Справа № 482/921/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Ітріна М.В., при секретарі Пазюк І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоодеської міської ради Миколаївської області і її виконавчого комітету, Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2, про визнання протиправними і скасування рішення органу місцевого самоврядування та нотаріальних угоди, -

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2015 р. позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до відповідачів. Обґрунтовує її тим, що рішенням Новоодеської міської ради № 4 від 20 вересня 2013 р. у звязку з добровільною відмовою припинено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,1049 га, з яких 0,0457 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0592 га призначеної для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Петровського 56, в м. Нова Одеса Миколаївської області.

25 лютого 2014 р. ОСОБА_2 та міська рада уклали нотаріально посвідчений договір, за яким остання безоплатно прийняла у ОСОБА_2 вищезгадані земельні ділянки.

25 квітня 2014 р. рішенням міської ради № 8 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення земельних ділянок в натурі.

Вважає рішення органу місцевого самоврядування і посвідчену нотаріусом угоду протиправними мотивуючи наступним.

По-перше, предметом нотаріальної угоди між сторонами є земельна ділянка садиба, на якій розташований житловий будинок ОСОБА_3, а в статтях 140, 142 ЗК України, що стало підставою для передачі у комунальну власність земельної ділянки мова йде про земельну ділянку.

По-друге, спірна угода між міською радою і ОСОБА_2 укладена під час розгляду у судовому порядку іншої цивільної справи про перерозподіл спадщини, де вищевказана земельна ділянка, що має їй належати у порядку спадкування за законом є предметом спору.

По-третє, угода укладена відносно майна, яке має незаконну реєстрацію відповідно до Закону країни «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки у 2011 р. ОСОБА_3 набула право власності на садибу за відповідним договором купівлі-продажу, тобто й на земельні ділянки, а отже реєстрація цих земельних ділянок на імя ОСОБА_2 у 2013 р. є незаконною.

По-четверте, Державний нотаріус уклала договір у порушення вимог статей 6, 7 і 49 Закону України «Про нотаріат».

Рішення Новоодеської міської ради є протиправними, оскільки винесені відносно земельних ділянок, на яких розташований житловий будинок ОСОБА_3, тобто при переході права власності до останньої на будинок, то й земельні ділянки належать їй, а не ОСОБА_2

З посиланням на ці обставини і статті 16, 346, 377, 381 ЦК України, статті 120 і 140 Земельного кодексу України просить визнати протиправними рішення міської ради і нотаріальної угоди та скасувати їх.

У судовому засіданні позивач цивільний позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач Новоодеська державна нотаріальна контора представника у судове засідання не надіслали, але надали письмову заяву, в якій вимоги не визнали і просили в їх задоволенні відмовити, оскільки посвідчили угоди відповідно до чинного законодавства, а справу розглянути за відсутності їх представника.

Представник відповідача Новоодеська міська рада Миколаївської області у попередньому засіданні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, а в судове засідання для розгляду справи по суті не зявився. Надали суду письмове заперечення, в якому вказали, що прийняли від ОСОБА_2 земельні ділянки відповідно до вимог статей 140, 142 ЗК України, на які обтяжень не накладено, а тому рішення є законними. ОСОБА_1 не позбавлена свого права на звернення до суду з позовом до відповідача для отримання грошової компенсації відчужених земельних ділянок, що частково належать їй у порядку спадкування за законом.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги позивача не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, оскільки земельні ділянки на час відчуження належали йому і він мав право розпорядження ними.

Заслухавши пояснення позивача і третьої особи, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом таке.

12 лютого 2009 р. у місті Нова Одеса Миколаївської області помер ОСОБА_4, після смерті якого залишився у спадок житловий будинок № 56, розташований по вул. Петровського у м. Нова Одеса Миколаївської області та земельні ділянки площею 0,10 га, призначеної для будівництва та обслуговування цього житлового будинку і розміром 0,1211 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою будинку.

Право на успадкування майна померлого за законом мали його племінники: ОСОБА_2 (третя особа у цій справі) і ОСОБА_1 (позивач у цій справі).

У передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 21 серпня 2009 р. одноособово отримав свідоцтво про право власності на спірний будинок, а в Державні акти на право власності на земельні ділянки внесено запис про перехід права власності зі спадкодавця до спадкоємця, тобто ОСОБА_2 (а. с. 41, 42, 101, 102).

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2011 р., яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області залишено без змін позивачу ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Проте, до звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори для успадкування майна після ОСОБА_4, а саме, 05 травня 2011 р. відповідач ОСОБА_2 відчужив успадкований житловий будинок ОСОБА_3 (а. с. 62, 66, 79).

13 січня 2012 р. рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2012 р., ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог щодо визнання недійсним цього договору (а. с. 52, 56).

05 травня 2014 р. рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області частково задоволено вимоги ОСОБА_1, а саме, зокрема, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за відчужений спадковий будинок по вул. Петровського, 56, в м. Нова Одеса, та земельні ділянки площею 0,10 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і розміром 0,1211 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства (а. с. 103).

Вказане рішення суду першої інстанції законної сили не набрало, оскільки оскаржується позивачем у апеляційній інстанції (а. с. 19).

Судом зясовано, що після успадкування майна, а саме, у період з 2009 р. до 18 жовтня 2010 р. відповідач ОСОБА_2 на території успадкованого домоволодіння збудував новий житловий будинок, здійснив його державну реєстрацію та виділив окремою адресою: вул. Петровського, 56-а, в м. Нова Одеса Миколаївської області. Крім того, у травні 2013 року, для обслуговування цього будинку і ведення селянського господарства виділив із спадкових земельних ділянок частки по 0,0543 га і 0,062 га відповідно (а. с. 82, 83, 84).

Таким чином, у власності ОСОБА_2 залишились земельні ділянки площею 0,0457 га призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та розміром 0,0592 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Петровського, 56, в м. Нова Одеса Миколаївської області, де власником житлового будинку за вказаною адресою є ОСОБА_3

Відповідно до пункту «а» ст. 140 Земельного Кодексу України одною з підстав припинення права власності на земельну ділянку є добровільна відмова власника від права на земельну ділянку.

Припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню (частини 1, 2 ст. 142 ЗК України).

07 червня 2013 р. ОСОБА_2 звернувся із письмовою нотаріально посвідченою заявою до Новоодеської міської ради Миколаївської області про передачу у комунальну власність належні йому земельні ділянки площею 0,0457 га призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та розміром 0,0592 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Петровського, 56, в м. Нова Одеса Миколаївської області у звязку з продажем ОСОБА_3 житлового будинку за вказаною адресою (а. с. 33).

20 вересня 2013 р. рішенням № 4 XXXIII сесії шостого скликання Новоодеської міської ради Миколаївської області вирішено припинити право власності ОСОБА_2 на вищезгадані земельні ділянки у звязку з добровільною відмовою від них власника та перевести їх у землі комунальної власності. (а. с. 69).

25 лютого 2014 р. між ОСОБА_2 і територіальною громадою Новоодеської міської ради Миколаївської області укладено нотаріально посвідчені договори, за якими ОСОБА_2 безоплатно передав міській раді право власності на земельні ділянки площею 0,0457 га призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку та розміром 0,0592 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по вул. Петровського, 56, в м. Нова Одеса Миколаївської області. В цей же день нотаріусом здійснено державну реєстрацію права власності міської ради на вказані земельні ділянки (а. с. 25, 29).

Судом зясовано, і ця обставина не оспорюється позивачем, що на момент укладення спірних угод жодних обтяжень на вищевказані земельні ділянки не накладено.

25 квітня 2014 р. рішенням № 8 XII сесії шостого скликання Новоодеської міської ради Миколаївської області вирішено передати у приватну власність ОСОБА_3 земельні ділянки загальною площею 0,10 га, призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Петровського, 56 (а. с. 70).

26 листопада 2014 р. ОСОБА_3 здійснено державну реєстрацію вказаних земельних ділянок на власне імя (а. с. 119).

Наведене свідчить про те, що Новоодеська міська рада у встановленому законом порядку набула право власності на зазначені земельні ділянки та розпорядилася ними на власний розсуд, а відтак, то спірні рішення органу місцевого самоврядування є законними, а отже не підлягають скасуванню.

Дії державного нотаріуса Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області при посвідченні спірних угод у повному обсязі відповідають вимогам Закону України «Про нотаріат».

Вірним є посилання позивача на те, що спірні земельні ділянки є спадковим майном, відносно якого ведуться спори у судовому порядку, але на час їх безоплатної передачі ОСОБА_2 органу місцевого самоврядування та передачі останнім у власність ОСОБА_3 відсутня заборона на їх відчуження або арешт, а тому саме відповідачами (міська рада і нотаріальна контора) не порушено прав та інтересів позивача під час здійснення цих дій.

Крім того, на підставі судового рішення від 05 травня 2014 р. за свою частку у відчужених земельних ділянках позивач отримає грошову компенсацію.

Посилання позивача на незаконну реєстрацію відповідним органом спірних земельних ділянок на імя ОСОБА_2 є безпідставним, оскільки вона не є предметом розгляду цієї справи і до цього часу у судовому порядку не оспорена, а отже є чинною.

Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, але виходячи зі змісту договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по вул. Петровського, 56, що в м. Нова Одеса, ОСОБА_3 купила у ОСОБА_2 лише вказаний житловий будинок, без земельних ділянок, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 381 ЦК України.

Вищезгаданими обставинами спростовується твердження позивача про те, що безоплатно ОСОБА_2 передав міській раді у власність садибу, а не земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Новоодеської міської ради Миколаївської області і її виконавчого комітету, Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області про визнання протиправними і скасування рішення № 4 XXXIII сесії шостого скликання від 20 вересня 2013 року «Про припинення права власності на земельну ділянку» і рішення XII сесії шостого скликання № 8 від 25 квітня 2014 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам України», визнання недійсними договорів про безоплатну передачу права власності на земельні ділянки, які розташовані по вул. Петровського, 56, в м. Нова Одеса Миколаївської області, укладених 25 лютого 2014 року між ОСОБА_2 і територіальною громадою Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області, посвідчених державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_5, як заявлені безпідставно.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий