21 квітня 2015 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі : головуючого судді Леміш О.М.,
при секретарі Химинець О.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом ПАТ КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором, -
Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № MKMOF405761403 від 20.12.2012 року ОСОБА_1 20.10.2012 року отримав кредит у розмірі 5669.06 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.
У порушення норм чинного законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму боргу та судові витрати.
У судове засіданнея представник позивача не з"явилась , однак до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності , де зазначено , що позивач позовні вимоги підтримує та просить суд такі задовільнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.
Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши допустимість та належність кожного доказу . суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.
Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № MKMOF405761403 від 20.12.2012 року ОСОБА_1 20.10.2012 року отримав кредит у розмірі 5669.06 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.
У порушення норм чинного законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Статею 526 Цивільного кодексу України, встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності із ст. 14 Цивільного кодексу України, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актами цивільного законодавства.
Статтею 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, серед іншого - сплата неустойки.
ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Стаття 625 Цивільного Кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Так як у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судових витрат.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 525,526, 543, 530, 554 ЦК України, суд, -
Позов ПАТ КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором - задовольнити.
· 5419.58 грн. - заборгованість за кредитом;
· 5.19 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
· 555.59 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;
· 4088.07 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;
штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина);
· 503,42 грн. - (процента складова);.
Стягнути з ОСОБА_1 /АДРЕСА_1, іпн- НОМЕР_1 / на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" суму судових витрат в розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Леміш О.М.