Справа № 520/118/15-ц
Провадження № 2/520/1914/15
Рішення

іменем України

06 квітня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.,

при секретарі - Гудові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ""Стікон"" та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса, про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю ""Стікон"" сформувати та передати особову справу ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса за актом прийому-передачі відповідно до Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, затвердженою постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року № 10. Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.12.2014 року у сумі 75617,85 гривень на користь ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що 07.07.1991 року він отримав виробничу травму, працюючи в РБУ - 7 треста ""Легпищемашстрой"", про що був складений Акт №1 про нещасний випадок на виробництві.

Позивач стверджує, що ТОВ ""Стікон"" є правонаступником РБУ - 7 треста ""Легпищемашстрой"", та таке підприємство, всупереч закону, не здійснювало перерахунок страхової виплати позивачу зі зміною коефіцієнту зростання заробітної плати у відповідній галузі національної економіки, та протиправно не сформувало та не передало до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса особову справу позивача, для продовження страхових виплат внаслідок отриманої на підприємстві травми.

З такого позивач вважає, що він має право на стягнення з фонду відшкодування недорахованих сум з 01.04.2001 року без обмеження будь-яким строком, не залежно від того, чи була передана фонду відповідна особова справа потерпілої особи, що і стало підставами для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ ""Стікон"" в судовому засіданні заперечувала проти позову, однак в судових дебатах вимоги позивача до підприємства в частині зобов'язання сформувати та передати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м. Одеса особову справу позивача - визнала (в разі надання позивачем всіх необхідних документів для сформування особової справи, яких не вистачає у відповідача), проти задоволення позову в цій частині не заперечувала.

Представник відповідача Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м. Одеса у судовому засіданні проти задоволення вимог позову в частині стягнення грошових коштів з фонду - заперечував, наголошував на тому, що фондом було вжито всіх передбачених законом заходів реагування на заяву позивача, однак підстави для виплати позивачу будь-яких страхових виплат у тому числі і донарахованих - на теперішній час відсутні.

Розглянувши поданий позов, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 07.07.1970 року позивач ОСОБА_1 отримав виробничу травму, пов'язану з виробництвом на РБУ - 7 треста ""Легпищемашстрой"", що підтверджується Актом № 1 від 0.07.1970 року.

05.05.1970 року ОСОБА_1 ВТЕК встановила 65% відсотків втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за каліцтвом безстроково, що підтверджується довідкою № 085698.

10.04.2012 року ОСОБА_1 повторно пройшов огляд МСЕК, в результаті чого йому встановлено 3 групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою № 004898.

Починаючи з дати встановлення втрати професійної працездатності РБУ-7 треста ""Легпищемашстрой"", підприємства, на якому позивач отримав травму, а в подальшому і ТОВ ""Стікон"" (що відповідно до довідки ТОВ ""Стікон"" від 28.09.2012 року є правонаступником РБУ - 7 треста ""Легпищемашстрой""), виплачує позивачу втрачений заробіток в розмірі 152,68 грн., щомісяця.

Підставою для звернення до суду стало те, що ТОВ ""Стікон"" не здійснювало при виплаті позивачу зазначених сум відшкодування їх перерахунок відповідно до положень ст. 29 Закону України ""Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинити втрату працездатності"", відповідно до якого перерахування таких сум здійснюється, зокрема, у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Разом з тим підставою позову є також і те, що ТОВ ""Стікон"" на вимогу позивача не передало до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса його особової справи.

Звертаючись до суду з даним позовом в частині стягнення з Фонду заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.12.2014 року у сумі 75617,85 грн., позивач посилається на 29, ст. 40 та п. 3 Прикінцевих положень Закону України ""Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"" від 23.09.1999р.; Інструкцію про порядок передачі виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, затвердженої Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.01.2001р. № 10; п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України ""Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"" від 27.03.1992р.

Так згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України ""Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"" уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами та організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Вищезазначений пункт Прикінцевих положень Закону України ""Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"", на який посилається позивач, мав місце у випадках наявності заборгованості ліквідованих підприємств, установ та організацій без правонаступника перед потерпілими на виробництві та членами їх сімей, яка виникла до 01 квітня 2001 року, тобто ця заборгованість виникла до набрання чинності Закону України ""Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"" від 23.09.1999р. та до створення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України.

Проте п. 3 Прикінцевих положень Закону України ""Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"" в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки РБУ - 7 треста ""Легпищемашстрой"" (а в подальшому його повні правонаступники - з 26.09.1988 року РСУ-2 ""Спецремстройтреста"", з 01.08.1992 року ДБФ ""Стікон"", з 01.07.1994 року АТ ""Стікон"", з 27.12.2003 року - ТОВ ""Стікон"") не ліквідовано та виплачувало позивачу відшкодування шкоди.

Позивач, посилаючись на п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України ""Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"" від 27.03.1992р. № 6, не звернув увагу на ч. 2 абз. 5 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України ""Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"" від 27.03.1992 року № 6, в якій зазначено, що в інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Відповідно до ст. 40 Закону України ""Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"" від 23.09.1999р., якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України ""Про оплату праці"".

Посилаючись на ст. 40 Закону України ""Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"", позивачем не взято до уваги те, що дана норма цього Закону застосовується у випадку наявності вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Натомість вбачається, що з боку відділення Фонду здійснено всі необхідні заходи у наданні допомоги ОСОБА_1 для збирання документів, необхідних для формування його особової справи та її передачі до відділення Фонду для продовження виплати щомісячного відшкодування шкоди.

Так, відділенням фонду, в зв'язку з надходженням від позивача скарги щодо відмови ТОВ ""Стікон"" передати документи на продовження страхових виплат відділенню фонду, на адресу ТОВ ""Стікон"" було направлено листа від 31.07.2014 року щодо формування особової справи ОСОБА_1 та передачі її документів до відділення Фонду для продовження виплати щомісячного відшкодування шкоди.

05.08.2014 року відділенням фонду, ОСОБА_1 було проінформовано про вжиті заходи та про подальше вирішення питання про формування справи.

24.09.2014 року відділення фонду, в зв'язку з невиконанням відповідачем листа від 31.07.2014 року, звернулось до ТОВ ""Стікон"" з відповідними роз'ясненнями щодо формування особистої справи ОСОБА_1

З чого слідує, що у порушення ст. 10, ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про неправомірність дій відділення Фонду, та таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса заборгованості по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001р. по 01.12.2014р. у сумі - 75617,85 грн. є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання ТОВ ""Стікон"" сформувати та передати до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса особову справу позивача суд зазначає наступне.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ ""Стікон"" повідомив, що серед архівних документів їх підприємства відсутні необхідні для оформлення особової справи оригінали документів, які підтверджують право позивача на отримання відшкодування втраченого заробітку в зв'язку каліцтвом в результаті нещасного випадку на виробництві, та разом з тим вказала, що у випадку надання позивачем необхідних документів, така особова справа буде сформована та направлена до відділення фонду у максимально стислі строки, тобто у судовому засіданні представник ТОВ ""Стікон"" визнала пред'явлені до товариства вимоги щодо зобов'язання його сформувати та передати до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса особову справу позивача.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України, у випадку, коли відповідач визнає пред'явлені до нього вимоги, суд, за наявності на таке правових підстав, постановляє рішення про задоволення таких вимог.

Так, відповідно до вимог п. 4 Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, затвердженої постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року N 10 встановлено, що особова справа потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання повинна містити такі документи: заяву потерпілого на ім'я начальника відділення виконавчої дирекції Фонду згідно з додатком 1; заяву потерпілого власнику підприємства про первинне призначення відшкодування шкоди; копію довідки про ідентифікаційний номер в Державній податковій адміністрації; Акт про нещасний випадок за формою Н-1 (якщо стався нещасний випадок, а не професійне захворювання) або нотаріально завірена копія; Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (якщо такий стався) або нотаріально завірена копія; Акт розслідування професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено) або нотаріально завірена копія; Рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві (якщо було засідання суду з цього питання) або нотаріально завірена копія; Висновки МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності по кожному засіданню МСЕК або нотаріально завірена копія; Довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу на дату передачі особової справи потерпілого; Копія трудової книжки потерпілого, що завірена страхувальником або нотаріусом.

За такого, зважаючи на позицію позивача щодо співпраці з відповідачем ТОВ ""Стікон"", та приймаючи до уваги наявні серед матеріалів відомості про місцезнаходження оригіналів документів, які мають бути долучені до особової справи постраждалого від нещасного випадку на виробництві, судом не виявлено обставин та правових приписів, що перешкоджають задоволенню позову і цій частині.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ст.ст. 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Таким чином, розглянувши позовні вимоги ретельно та неупереджено, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову ОСОБА_1 - в частині вимог до ТОВ ""Стікон"" про зобов'язання ТОВ ""Стікон"" сформувати та передати до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса особову справу позивача, натомість в іншій частині позову за наведеними висновками суду слід відмовити з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ТОВ ""Стікон"" на користь державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 27, 30 60, 128, 213, 214 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 29, 40 Закону України ""Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинити втрату працездатності"" суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ ""Стікон"" та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса, про зобов'язання вчинити певні дії та та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю ""Стікон"" (податковий №14) передати особову справу ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одесі за актом прийому - передачі відповідно до Інструкції про порядок передачі виконавчій виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року №10.

В задоволенні інших вимог позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ""Стікон"" (податковий №14) на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Прохоров П. А.