Справа №672/158/15-ц
Провадження №2/672/74/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

Головуючого - Сакенова Ю.К.

секретаря - Ратушняк Л.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні.

21 вересня 2011 р. син змінив прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», що стверджується відповідним актовим записом за №20 в Книзі реєстрації зміни імені від 21.09.2011р.

17 лютого 1998р. шлюб між сторонами було розірвано, про що видано свідоцтво серії НОМЕР_1 від 19.02.1998р.

Позивач не підтримує будь-яких стосунків з колишнім чоловіком, який по суті не цікавився життям дитини, добровільно не надавав матеріальної допомоги, що змусило позивача звертатись до суду із позовом про стягнення аліментів.

На підставі рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 01.11.2005 року у цивільній справі №2-380 відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на дитину до досягнення нею повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_6, досяг повноліття, що послужило підставою для припинення стягнення аліментів з відповідача.

Однак, згідно довідки №248 від 15.01.2015р., виданої Національною академією Служби безпеки України, ОСОБА_6 проходить навчання в Національній академії СБ України. Відповідно до довідки №10 від 15.01.2015р. загальна сума доходу ОСОБА_6 за період з 08.2014р. по 01.2015р. складає 1282,22 грн. Вказаних коштів недостатньо для забезпечення належного навчання, проживання, розвитку сина, оскільки навчання у Національній академії СБУ не передбачає заочної форми, то воно відбувається стаціонарно, у зв'язку з чим

ОСОБА_6 не має змоги працювати та заробляти кошти на проживання, харчування, переїзд, підручники та інше.

Позивач на даний час не має постійного місця роботи, її тимчасових заробітків недостатньо для забезпечення сина необхідним, а тому створити йому належні умови для навчання та життя самостійно не може. Відповідач добровільно матеріальної допомоги сину не надає.

Згідно з ч.І ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідач має змогу надавати допомогу синові, оскільки має постійне місце роботи та твердий заробіток, що підтверджується довідкою №6, виданою 26.01.2015р. дирекцією підприємства споживчої кооперації «Мальва». Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 400 грн., щомісячно, на повнолітнього сина, ОСОБА_6, який продовжує навчання.

Представник відповідача позов не визнала і пояснила, що позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Саме так зазначений позивачем статус особи, яка досягла повноліття.

Проте, у судовій практиці відсутні рішення щодо стягнення аліментів на повнолітніх дітей, а Сімейний кодекс України визначає чітку вікову межу щодо поняття дитина - 18 років (ст.б СК України).

Отже, підсумовуючи вище вказане, звернення до суду з предметом спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, є, щонайменше, некоректним, а загалом - юридично неграмотним, оскільки, за обставинами справи, предметом спору може бути і мати місце стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, і тільки так.

Тобто, очевидним є факт зміни ( а вірніше - підміни) суб'єкта правовідносин, оскільки, мова має йти не про дитину, а про повнолітню дієздатну особу і це потрібно чітко усвідомити.

Проте дійсно, вимогами ст. 199 СК України передбачає обов'язок саме батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання за наступних умов:

.якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, якщо батьки мають змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, пріоритетною умовою законодавець визнає умову потреби у матеріальній допомозі, чого позивач не довела, як того вимагає правова норма ч.І ст.60 ЦПК України, за якою, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Єдиний доданий до справи товарний чек від 09.09.2014 року та перелік товару, зазначеного у ньому не несе жодної інформації про необхідність придбання саме такого товару та ідентифікацію особи, яка його придбала та не є платіжним документом.

Натомість, відповідно до Інструкції про грошове забезпечення курсантів, слухачів, аспірантів та докторантів вищих військових навчальних закладів Служби Безпеки України та військових навчальних підрозділів Служби безпеки України в інших навчальних закладах, затвердженої Наказом СБУ 11.03.2008 року №161, курсант ОСОБА_6 отримує грошове забезпечення, а відповідно до наказу по Академії, при зарахуванні на навчання, його поставлено на повне державне (продовольче та речове, медичне забезпечення), він проживає на території Академії, тобто, забезпечений житлом, про що зазначено в довідці від 15.01.2015р №248, яка додана позивачем. Також, курсант має право на безкоштовний проїзд в період щорічної та канікулярної відпусток.

Окрім того, рішенням Городоцького районного суду від 10.11.2010 року (справа №2-909/2010 р.), задоволені позовні вимоги позивача у справі і відповідач був позбавлений батьківських прав стосовно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку із цим у відповідача не виникає юридичного обов'язку щодо утримання ОСОБА_6, оскільки, окрім державного забезпечення останнього, юридично відповідач не являється батьком повнолітньої дієздатної особи. На підставі наведеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

21 вересня 2011 р. син змінив прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», що стверджується відповідним актовим записом за №20 в Книзі реєстрації зміни імені від 21.09.2011р., у зв'язку з чим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області йому видано свідоцтво про зміну імені серії 1-БВ № 005326.

17 лютого 1998р. шлюб між сторонами було розірвано, про що видано свідоцтво серії НОМЕР_1 від 19.02.1998р.

На підставі рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 01.11.2005 року у цивільній справі №2-380 відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на дитину до досягнення нею повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_6, досяг повноліття, що послужило підставою для припинення стягнення аліментів з відповідача.

Рішенням Городоцького районного суду від 10.11.2010 року (справа №2-909/2010 р.), ОСОБА_4 був позбавлений батьківських прав стосовно ОСОБА_5.

Однак дана обставина не припинила їх відносини як батька та сина, оскільки така правова санкція не може анулювати кровного споріднення з дитиною. Так у свідоцтві про народження ОСОБА_5 до цього часу його батьком записаний ОСОБА_4, тобто після досягнення повноліття ОСОБА_5, відповідач залишається його батьком, а той відповідно його сином.

Відповідно до ст..166 СК України особа, позбавлена батьківських прав:

1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання;

2) перестає бути законним представником дитини;

3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми;

4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником;

5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування);

6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

2. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Оскільки ОСОБА_6 досяг повноліття, то відповідно він має статус сина і відносини між ним та відповідачем врегульовані ст..201 СК України де вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Тому суд відхиляє заперечення представника відповідача про те, що у зв'язку із позбавленням батьківських прав у відповідача не виникає юридичного обов'язку щодо утримання ОСОБА_5

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 залишається батьком ОСОБА_6, однак згідно рішення суду є особою позбавленою батьківських прав.

Також судом встановлено, що згідно наказу ректора Національної академії Служби безпеки України №553-ос від 05.08.2014 року, відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 07 листопада 2001 року № 1053/2001, Правил прийому до Національної академії Служби безпеки України у 2014 році, рішення Приймальної комісії від 05 серпня 2014 року (протокол № 6) ОСОБА_6 прийнято на військову службу (навчання) за контрактом курсантів Національної академії Служби безпеки України, присвоєно військове звання «солдат» та призначено на посаду курсант, з 05 серпня 2014 року та поставлено на продовольче, грошове та речове забезпечення курсантів, перелічених у пункті 1 цього наказу, з 05 серпня 2014 року.

Так згідно довідок Національної академії Служби безпеки України від 27.03.2015 року курсант ОСОБА_6 з 05.08.2014 року отримує грошове забезпечення у розмірі 218,40 грн., щомісячно; забезпечується належним речовим майном відповідно до Постанови КМУ №1444 від 28.10.2004 року; знаходиться на медичному обліку у військово-медичній службі Військово-медичного управління СБ України в Національній академії СБ України, забезпечується на безоплатній основі лікуванням, медичними препаратами, кожного року проходить диспансеризацію; забезпечується харчовим продовольством.

Крім того відповідно до листа Національної академії СБ України від 12.03.2015 року на запит адвоката, ОСОБА_6 проживає в гуртожитку навчального закладу.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_6 після вступу до Національної академії СБ України, фактично проходить там військову службу у формі навчання за контрактом, має повне державне забезпечення, тому відсутні підстави, передбачені ст..199 СК України, для стягнення аліментів з відповідача на його утримання.

Керуючись ст.198, 199 СК України, ст.10, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215,294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у розмірі 400 грн., щомісячно, на повнолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 який продовжує навчання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя