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права за зобов'язаннями по кредитних договорах, в тому числі і кредитному договору, укладеному з ОСОБА_3

Позичальник свої зобов'язання належними чином не виконав, а тому заборгованість за кредитним договором станом на 01.12.2013 року становить 111 591,47 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.12.2014 року становить 1 758 681,57 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 87 636,22 доларів США, заборгованість за процентами 23 955,25 доларів США.

Досудові вимоги позивача відповідачами залишені без виконання. За таких обставин позивач вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 111 591,47 доларів США, що становить 1 758 681,57 грн. за курсом, встановленим НБУ станом на 15.12.2014 року.

В ході розгляду справи, у березні 2015 року ТОВ «Кей-Колект» уточнило свої позовні вимоги, згідно яких просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кей-Колект» загальну суму заборгованості за Кредитним договором у розмірі, що становить 111 591,47 дол. США, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а також судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. (а.с.200).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2015 року позов ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором № 0 від 16.05.2008 року в розмірі 109 428 доларів 14 центів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 2 565 282,85 грн., з яких: 87 636,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 2 054 423,04 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 21791,92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.03.2015 року становить 510 859,81 грн. - заборгованість за процентами.

В решті вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кей-Колект» по 1827,00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі скаржники - відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять рішення суду першої інстанції від 31 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект». Зазначають, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду щодо обставин справи не відповідають дійсності.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник скаржників відповідачів у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 апеляційну скаргу повністю підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача у справі ТОВ «Кей-Колект» - ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність на необґрунтованість. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект», суд першої інстанції встановив та виходив з того, що 16 травня 2008 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») було укладено договір споживчого кредиту № 0, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 100 000,00 доларів США у формі кредитної лінії. Позичальник зобов'язався повернути кредит у терміни та розмірах встановлений графіком погашення кредиту (Додаток №1), але не пізніше 15 травня 2015 року. За користування кредитними коштами протягом перших 30 днів процентна ставка становить 14%. Кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду. Якщо банк не повідомить позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць, застосовується процентна ставка яка діяла в попередньому місяці. За користування кредитом понад встановлений термін банк нараховує проценти на прострочену суму основного боргу в розмірі двічі більшому від діючої процентної ставки. Кредит виданий на споживчі цілі під заставу нерухомого майна.

Сторони кредитного договору Додатковою угодою № 1 від 16 травня 2008 року, Додатковою угодою №1 до кредитного договору від 24 грудня 2008 року, Додатковою угодою №2 до кредитного договору від 26 січня 2009 року, Додатковою угодою №2 до кредитного договору від 25 грудня 2009 року змінювали графік погашення кредиту.

В забезпечення виконання вказаного кредитного договору № 0, 16 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №203924, згідно з яким вона зобов'язалася перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобов'язань за кредитним договором від 16 травня 2008 року та нести солідарну із боржником відповідальність у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання.

12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» права вимоги за зобов'язаннями відповідачів по даному кредитному договору відповідно до договору факторингу№1. Право вимоги - права грошової вимоги, існуючі або майбутні, Клієнта до боржників і Гарантів щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі первинних договорів і договорів забезпечення, зокрема: включає повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та сплата сум комісійної винагороди. Одночасно з відступленням права вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення (а.с.102-106). Відповідно до виписки з Додатку №1 до договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року фактору передано право вимоги за кредитним договором від 16 травня 2008 року № 0 та договором поруки від 16 травня 2008 року. Даний договір факторингу є укладеним, сторонами було підписано Акт приймання-передачі прав вимоги, і сторони по справі не заперечували обставин щодо переходу права вимоги до фактора.

Також місцевим судом встановлено, що листом-вимогою від 01 липня 2014 року № 135-13909 позивач повідомив ОСОБА_3 про відступлення ПАТ «УкрСиббанк» ТОВ «Кей-Колект» права вимоги за кредитним договором №0 та вимагав погасити заборгованість за вказаним кредитним договором. Зазначений лист направлений на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується списком відправлень засвідченого печаткою поштового відділення від 12 липня 2014 року.

Проте, ОСОБА_3 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 16 травня 2008 року, внаслідок чого у нього виникла заборгованість: по основній сумі кредиту в розмірі 87 636,22 доларів США, що за курсом валют НБУ на день ухвалення судового рішення становить 2 054 423,04 грн.

Щодо розміру відсотків, то місцевим судом було встановлено, що згідно довідки - розрахунку залишку заборгованості станом на 01.12.2013 року за відсотками з урахуванням сплати відповідачем 27 червня 2014 року заборгованості в розмірі 23 600,00 доларів США відповідно до квитанції №35 (а.с.192) становитиме 355,25 доларів США (23 955,25 доларів США 23 600,00 доларів США), що за курсом валют НБУ на день ухвалення судового рішення складає 8 327,99 грн. При цьому суд першої інстанції звернув увагу на те, що кошти в розмірі 23660,00 доларів США, сплачені ОСОБА_3 з призначенням платежу, як погашення заборгованості за кредитним договором. Вказана сума заборгованості встановлена в судовому на підставі наявних у справі доказів.

Судом звернуто увагу на те, що відповідачами доказів щодо спростування доказів позивача про суму заборгованості надано не було, а також враховуючи вимоги ст.553, 554 ЦК України судом не було встановлено підстав для припинення поруки.

Щодо твердження представника відповідача про припинення дії кредитного договору та відповідно договору поруки в зв'язку з укладанням між сторонами договору передання відступного від 27 червня 2014 року, то суд першої інстанції виходив з того, що 27 червня 2014 року між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_3 було укладено договір про припинення зобов'язання переданням відступного № 0/735952. Відповідно до умов договору сторони дійшли згоди про припинення зобов'язань боржника за кредитним договором від 16 травня 2008 року шляхом передачі відступного в розмірі 73 600,00 доларів США не пізніше 29 листопада 2014 року. З дати отримання відступного припиняються зобов'язання визначені кредитним договором, кредитор анулює залишок боргу, а всі правовідносини за кредитним договором вважаються врегульованими.

Представник відповідачів, заперечуючи щодо позову, вважає припиненими зобов'язання за кредитним договором, а відносини, які виникли між сторонами, ґрунтуються на договорі про припинення зобов'язання переданням відступного № 0/735952. При цьому представником зазначено, що кошти в сумі 23 600,00 доларів США відповідно до квитанції №35 від 27 червня 2014 року передані в якості першого траншу з загального розміру відступного, що передбачено п. 1.2 договору від 27 червня 2014 року.

Суд першої інстанції не погодився з твердженнями представника відповідачів про припинення зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 умови договору від 27 червня 2014 року щодо передання відступного не виконав. Внесення грошових коштів в сумі 23 600,00 доларів США відповідно до квитанції № 35 від 27 червня 2014 року не свідчить про виконання умов договору відступного. При цьому судом першої інстанції взято до уваги, що зазначена сума зарахована позивачем в порядку погашення заборгованості за кредитним договором та врахована судом при встановлені розміру заборгованості. Суд вважає, що представник відповідачів помилково ототожнює поняття «відступного» та «новації», яка встановлена ст. 604 ЦК України відповідно до якої зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Різниця полягає в тому, що при новації виникає абсолютно нове зобов'язання, тобто відбувається трансформація зобовязання і боржник буде відповідати за невиконання саме цього нового зобов'язання. Що ж стосується договору відступного, то він є додатковим зобовязанням, в разі його невиконання кредитор має право вимагати виконання основного зобов'язання, а основне зобовязання припиняється лише у випадку виконання додаткового зобовязання, тобто договору відступного. Враховуючи, що відповідачем не виконані умови договору відступного від 27 червня 2014 року, суд приходить до висновку, що зобовязання за кредитним договором не є припиненими, а отже не є припиненими і зобовязання за договором поруки від 16 травня 2008року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений в судовому засіданні на підставі наявних у матеріалах справі доказів, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку солідарно з відповідачів.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно п.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, призначених змістом зобовязання (неналежне зобовязання).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1056-1 ЦК України передбачає, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов'язує його сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України цього Кодексу. Також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначені грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Тому суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Кей-Колект», належним чином врахував, що предметом спору є заборгованість за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», право вимоги за яким відступлено ТОВ «Кей-Колект» та дійшов правильного висновку про те, що у даному випадку мають місце порушення прав позивача з вини відповідачів щодо погашення заборгованості. Так як воля сторін кредитного договору на момент його укладення полягала в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки за договором, що й було здійснено ОСОБА_3 та банком. Ця воля була взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Правочин вчинено у формі, встановленій законом і спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а твердження відповідачів щодо нового порядку розрахунків між сторонами, відповідно до укладеного між ними договору про припинення кредитного зобовязання, є безпідставними.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги тієї обставини, що позивачем з ОСОБА_3 було укладено договір про припинення кредитного зобовязання, який визначив новий порядок розрахунків між сторонами і на виконання даного договору ОСОБА_3 в якості відступного була сплачена сума 23600,00 доларів США, яка зарахована позивачем в порядку погашення заборгованості за кредитним договором та врахована судом при встановленні розміру заборгованості, оскільки на думку апелянта ні договором, ні ЦК України не передбачено у разі передачі відступного зарахування в подальшому даної суми в рахунок погашення боргу, зокрема відсотків. Також колегія суддів не погоджується з твердженнями апеляційної скарги про те, що на сьогоднішній день є чинними як кредитний договір так і договір про припинення зобовязання, переданням відступного, за якими наявне право вимоги ТОВ «Кей-Колект» грошових коштів з ОСОБА_3

Відповідно до статті 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Разом з тим, виходячи зі змісту норми ст. 600 ЦК та правової природи «відступного», основне зобовязання припиняється не в результаті досягнення сторонами згоди щодо цього, а в результаті реальної передачі боржником кредиторові відступного. Таким чином моментом припинення основного зобов'язання буде саме момент передачі відступного. При цьому, сам договір про передання відступного не створює нового обовязку для боржника, і, відповідно, не породжує право вимоги кредитора надати відступне (фактично кредитор надає боржнику в пільговому порядку погасити борг). При невиконанні договору про передання відступного у визначений сторонами строк кредитор вправі вимагати виконання основного зобовязання і застосування по відношенню до боржника заходів відповідальності у звязку з його невиконанням.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами у справі, 27 червня 2014 року між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_3 було укладено договір № 0/735952 про припинення зобов'язання переданням відступного. Відповідно до умов договору сторони дійшли згоди про припинення зобов'язань боржника за кредитним договором від 16 травня 2008 року шляхом передачі відступного в розмірі 73 600,00 доларів США не пізніше 29 листопада 2014 року.

Відповідно до п. 2.1 даного Договору З дати отримання Кредитором грошових коштів у гривневу еквіваленті 73600,00 доларів США, що за курсом долара США станом на 27.06.2014 дорівнює 864800,00 грн., але може бути змінено внаслідок зміни розміру щомісячних платежів, здійснених Божником на підставі даного Договору, припиняються зобов'язання, які визначені Кредитним договором, Кредитор анулює залишок боргу за Кредитним договором.

Анулювання боргу сторони дійшли згоди вважати таким, що відбулось з дати виконання Боржником п. 2.1 даного Договору.

Таким чином, після отримання Кредитором грошових коштів в якості відступного в сумі, вказаній в пункті 1.2. цього Договору, припиняються всі та кожне із зобовязань, визначені Кредитним договором №0 від 16.05.2014 у тому числі договір іпотеки від 16.05.2008 р., а сам Кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію

Відповідно до п. 2.2. даного Договору з дати отримання Кредитором грошових коштів, які передані Боржником Кредитору в якості відступного на підставі даного Договору, всі спори і претензії, повязані із укладенням, виконанням, змінами та/чи припиненням Кредитного договору вважаються врегульованими.

Таким чинок, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_6 умови договору від 27 червня 2014 року щодо передання відступного не виконав, внісши лише суму 23600,00 доларів США відповідно до квитанції № 35 від 27 червня 2014 року, що не свідчить про виконання умов договору відступного, а тому оскільки встановлено його невиконання, тому кредитор має право вимагати виконання основного зобов'язання, так як основне зобовязання припиняється лише у випадку виконання додаткового зобовязання, тобто договору відступного. Враховуючи, що відповідачем не виконані умови договору відступного від 27 червня 2014 року, тому колегія суддів переконана, що суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що зобовязання за кредитним договором не є припиненими, а отже не є припиненими і зобовязання за договором поруки від 16 травня 2008 року.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно зясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх обєктивний склад, права та обовязки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а викладені доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :підпис. ОСОБА_7

Судді : підписи. С.Г. ОСОБА_8 Пащенко

Згідно з оригіналом.

Суддя: В.М. Медяний