УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дем'яносова М.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» - правонаступника реорганізованого шляхом приєднання Колективного виробничо-комерційного підприємства «Сапсан» про визнання недійсним договору оренди землі, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ним та Колективним виробничо-комерційним підприємством «Сапсан» (далі - КВКП «Сапсан»), правонаступником якого є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» (далі - СТОВ «Прогрес»), від 07 листопада 2005 року, мотивуючи свої вимоги тим, що в оспорюваному договорі, без відома позивача, були внесені дописки та закреслення, не засвідчені підписом особи в встановленому законом порядку.

Згоди на внесення відповідних записів чи закреслень ОСОБА_6 не надавав, наміру укладати договір на інших умовах, ніж ті, що були первинно зазначені в договорі, він наміру не мав. Вважає, що орендар ввів його довірителя в оману щодо прав та обов'язків сторін, знаючи про які, останній не укладав би договору.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 26 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано частково недійсним договір оренди землі від 07 листопада 2005 року, укладений між ОСОБА_6 та КВКП «Сапсан», в частині внесення виправлень і змін до пунктів 2.3, 4.1 зазначеного договору, а договір вважати дійсним в редакції, чинній на момент його підписання, зокрема щодо викладення пунктів договору у такій редакції:

«2.3 Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 20 041 грн 56 коп.;

4.1. Орендна плата нараховується та оплачується орендодавцю в розмірі, не меншому 10 % від ціни вирощеного врожаю, але не нижче 250 грн за 1 га. у випадку неврожайних років оренди плата нараховується в розмірі, не меншому ніж 250 грн за 1 га.»

Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 листопада 2005 року між ОСОБА_6 та КВКП «Сапсан», правонаступником якого є СТОВ «Прогрес», укладений договір оренди землі.

Згідно з умовами договору орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території сільської ради с. Стрімільче Радехівського району Львівської області.

16 грудня 2005 року договір зареєстрований у Радехівському відділі регіональної філії Центру державного земельного кадастру.

Судами також встановлено, що після підписання цього договору сторонами 07 листопада 2005 року та до його реєстрації у встановленому законом порядку 16 грудня 2005 року орендарем в односторонньому порядку, без згоди орендодавця, внесено зміни: п. 4.1 цього договору доповнено словами і цифрами: «умовний за весь пай 542,50 грн»; у п. 2.3 змінена грошова оцінка земельної ділянки з 20 041 грн 56 коп. на 17 165 грн 09 коп.

Вказуючи на те, що орендодавцем в односторонньому порядку змінено істотні умови договору щодо орендної плати у випадку неврожайних років і без згоди орендодавця здійснено дописку в цьому договорі, разом з тим волевиявлення позивача при укладенні оспорюваного договору було вільним і відповідало його внутрішній волі, суди дійшли висновку про визнання частково недійсним договору, а саме: в частині зроблених дописок, а в решті визнали його укладеним, виклавши один із пунктів цього договору у новій редакції.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st11> суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди землі. Так, зокрема, сторонами договору повинна бути погоджена орендна плата із зазначенням її розміру.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Звертаючись до суду з позовом до СТОВ «Прогрес», ОСОБА_6 ставив вимогу про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 07 листопада 2005 року між ним та КВКП «Сапсан», правонаступником якого є СТОВ «Прогрес», з огляду на те що відповідач ввів його в оману щодо істотної умови договору, а саме: розміру орендної плати.

У ч. 1 ст. 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, на що також уваги не звернув апеляційний суд, не звернув уваги на те, що в оскаржуваному пункті договору встановлено орендну плату у випадку неврожайних років у розмірі 250 грн за 1 га, а 542 грн 50 коп. - це орендна плата за весь пай.

Таким чином, є недоведеною обставина, що внаслідок внесення змін до п. 4.1 договору у виді дописки щодо загального розміру платежу за весь пай відбулася зміна істотної умову договору та порушені права орендодавця щодо отримання плати за землю у меншому від обумовленого в договорі розмірі.

Так, належним чином не встановивши обставин, за наявності яких правочин підлягає визнанню недійсним, не взявши до уваги неправильне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норм статей 203, 215, 217 ЦК України, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про законність та обґрунтованість рішення місцевого суду.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року скасувати, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Дем'яносов
Судді:І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.М. Коротун О.В. Ступак