Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О, Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача 106 615,99 грн, у зв'язку з відмовою останнього повернути суму банківського вкладу разом з нарахованими відсотками добровільно.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 серпня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 106 615,99 грн.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судами встановлено, що 13 січня 2014 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_6 було укладено договір банківського вкладу № 263L/3600/674215 і предметом даного договору є розміщення позивачем у відповідача строкового вкладу у розмірі 200 тис. грн строком до 17 липня 2014 року з виплатою відповідачем на її користь відсотків на суму вкладу з розрахунку 19,25 % річних.

13 січня 2014 року позивач свої зобов'язання за договором виконала і внесла готівкою на депозитний рахунок 200 тис. грн.

11 березня 2014 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_6 було укладено договір банківського вкладу № 2630/3600/693428 і предметом договору є розміщення позивачем у відповідача строкового вкладу у розмірі 89 тис. грн строком до 10 квітня 2014 року з виплатою відповідачем на користь позивача відсотків на суму вкладу з розрахунку 20,20 % річних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14 березня 2014 року № 14 у ПАТ «Банк Форум» запроваджено тимчасову адміністрацію.

24 червня 2014 року позивачу на підставі її заяви про видачу готівки № 97 від 24 червня 2014 року частково виплачено кошти у розмірі 200 тис. грн Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через АТ «УкрСиббанк», який 13 березня 2014 року ввів тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Форум».

24 липня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення їй строкових вкладів, а також відсотків, нарахованих за цими договорами, але їй було відмовлено у їх видачі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ«Банк Форум» зобов'язаний повернути позивачу депозитний вклад із належними йому процентами за договорами, а неповернення відповідачем вкладів та нарахованих процентів позивачу є порушенням умов договорів банківських вкладів та норм ч. 1 ст. 1058 ЦК України

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що у зв'язку із введенням у ПАТ «Банк Форум» тимчасової адміністрації вимоги позивача про стягнення суми банківського вкладу та процентів за ними не підлягають задоволенню в силу ч. 5 ст. 36 Закону України ««Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Таким чином, у зв'язку із прийняттям рішення про введення в ПАТ «Банк Форум» тимчасової адміністрації вимоги позивача, який є вкладником банку, про стягнення суми банківських вкладів та процентів за ними не можуть бути задоволенні в силу вищевказаних норм Закону, про що вірно зазначено апеляційним судом.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», і з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі й щодо ОСОБА_6

Отже колегія суддів дійшла висновку, що, відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська