Справа № 357/5518/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Кириченко Д. В.,

розглянувши в судовому засіданні залі суду № 4 скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», заінтересована особа: районний відділ Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

10.03.2015 року ПАТ «Київобленерго» звернулось до суду з даною скаргою обґрунтовуючи тим, що 10.04.2014 року ними було предявлено до виконання виконавчий лист виданий 25.02.2014 року Білоцерківський міськрайонним судом Київської області по справі № 357/5518/13-ц за позовом ПАТ «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу в розмірі 4 803,67 грн. 10.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, однак дана постанова на адресу стягувача 11.04.2014 року направлена не була, про дану постанову вони дізнались лише 24.06.2014 року. Виконавчий документ також не був повернутий разом з постановою. Як вбачається з постанови від 10.04.2014 року, про відмову у відкритті виконавчого провадження, в прийнятті до провадження виконавчого документа відмовлено через відсутність в останньому ідентифікаційного номера чи паспортних даних боржника, тобто виконавчий лист не відповідає вимогам ст. 18 Закону. Однак державним виконавцем не було враховано, що стягувач обмежений у праві самостійно отримати конфіденційну інформацію відносно боржника, а спроба отримання такої інформації судом, після завершення розгляду справи, відповідно до Порядку надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів, що затверджений Наказом Держаної судової адміністрації України, Державної податкової служби України № 30/44 від 26.02.2013 року, не дала результатів, так як згідно відповіді Міністерства доходів та зборів від 21.03.2014 року, фізичну особу боржника неможливо однозначно ідентифікувати. Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець не врахував, що стягувач не має можливості отримати конфіденційні дані відносно особи боржника, та наявність такої можливості в державного виконавця. В звязку з цим скаржник просить скасувати постанову від 10.04.2014 року Державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 42982525 та зобовязати районний відділ державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого 25.02.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по справі № 357/5518/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до моргу ненка ОСОБА_3 про стягнення суми боргу у розмірі 4 803,67 грн.

В судовому засіданні представник ПАТ «Київобленерго», за довіреністю у справі, ОСОБА_4 скаргу підтримав в повному обсязі просив задовольнити.

Представник районного відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, за довіреністю у справі ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги та надала до справи письмові заперечення та матеріали виконавчого провадження для огляду в судовому засіданні.

Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи № 357/5518/13-ц, матеріали виконавчого провадження № 42982477 та матеріали додані до скарги, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25.02.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист по справі № 357/5518/13-ц за позовом ПАТ «Київобленерго» до ОСОБА_1, про стягнення суми боргу у розмірі 4 803,67 грн.

10.04.2014 року Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» було предявлено до виконання даний виконавчий лист до районного відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

10.04.2014 року державним виконавцем Березюк Євгенією Олександрівною було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка не була направлена стягувану в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» ( рекомендованим листом з повідомлення про вручення), що підтвердила в судовому засіданні представник РВДВС. Дану постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження представник ПАТ «Київобленерго» отримав 24.02.2015 року, шляхом неодноразових звернень в РВДВС, що підтверджено матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім»я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікацій ний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб платників податків, крім випадку ухвалення постанови про накладення на особу адміністративного стягнення за неповагу до суду) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи ( для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстровано в Мінюсті України 02.04.2012 року за №489/20802 /зі змінами/, виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону. При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пункту 3 частини першої статті 18 Закону державний виконавець враховує таке: зокрема, для фізичних осіб реєстраційний номер облікової картки платника податків не зазначається у виконавчому документі, якщо особа є іноземцем та законодавством країни, на території якої проживає фізична особа, встановлено інші форми обліку або якщо особа відмовилась його мати через свої релігійні переконання, про що є відповідна відмітка у паспорті особи, а також у випадку ухвалення постанови про накладення на особу адміністративного стягнення за неповагу до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому листі, який видано стягувачу Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 25.02.2014 року, дійсно не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, оскільки на запит суду, згідно довідки-відповіді Міністерства доходів та зборів, не має можливості надати реєстраційний номер облікової картки боржника в звязку з тим, що боржника неможливо однозначно ідентифікувати, про що вказано у виконавчому листі.

З копії виконавчого листа вбачається, що судом зазначено всі необхідні та відомі на момент видання виконавчого документа, відомості, передбачені в ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в т.ч. в графі «індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача», зазначено, що індивідуальний ідентифікаційний номер боржника відсутній в зв'язку з неможливістю його одержати.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) згідно приписів наведених правових норм державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, також викликати боржника до відділу ДВС, оскільки виконавчий лист пред'явлено до виконання за місцем проживання боржника.

А за ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» обов'язком боржника є зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; тощо.

Судом встановлено, що розгляд справи про стягнення з ОСОБА_1 коштів за електроенергію було проведено без участі відповідача, який про час розгляду справи повідомлявся належним чином, але до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, судом було постановлено заочне рішення, копія якого надсилалася для ознайомлення відповідачу.

Таким чином, у суду чи заявника відсутні можливості без згоди боржника, який не з'явився в судове засідання, отримати дані, про які в своїй постанові зазначив державний виконавець, а на запит суду до Міністерства доходів та зборів в порядку, визначеному Судовою адміністрацією України, отримати відомості про ідентифікаційний номер боржника не виявилося можливим.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець не звернув уваги на приписи вищенаведених правових норм, тоді як у виконавчому листі було зазначено про те, що згідно довідки-відповіді Міністерства доходів та зборів надати реєстраційний номер облікової картки боржника не має можливості з причини: боржника неможливо однозначно ідентифікувати.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець послався на п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

За ч.ч. 2-4 цієї статті, про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

У разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону.

Постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

Посилання на положення вказаної статті, як на підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», не можна визнати обґрунтованим, і таке посилання є формальним, оскільки виконавчий документ містить основні його реквізити, передбачені в ст.18 Закону, підписаний суддею, скріплений гербовою печаткою.

Судом враховуються і ті обставини, що за ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Також, з доданої до скарги постанови державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 42982477 від 10.04.2014 року ( а.с.6) вбачається, що вона не відповідає вимогам «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5.

Відповідно до п. 1.5.1 підпункту ґ) «Інструкції з організації примусового виконання рішень», постанова складається і підписується державним виконавцем у необхідній кількості примірників (копій), один з яких (оригінал) залишається у виконавчому провадженні, а інші (копії) направляються за належністю і у випадках, встановлених Законом або цією Інструкцією, затверджуються начальником відділу або його заступником та скріплюються печаткою.

Однак, зазначена постанова не затверджена начальником відділу або його заступником та не скріплена печаткою, що суперечить інструкції і не може вважатись належним документом.

За ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга обґрунтована, тому постанову державного виконавця Березюк Є.О. від 10.04.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), як неправомірну належить скасувати та зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №357/5518/13-ц виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» 4803 грн. 67 коп. боргу.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 42982477, копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа представник скаржника отримав у районному відділі державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції 24.02.2015 року, а 02.03.2015 року скаржником було направлено до Білоцерківського міськрайонного суду поштою скаргу з доданими документами, що підтверджується конвертом. 10.03.2015 року скаргу було зареєстровано в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області. Тобто скаржником було подано суду вищевказану скаргу у строк встановлений ст. 385 ЦПК України і відсутні підстави для поновлення, як пропущеного з поважних причин строку для подання скарги, тому в цій частині скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 42982477 від 10.04.2014 року.

Зобовязати державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 357/5518/13-ц виданого Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» 4803 грн. 67 коп. боргу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_6