Справа № 465/3949/14 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/2258/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3 і його представника - адвоката Яцишина А.В.;

Гнатишака О.В. - представника ПАТ „КБ „ПриватБанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк", на заочне рішення Франківського районного суду міста Львова від 05 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк" (в подальшому - „Банк") та Товариства з обмеженою відповідальністю „ПХ Груп" про захист прав споживачів, у якому просив суд визнати дії відповідачів щодо надання йому квитанції платіжного термінала на недержавній мові неправомірними, зобов'язати відповідачів припинити дії, що порушують його право, і зобов'язати їх видавати йому квитанції платіжного термінала українською мовою.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що позивач є клієнтом відповідачів, однак не давав згоди на надавання квитанцій іншою мовою, окрім державної. Відтак, відповідачами допущено порушення законодавства України, а тому він звернувся до суду за захистом своїх порушених конституційних прав (а.с. 1-3).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено. Визнано дії Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк «ПриватБанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПХ Груп» щодо надання ОСОБА_3 квитанцій платіжного терміналу на недержавній мові неправомірними.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк «ПриватБанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ПХ Груп» надати ОСОБА_3 квитанції платіжного терміналу українською мовою (а.с. 88-89).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.01.2015 року заяву представника Банку про перегляд вище згаданого заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 96-100, 114) і Банк оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що Законом України „Про засади державної мовної політики" підприємствам, установам та організаціям будь-якої форми власності надається право використовувати у своїй діяльності, як державну мову, так і російську.

Вважає, що Закон України „Про захист прав споживачів" регламентує права споживача на відповідну інформацію про продукцію або послугу до моменту або під час вибору відповідного товару або послуги, а під час отримання платіжної картки позивач отримав належну інформацію про послуги Банку та умови і правила використання платіжних карток Банку у відповідності із законодавством про мови (а.с. 121-124).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Банку на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законом про мови.

У відповідності до ч.1 ст.10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Статтею 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» встановлено, що державною мовою України є українська мова (ч.1). Українська мова як державна мова обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом. Держава сприяє використанню державної мови в засобах масової інформації, науці, культурі, інших сферах суспільного життя (ч.2).

У відповідності до ст. 18 вказаного Закону, в економічній і соціальній діяльності державних підприємств, установ та організацій основною мовою є державна мова, а також вільно використовуються російська та інші регіональні мови або мови меншин.

Таким чином, за загальним правилом, яке міститься у наведених вище нормах матеріального закону, є те, що у всіх сферах суспільного життя в Україні українська мова використовується як державна мова.

У відповідності до частини 2 ст.7 Закону України «Про засади державної мовної політики», у контексті Європейської хартії регіональних мов або мов меншин до регіональних мов або мов меншин України, до яких застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, віднесені мови: російська, білоруська, болгарська, вірменська, гагаузька, ідиш, кримськотатарська, молдавська, німецька, новогрецька, польська, ромська, румунська, словацька, угорська, русинська, караїмська, кримчацька.

У відповідності до ч.3 ст.7 цього Закону, до кожної мови, визначеної у частині другій цієї статті, застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення.

За рішенням місцевої ради в окремих випадках, з урахуванням конкретної ситуації, такі заходи можуть застосовуватися до мови, регіональна мовна група якої становить менше 10 відсотків населення відповідної території.

Право ініціювання питання щодо застосування заходів, спрямованих на використання регіональних мов або мов меншин, належить також мешканцям території, на якій поширена ця мова.

У разі збору підписів понад 10 відсотків осіб, які мешкають на певній території, місцева рада зобов'язана прийняти відповідне рішення протягом 30 днів з моменту надходження підписних листів.

Враховуючи те, що рішення місцевою радою за місцем знаходження робочого органу відповідача про використання російської мови, як регіональної мови, не приймалось, а іншого нормативного акту, в тому числі Національного банку України на загальному рівні, або правління ПАТ КБ "ПриватБанк" у своїй внутрішній діяльності, про визначення російської мови офіційною мовою роботи органу вказаного банку, а також доказів в підтвердження існування між сторонами спору домовленості про визнання прийнятною російської мови у спірних правовідносинах відповідачем суду надано не було, то доводи апеляційної скарги стосовно того, що Законом України „Про засади державної мовної політики" підприємствам, установам та організаціям будь-якої форми власності надається право використовувати у своїй діяльності, як державну мову, так і російську, не можна визнати обгрунтованими, а відтак такі до уваги не приймаються.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції вірно виходив з прямої дії норми ч.1 ст.10 Конституції України та вказаних вище норм Закону України «Про засади державної мовної політики», якими визначено, що державною мовою України є українська мова.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк", відхилити та залишити заочне рішення Франківського районного суду міста Львова від 05 грудня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: