Справа № 461/5654/15 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/5259/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Стоматологічної клініки «Ваша стоматологія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

Оскарженим заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке не відповідає обставинам справи. Вказує, що суд дійшов до хибного висновку, що апелянтом не подано жодного належного доказу, який би підтверджував, що саме діями відповідача йому завдано матеріальних та моральних збитків, оскільки ним було подано до суду описи проведених операцій, записів лікаря, квитанцій про оплату послуг та встановлення тимчасових протезів. Крім того зазначає, що відповідач скористався його довірою, незаконно завищив ціну послуг та привласнив 12 800 грн. Також посилається на завдання йому фізичного болю та душевних страждань, погіршення стану здоров'я та багатьох побутових і життєвих незручностей. Вказує при цьому на порушення судом першої інстанції ст.ст. 10,60 ЦПК України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про відшкодування матеріальних та моральних збитків в повному обсязі на суму 25 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що 19.05.2015 року позивач звернувся з позовом до стоматологічної клініки «Ваша стоматологія», в якому просив стягнути з відповідача 25 000,00 грн. матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи позов тим, що червні 2013 року в стоматологічній клініці «Ваша стоматологія» йому було зроблено операцію по імплантації зубів на верхні і нижній щелепі. Згідно з попередньою домовленістю - по чотири імплантати на кожній з щелеп по акції міжнародної асоціації імплантологів через стоматологічну клініку «ММ» і по два імплантати з оплатою. За попереднім розрахунком, він повинен був оплатити за кожну щелепу по 15 600,00 грн. Однак, не попередивши його завчасно, з нього було отримано на 12 800 грн. більше. Як було зясовано пізніше, в стоматологічній клініці «ММ» ніяких акційних імплантатів не видавали і не встановлювали. Крім того, роботи по тимчасових протезах було виконано вкрай непрофесійно, недбало і неякісно, в звязку з чим було повністю перероблено в стоматологічній клініці «ММ». Моральна шкода полягає в обмані, приниженні, фізичних і душевних стражданнях, які він переніс у звязку з шахрайськими діями відповідача, що призвело до погіршення його стану здоровя, самопочуття.

Відмовляючи у задоволенні даного позову районний суд виходив з того, що позивачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував те, що діями саме відповідача йому завдано матеріальну та моральну шкоди, а також позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог іншими засобами доказування.

З такими висновками суду погоджується й судова колегія.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Згідно з вимогами п. і) ч. 1 ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоров'я від 19 листопада 1992 року № 2801-XII кожний громадянин України має право на охорону здоров'я, що передбачає відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди.

Відповідно до ст. 80 Основ законодавства України про охорону здоров'я особи, винні у порушенні законодавства про охорону здоров'я, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 34 цих Основ передбачено, що обов'язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження і лікування пацієнта. Пацієнт вправі вимагати заміни лікаря.

Лікар має право відмовитися від подальшого ведення пацієнта, якщо останній не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я, за умови, що це не загрожуватиме життю хворого і здоров'ю населення.

Лікар не несе відповідальності за здоров'я хворого у разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму.

Встановлено, що подані позивачем докази лише засвідчують факт лікування у стоматологічній клініці «ММ», зокрема лікуючим лікарем ОСОБА_3 проведено описи проведених операцій (а.с.5,6-7), а квитанція про оплату за послуги у Центрі стоматологічної імплантації та протезування ТзОВ «ММ» не свідчить про вину відповідача у неналежному лікуванні позивача (а.с.10-11).

В той же час позивач не надав суду жодного належного доказу, який би підтверджував, те що діями саме відповідача йому завдано матеріальну та моральну шкоди.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів. Зокрема, статтею 57 ЦПК передбачено, що доказом у справі є пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, допитаних як свідків. Тому пояснення зазначених осіб, отримані не за процедурою допиту свідків (стаття 184 ЦПК), не можуть використовуватися як засіб доказування.

Встановлено, що позивач не заявляв клопотання про допит його в якості свідка, а отже його пояснення в судовому засідання не отримані за процедурою допиту свідків (стаття 184 ЦПК), не можуть використовуватися як засіб доказування.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач посилався на те, що відповідач скористався його довірою, незаконно завищив ціну послуг та привласнив 12 800 грн., однак визнає той факт, що письмового договору між ним та відповідачем на операцію по імплантації зубів на верхні і нижній щелепі не було укладено. Тому немає підстав прийти до висновку, що відповідач, не попередивши його завчасно, з нього отримав на 12800 грн. більше.

При цьому судова колегія враховує пояснення ОСОБА_2 про те, що він після кожної операції погоджувався із записами лікуючого лікаря про проведені записи у картці пацієнта, однак не звернув увагу на те, що на звороті цієї картки були вказані завищені ціни, що він, як пояснив в апеляційному суді, виявив пізніше.

Крім того в додаткових поясненнях позивач зазначив, що погодився на оплату роботи, так як йому пояснили, що було використано більше матеріалу для кісткової пластики (а.с.12).

В судовому засіданні апеляційного суду він пояснив, що неможливо було перевірити скільки використано матеріалу для кісткової пластики.

Він не заперечує того, що зразу провів оплату лікування по вказаних відповідачем сумах, однак вважає, що його обмануто, оскільки його не попереджено завчасно про те, що в стоматологічній клініці ніяких акційних імплантатів не видавали і не встановлювали.

В той же час в запереченнях на доводи апеляційної скарги відповідач вказує, що після звернення ОСОБА_2 до поліклініки в червні 2013 року було проведено його огляд та запропоновано можливі варіанти його лікування. Пізніше йому за його згодою зроблено тимчасову ортопедичну конструкцію, про що є запис в картці пацієнта.

Оскільки цих обставин, щодо записів в картці пацієнта позивач не заперечує, тому є підстави прийти до висновку, що лікування ОСОБА_2 на цьому етапі відбулось у відповідності до згоди сторін, а отже позивачем не доведено відступлення відповідачем від усної домовленості між ними щодо його лікування.

Не знайшли підтвердження і посилання позивача на те, що роботи по тимчасових протезах було виконано вкрай непрофесійно, недбало і неякісно, в звязку з чим було повністю перероблено в стоматологічній клініці «ММ».

В запереченнях на доводи апеляційної скарги відповідач зазначає, що при спробі фіксації тимчасової роботи між сторонами виник спір щодо оплати попередніх робіт, а тому не було можливості довести роботу до кінця.

З врахуваннях цих обставин судова колегія прийшла до висновку, що ОСОБА_2 безпідставно почав вимагати повернення 12 800 грн. і це стало причиною того, що він продовжив лікування з власної ініціативи у стоматологічній клініці «ММ».

При цьому судова колегія враховує те, що позивач не представив доказів про те, що роботи по тимчасових протезах було виконановідповідачем неякісно.

Так він пояснив, що з цього приводу звертався і в прокуратуру і в управління захисту прав споживачів, однак визнає, що перевірки по цьому не проведені. Будь-яких письмових доказів про це він суду не подав.

Як в місцевому суді так і в апеляційному суді позивачем не було заявлено клопотань про проведення судово-медичних експертиз щодо неналежного лікування.

Позивач не звертався до Стоматологічної клініки «Ваша стоматологія» щодо проведення внутрішнього розслідування для виявлення недоліків в лікуванні.

Відповідно до Порядку контролю якості медичної допомоги, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.09.2012 № 752 контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров'я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають ні пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги.

Клініко-експертна оцінка якості та обсягів медичної допомоги здійснюється шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації медичними радами закладів охорони здоров'я, клініко-експертними комісіями Міністерства охорони здоров'я України та/або управлінь охорони здоров'я протягом 30 днів з дня надходження відповідного звернення або з ініціативи Міністерства охорони здоров'я України, про що складається висновок за результатами клініко-експертної оцінки за формою, наведеною в додатку до цього Порядку.

Відповідно до Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров'я обласних. Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, яке затверджене наказом Міністерства охорони здоров'я України від 06.08.2013 № 693 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості медичної допомоги» клініко-експертна комісія (далі - КЕК) створюється Міністерством охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, структурними піл розділами і питань охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій для колегіального розгляду клініко-експертних питань діагностики, лікування та реабілітації в закладах охорони здоров'я незалежно від форми власності та підпорядкування та у фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність з медичної практики щодо надання медичної допомоги та медичних послуг.

Підставою для здійснення клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги та медичних послуг відповідно до цього Положення с наказ МОЗ України або відповідного органу охорони здоров'я, який приймається за результатами розгляду запитів і зверненення фізичних та юридичних осіб або з ініціативи МОЗ України.

КЕК проводить клініко-експертну оцінку якості та обсягів медичної допомоги та медичних послуг шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації, наявності відповідної кваліфікації спеціалістів за напрямком надання медичної допомоги та медичних послуг.

ОСОБА_2 визнає, що не звертався до Клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України для здійснення клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги та медичних послуг при його лікуванні у відповідача.

Не встановлено медичної недбалості у діях відповідача.

При таких обставинах судом не встановлено підстав для відшкодування моральної шкоди.

Отже позивачем не подано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, які дають підставу вважати що діями саме відповідача йому завдану матеріальну та моральну шкоди, а отже не довів обґрунтованість позовних вимог.

При таких обставинах судова колегія вважає, що не доведено вину відповідача у неналежному наданні лікування позивача у стоматологічній клініці «Ваша стоматологія».

Таким чином районний суд дійшов до правильного висновку, що позивач не довів обґрунтованості своїх позовних вимог, а подані позивачем докази лише засвідчують факт лікування у стоматологічній клініці «Ваша стоматологія».

З врахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином, кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у їх сукупності, встановлених судом обставин справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.