Ухвала

іменем україни

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до першої Одеської державної нотаріальної контори, слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, прокуратури Полтавської області, ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до першої Одеської державної нотаріальної контори, слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, прокуратури Полтавської області, ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на неправомірність накладення арешту на нерухоме майно - шпиталь зі складом загальною площею 617, 6 кв. м, що розташований по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4, який за договором іпотеки від 27 березня 2008 року передав вказану нерухомість в іпотеку банку, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого банк позбавлений можливості задовольнити свої вимоги до боржника за рахунок іпотечного майна, що порушує його права.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права й порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з безпідставності позову, а відтак відсутності підстав для його задоволення.

При цьому суди правильно виходили із того, що позивач не є власником спірного нерухомого майна, його вимоги про звільнення майна з-під арешту ґрунтується не на праві власності, а на праві іпотекодержателя нерухомого майна, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Судами попередніх інстанцій правильно визначено характер спірних правовідносин й вірно застосовані положення норм матеріального закону.

Доводи касаційної скарги публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук