Справа № 371/2500/14ц Головуючий у І інстанції Гаврищук А.В.
Провадження № 22-ц/780/1656/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 58 09.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ельбабаєва Б.Б. про видачу дубліката судового наказу у цивільній справі за заявою відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу судового наказу про стягнення боргу за договором кредиту № 1373 від 22.03.2006 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

В грудні 2014 року до Миронівського районного суду Київської області надійшло на розгляд подання державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Ельбабаєва Б.Б. про видачу дубліката судового наказу.

В обґрунтування подання зазначено, що 17.04.2009 року суддею Миронівського районного суду Київської області видано судовий наказ № 2н-22 про стягнення на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» з ОСОБА_3 11294 доларів США 65 центів боргу за кредитним договором та 464 грн. 04 коп. судових витрат. Вказаний судовий наказ неодноразово пред'являвся до виконання, однак стягнення по ньому не було проведено. Востаннє до відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві вищевказаний судовий наказ було подано 15.01.2014 року.

20.01.2014 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» було відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа.

З метою надсилання документів виконавчого провадження стягувачеві, до канцелярії відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві державним виконавцем було передано оригінал судового наказу Миронівського районного суду Київської області № 2н-22 від 17.04.2009 року та постанову від 20.01.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження №41519441. Однак, стягувач не отримав зазначені документи, оскільки під час пересилки вони були втрачені.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року у задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ельбабаєва Б.Б. відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ПАТ «Державний ощадний банк України» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції помилково відмовлено у видачі дублікату судового наказу з підстав недоведеності факту втрати його оригіналу та не враховано лист ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві № Д7 від 17.10.2014 року, в якому зазначено, що судовий наказ Миронівського районного суду Київської області № 2н-22/2009 від 17.04.2009 року та копія постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження були направленні на адресу стягувача. Також повідомлено, що станом на 17.10.2014 року зазначений судовий наказ на виконанні у ДВС не перебуває та не знаходиться.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що державним виконавцем не додано будь-яких доказів, які б свідчили б про втрату оригіналу судового наказу.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Як встановлено, 17 квітня 2009 року Миронівським районним судом Київської області видано судовий наказ № 2н-22/09, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Печерського відділення № 37125 ВАТ «Державний ощадний банк України» 11 294,65 доларів США.

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 20.01.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 2н-22 від 17.04.2009 року.

Згідно листа в.о. заступника начальника ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 17.10.2014 року № Д7, судовий наказ Миронівського районного суду Київської області № 2н-22/2009 від 17.04.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Печерського відділення № 37125 ВАТ «Державний ощадний банк України» коштів в розмірі 89 978,03 грн. повторно надійшов на виконання до відділу 15.01.2014 року. 20.01.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, копії якої разом з виконавчим документом направлено стягувачеві. Станом на 17.10.2014 року зазначений судовий наказ на виконання до відділу не надходив та на виконанні не перебуває.

Звертаючись з поданням державний виконавець посилався на те, що судовий наказ Миронівського районного суду Київської області № 2н-22/2009 від 17.04.2009 року та постанова від 20.01.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження під час пересилки були втрачені.

За правилами ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 212 ЦПК України, залишив поза увагою лист в.о. заступника начальника ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 17.10.2014 року № Д7 та без повного з'ясування обставин по справі дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні подання про видачу дублікату судового наказу, у зв'язку з тим, що останній всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав жодних доказів його втрати.

Порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому постановлена ухвала суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: