Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2015 Справа №607/5667/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого: Ромазана В.В.

при секретарі: Буцик О.П.

з участю ОСОБА_1 та його представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів за сплачені послуги по утриманню будинку та прибудинкової території , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів, які були сплачені ним за утримання будинку та прибудинкової території протягом 1998-2015 років в сумі 32988,88 гривень.

ОСОБА_1 та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та обґрунтовуючи їх, пояснили, що відповідачі тривалий час не оплачують послуги за утримання будинку та прибудинкової території відповідно до своїх часток у квартирі АДРЕСА_1, яка складає 1/5 за кожним, чим порушують норми законодавства в частині своєчасної плати за отримані послуги. Також позивач зазначив, що із 1998 року з відповідачкою ОСОБА_5 не веде спільного господарства, оскільки шлюб 29 квітня 1998 року між сторонами розірвано. Також зазначив, що на даний час значно зросла вартість наданих послуг, у зв»язку із чим він не взмозі самостійно нести витрати по їх оплаті. Враховуючи наведені обставини, просить суд стягнути із ОСОБА_4 за період з 14 січня 2005 року по 01 березня 2015 року відповідно до його частки 13011,01 гривня, із ОСОБА_5 за період з 29 квітня 1998 року по 01 березня 2015 року відповідно до її частки 19977,87 гривень.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що ним сплачувались кошти за утримання будинку та прибудинкової території за вказаний період, проте, позивач квитанції про їх оплату зберігає у себе. У позові просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилась, хоча неодноразово та належним чином повідомлялась про місце та час слухання справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Як вбачається із реєстраційних посвідчень виданих 12 липня 1999 року та 23 серпня 2002 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, а також свідоцтва про право власності на житло від 08 грудня 1992 року, ОСОБА_1 належить 3/5 частин у квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 1/5 у зазначеному житлі, кожному.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД №023053, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано, про що 29 квітня 1998 року зроблено запис за №273 відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області.

Як вбачається із довідки №7-450 від 14 липня 2014 року, виданої ДП «Авторитет Плюс», а також копії будинкової книги, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, який є власником особового рахунку, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до представлених позивачем копій актів, складених представниками ПП «Східний масив» та ДП «Авторитет плюс» від 09.09.2014 року та 15.09.2014 року, за адресою по вул..Чорновола,17 у квартирі №11 зареєстрований, але не проживає з 01.06.2014 року ОСОБА_4

Згідно представленого позивачем розрахунку, ним за період з 1998 року по березень 2015 року сплачено платежів за спожиті комунальні послуги на загальну суму 32988,88 гривень.

Відповідно до ст.ст. 67, 68, 160 ЖК України, власник та повнолітні члени його сім»ї зобов»язані щомісячно вносити плату за надані послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, що передбачено п.5 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч.1,4 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов»язує.

Згідно із ч.2 ст.317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Як вбачається із представлених позивачем, на підтвердження свої понесених витрат, квитанцій по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги та послуг зв»язку за період з 2003 року по березень 2015 рік, враховуючи частку відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2, відповідачам необхідно було б сплатити на утримання зазначеного житла, зокрема:

· ОСОБА_4 за період з 14 січня 2005 року, тобто з моменту досягнення ним повноліття, по березень 2015 року коштів на загальну суму 9 688,06 гривень;

· ОСОБА_5 за період з 2003 року по березень 2015 року коштів на загальну суму 10704,34 гривні.

При цьому, визначаючи вказану суму коштів, суд враховує, що відповідач ОСОБА_4 з 01 червня 2014 року у спірному житлі не проживає, а тому повинен лише нести витрати по оплаті послуг за утримання житла та прибудинкової території. Також, суд враховує представлені відповідачем ОСОБА_4 квитанції по сплаті ним витрат за комунальні послуги за утримання спірного житла за період із жовтня 2014 року по лютий 2015 року на загальну суму 194 грн. Однак, представлені ОСОБА_4 квитанції за квітень-червень 2015 року, та по утриманню іншого житла АДРЕСА_3, суд не бере до уваги та відкидає їх, оскільки вони не стосуються предмету спору.

Також, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_5 коштів за понесені ним витрати по утриманню спірного житла за період з 1998 року по 2003 рік не підлягають до задоволення, оскільки такі витрати не підтверджені відповідними документальними доказами.

Таким чином суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а тому слід сягнути із ОСОБА_4 на користь позивача 9688,06 гривень, сплачених ОСОБА_1 витрат за спожиті послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а також із ОСОБА_5 10 704,34 гривні зазначених витрат.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 60, 88, 212, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.317, 319 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів за сплачені послуги по утриманню будинку та прибудинкової території задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 9 688 (дев»ять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 06 коп. сплачених ним витрат за спожиті послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а також 121 гривню 50 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 10 704 (десять тисяч сімсот чотири) гривні 34 коп. сплачених ним витрат за спожиті послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а також 121 гривню 50 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6