Справа № 308/1060/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

27 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В.,Панька В.Ф.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Ужгородської міської ради, третя особа ОСББ «Шумна 24» про визнання права власності на кімнату,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Ужгородської міської ради, третя особа Будинковий комітет «Воля», правонаступником якого являється ОСББ «Шумна 24» про визнання права власності на кімнату «а» квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що будинок АДРЕСА_1 рахувався гуртожитком взуттєвої фабрики м. Ужгорода, на якій працювала мати позивачки з 1988р., а потім прибиральницею в цьому гуртожитку у 1994р. Її мама отримала кімнату коли їй, позивачці, було 4 роки і з цього періоду вона проживає в цій кімнаті.

Гуртожиток взуттєвої фабрики було передано на баланс міської ради 12.05.2005 р. Вона з мамою продовжувала проживати в кімнаті на підставі договору найму житлового приміщення укладеного між КП «Ужгородські гуртожитки». На даний час управителем гуртожитку є Будинковий комітет «Воля», який не хоче укладати з позивачкою договір найму житла. Зазначала, що іншого житла немає, проживає без реєстрації, тому просила визнати за нею право власності на кімнату «а» квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати Ужгородську міську раду укласти з нею договір найму на цю кімнату.

Рішенням суду позовну заяву задоволено, за позивачкою визнано право власності на кімнату «а» квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, які не приймали участі у справі, порушили питання про скасування зазначеного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та представник ОСББ «Шумна 24» скаргу з наведених підстав підтримали. Апелянт ОСОБА_3, яка є фактичною дружиною ОСОБА_2 в судове засідання не явилась, однак останній вважав, що справу можливо розглянути у її відсутності і тому суд розглянув справу без її участі відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник позивачки вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції визнано право власності на кімнату «а» квартири АДРЕСА_1. Це рішення Ужгородською міськрадою та ОСББ «Шумна 24», яке створено на базі будинкового комітету «Воля», не оскаржено.

Як вказано, апелянти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не брали участі у справі, але оскаржили це рішення відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України, відповідно до якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено в апеляційній скарзі, оскаржуваним рішенням порушуються права та інтереси апелянтів, оскільки вони претендують на зазначену кімнату позаяк сплачують комунальні послуги за всю квартиру. При цьому в підтвердження останнього надано довідки про заборгованість позивачки по оплаті за комунальні послуги по цій кімнаті.

Однак ці доводи не можуть бути прийняти до уваги.

Так, відповідно до типового договору найму житла в будинку державного і комунального житлового фонду, укладеного 1 січня 2010 р. між ОСОБА_2,членом сім'ї якого являється ОСОБА_3, та будинковим комітетом «Воля» йому надано в користування АДРЕСА_1, яка складається з однієї кімнати, загальна площа якої становить 15.83 кв.м. Жодних доказів того, що апелянти правомірно користуються кімнатою «а» зазначеної квартири ними не надано. Більш цього, як пояснив ОСОБА_2, з відповідною заявою про надання цієї кімнати апелянтам останні в Ужгородську міську раду не звертались. Відповідно, стверджувати що порушуються їхні права на кімнату, якої стосується оскаржуване рішення, є безпідставними.

Що ж до твердження порушення прав Ужгородської міської ради, то слід зазначити, що апелянти не мають повноважень на представлення інтересів зазначеного органу місцевого самоврядування і тому доводи апеляційної скарги в цій частині також не можуть бути прийняті до уваги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Судді: