АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/528/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1945/15Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 06 травня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що на підставі кредитного договору б/н від 28.12.2005 року відповідач отримав кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.07.2011 року з відповідача на користь банку стягнуто 48 157, 32 грн. Станом на 11.01.2015 року заборгованість становить 102 439, 19 грн.

Позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача в рахунок виконання умов договору № б/н від 28.12.2005 року заборгованість в сумі 57 495, 96 грн., з урахуванням стягнутої рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.07.2011 року заборгованості в сумі 48 157, 32 грн., а також 574, 96 грн. судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 06 травня 2015 рокув задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено за спливом позовної давності.

ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення місцевого суду, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити повністю, оскільки вважає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 28 грудня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 11 січня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 57495 грн. 96 коп.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах. Який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонгується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговуванням карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Відповідно до заяви позивальника, яка є складовою частиною кредитного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки.

Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до п. 9.1 «Умов та правил надання банківських послуг» утримувач картки поручає банку зупинити або припинити дію картки, або відмовити у її продовженні, заміні чи видачі нової картки, якщо утримувач картки допустив більше одного разу прострочку погашення мінімального обовязкового платежу.

Крім того, п. 9.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачає, що при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту закінчення терміну дії картки банк стягує комісію за обслуговування карткового рахунку, якщо залишок менше комісії, то розмір комісії встановлюється в розмірі залишкових коштів на картці. При нульовому залишку коштів по неактивному рахунку останній закривається.

Відповідно до п. 3.1.3 «Правил користування платіжною карткою» при закінченні терміну дії відповідної картки подовжується на новий термін, якщо раніше не надійшла заява про закриття розрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на рахунку та при виконанні інших умов продовження, передбачених договором.

Судом також встановлено, що з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.07.2011 року стягнуто 48157,32 грн.

ОСОБА_2 з липня 2011 року перестав сплачувати кошти на зазначену картку, в зв'язку з чим у нього почала виникла заборгованість, яка, згідно розрахунків позивача, станом на 11 січня 2015 року становила 102 439,19 грн., яка складається з наступного:

- 25000 грн. заборгованість за кредитом;

- 77439,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 48157,32 грн., яка була стягнута рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.07.2011 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 54281,87грн. А також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2714,09 грн. штраф (процента складова).

Всього позивач просив стягнути з відповідача 57495,96 грн. та судові витрати.

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність вказаної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і про її розмір, підтверджений доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.07.2011 року позивач про порушення своїх прав дізнався ще в 2011 році.

Із позовною заявою в суд звернувся 13.02.2015 року, тобто з порушенням трирічного строку позовної давності.

У квітні 2015 року відповідач ОСОБА_2 подав до місцевого суду заяву про застосування строку позовної давності.

Таким чином, вбачається, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідач, звертаючись в суд з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Окрім того, судом також вірно встановлено, що банк не виконав умови договору, якими передбачено, що в разі якщо утримувач картки більше одного разу допустив прострочку погашення мінімального обовязкового платежу, то утримувач картки поручає банку зупинити або припинити дію картки, відмовити в її подовженні, заміні або видачі.

Не заслуговують на вагу доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що строк позовної давності ним не пропущений, оскільки картрахунок був відкритий на невизначений термін і відносини, що виникли між сторонами мають триваючий характер.

Згідно положень ст.ст. 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення і він визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Так, як вбачається із змісту п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір від 28 грудня 2005 року між сторонами діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Окрім того, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06.07.2011 року уже було стягнуто заборгованість відповідача на користь банку.

Проте, з часу ухвалення рішення до лютого 2015 року з іншим позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» в суд не звертався, хоча знав про подальше порушення ОСОБА_2 кредитного договору та утворення нової заборгованості.

При цьому суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, обєктивно дослідив докази по справі та дав їм оцінку, відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, а тому посилання апелянта про те, що суд невірно оцінив докази та порушив положення ст. 213 ЦПК України не заслуговують на увагу.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування чи зміни, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підписи) ОСОБА_3

ОСОБА_4

З оригіналом згідно

суддя: В.П. Пікуль