АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6543/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1345/15Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Судді апеляційного суду Полтавської області Омельченко Л.М. відносно рішення апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2015 року
07 липня 2015 року м. Полтава
Керуючись частиною 3 статті 19 ЦПК України, викладаю окрему думку відносно рішення апеляційного суду Полтавської області від 07 липня 2015 року.
Цим рішенням частково задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел». Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 листопада 2014 року в частині визнання неправомірними та незаконними дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» скасовано, а в частині відшкодування моральної ( немайнової) шкоди зменшено розмір до 5000 грн.00 коп.
З вищевказаним рішенням апеляційного суду я не погоджуюся в частині стягнення з ТОВ «Гюнсел» на користь ОСОБА_2 5000 грн.00 коп. моральної шкоди, оскільки воно не відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Так, встановлено, що заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Гюнсел» про зобов»язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Визнано неправомірність та незаконність дій ТОВ «Гюнсел» в частині відмови ОСОБА_2 в наданні послуг з пасажиро-перевезення на пільгових умовах до м. Кременчука Полтавської області, що мало місце 23.07.2013 року о 9 год00хв. в касі ТОВ «Гюнсел», що розташована в аеропорту «Бориспіль» м. Києва.
Визнано неправомірність та незаконність дій ТОВ «Гюнсел» в частині відмови ОСОБА_2 у наданні відповіді на його письмове звернення щодо ненадання йому послуг з пасажиро-перевезення на пільгових умовах до м. Кременчука Полтавської області, що мало місце 23.07.2013 року о 9 год.00хв. в касі ТОВ «Гюнсел», що розташована в аеропорту «Бориспіль» м. Києва.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням цього ж суду від 27.05.2015 року уточнено, що позивачу було відмовлено у задоволенні позову в частині зобов»язання ТОВ «Гюнсел» щодо скасування своїх внутрішніх зобов»язань і нормативних актів, котрими обмежуються права інвалідів.
Скасовуючи заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.11.2014 року щодо визнання неправомірними і незаконними дій ТОВ «Гюнсел» в частині відмови ОСОБА_2 в наданні послуг з пасажиро-перевезення на пільгових умовах до м. Кременчука Полтавської області, що мало місце 23.07.2013 року о 9 год.00хв. в касі ТОВ «Гюнсел», а також в частині визнання неправомірними і незаконними дій ТОВ «Гюнсел» щодо відмови ОСОБА_2 у наданні відповіді на його письмове звернення з питання ненадання йому послуг з пасажиро-перевезення на пільгових умовах до м. Кременчука Полтавської області, колегія суддів, у тому числі і я виходила з того, що позивач ОСОБА_2 таких позовних вимог протягом розгляду справи судом першої інстанції не заявляв. Тому місцевий суд, в порушення ст.11 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог.
Разом з тим, я вважаю, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь моральної (немайнової) шкоди також слід відмовити, виходячи з наступного.
Нормами ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, які позивач обирає на власний розсуд (ч.2 ст.11 ЦПК).
Так, ОСОБА_2 визначився з предметом позову і просив суд зобов»язати відповідача відмінити свої внутрішні розпорядження і нормативні акти, котрими обмежуються права інвалідів і ветеранів війни, зобов»язати ТОВ «Гюнсел» припинити порушення і виконувати вимоги законодавства України щодо пільгового перевезення вищевказаної категорії громадян та у зв»язку з цим стягнути на його користь моральну шкоду. Місцевим судом у задоволенні позовних вимог про зобов»язання відповідача вчинити дії йому відмовлено. В апеляційному порядку ні позивач, ні відповідач в цій частині рішення суду та додаткове рішення не оскаржили.
Враховуючи, що вимога про стягнення моральної (немайнової) шкоди є похідною від основних вимог, тому я рахую, що в даному випадку у її стягненні також слід відмовити.
Разом з тим, скасовуючи рішення місцевого суду про визнання дій відповідача неправомірними з підстав відсутності таких вимог у позовній заяві ОСОБА_2, апеляційний суд ухвалив суперечливе рішення, оскільки у своїй мотивувальній частині підтримав позицію суду першої інстанції про вчинення з боку відповідача неправомірних дій, чим також порушив норми ч.1 ст.11 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Неправомірність дій повинна бути встановлена судовим рішенням. Тому висновок суду про стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій, з посиланням на вищевказану норму закону є передчасним.
ОСОБА_2 не позбавлений права на звернення до суду з позовом про визнання дій перевізника протиправними та відшкодування моральної шкоди.
З урахуванням вищевикладеного, вважаю, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Гюнсел» підлягає задоволенню, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 листопада 2014 року скасуванню не тільки в частині визнання неправомірними дій, а також і в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Гюнсел» про відшкодуваня моральної шкоди з постановленням нового рішення про відмову у її стягненні.
Суддя: Л.М. Омельченко