Справа № 752/1552/14-ц
Провадження № 2/752/734/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Новак А.В. при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Державного підприємства «Антонов» в особі Філії «Серійний завод «Антонов» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

встановив:

позивач звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання в кімнаті АДРЕСА_1 в розмірі 9502 гривні 87 копійок, інфляційних втрат в розмірі 57 гривень 01 копійка та 3% річних в розмірі 404 гривні 58 копійок.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2, як працівника Державного підприємства «Київський авіаційний завод «Авіант», та його дружину ОСОБА_3 було поселено в кімнату АДРЕСА_1.

Відповідачі по справі зареєстровані та проживають за вказаною адресою разом із сином ОСОБА_4

Позивач посилається на те, що відповідачі відмовляються отримувати квитанції для відшкодування витрат за проживання у кімнаті АДРЕСА_1, відмовляються укладати договір про відшкодування витрат і вносять оплату за проживання, визначивши її на власник розсуд та оплачуючи такі частково.

За період з 01.04.2012 року по 01.09.2013 року заборгованість по платі за проживання відповідачів становить 9502 гривень 87 копійок.

Відповідно до правил ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за проживання, з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від суми заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити , з підстав, викладених в позовній заяві, оскільки відповідачі не вносять плату за проживання в кімнаті АДРЕСА_1, в повному обсязі, визначили її на власний розсуд, внаслідок чого виникла заборгованість.

Представник відповідачів заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач не надав суду обґрунтованого розрахунку суми заборгованості, тарифи за проживання визначенні всупереч вимогам чинного законодавства, а також позивачем не надано доказів, що гуртожиток перебуває на балансі Філії «Серійний завод «Антонов» ДП «Антонов».

Заслухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були поселені і зареєстровані в кімнату АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 є сином відповідачів і проживає у даній кімнаті з часу народження.

Позивач зазначає, що кімната у якій проживають відповідачі розрахована на 3-ри ліжко-місця, площею 24 кв.м., загальною площею разом з приміщенням загального користування 45.24 кв.м.

Відповідно до Довідки форми № 3, наданої Відділом соціально-комунального призначення Філії «Серійний завод «Антонов» ДП «Антонов» № 70 від 25.09.2013 р. відповідачі зареєстровані в гуртожитку ОК «Сокіл» і їм у користування виділені ліжко-місця.

19 липня 2004 року ОСОБА_2 був звільнений з посади заступника директора оздоровчого комплексу «Сокіл, відповідно до наказу № 54/К від 19.07.2004 року.

На виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України за №758-р від 01.07.2009 року «Про реорганізацію державного підприємства «Київський авіаційний завод «Авіант» 10.07.2009 року Міністерством промислової політики України було видано наказ № 476 «Про припинення шляхом реорганізації «ДП «Київський завод «Авіант».

Відповідно до наказу АНТК ім. О.К. Антонова № 2922 від 24.12.2009 року, створено Філію «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства Авіаційного науково-Технічного комплексу О.К, Антонова (ДП «Антонов».

Відповідно до Статуту Філія не є юридичною особою відповідно до законодавства країни і здійснює свою діяльність від імені Підприємства.

Філія веде самостійний баланс, має розрахунковий та інші рахунки в установах банку, печатку зі своїм найменуванням та може мати інші атрибути, необхідні для організації своєї діяльності, які реєструються відповідно до чинного законодавства. У своїй діяльності Філія підпорядкована Підприємству.

Майно Філії є майном Підприємства і становить необоротні та оборотні активи, вартість яких відображається у самостійному балансі Філії.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що службове житло - АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та утримується філією ДП «Антонов» Серійний завод Антонов», про що надана довідка ДП «Антонов», однак майно Філії становлять його необоротні та оборотні активи, які відображені у балансі Філії, а довідка, в даному випадку, або Технічний паспорт на зазначене приміщення, на що посилалась представник позивача, не є належними доказами на підтвердження того, що АДРЕСА_1 переданий на баланс підприємства, не підтверджує статус даного жилого приміщення.

У довідці № 070-30 від 16.01.2014 р. про перебування АДРЕСА_1 на балансі Філії «Серійний завод Антонов» ДП «Антонов» зазначено, що це є службове житло.

Представник позивача в ході судового розгляду зазначала, що корпус 20 є частиною оздоровчого корпусу «Сокіл» і використовується для проживання працівників підприємства і документів, що дане приміщення є гуртожитком на підприємстві не має, натомість відповідно до відомостей Технічного паспорту, наданого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна корпус під № 20 обліковується як багатоквартирний будинок - гуртожиток.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що при визначенні розміру оплату, яку мешканці АДРЕСА_1 повинні вносити за проживання, підприємство керувалось роз'ясненнями Управління цінової політики Київської міської державної адміністрації з даного питання, відповідно до якого підприємству було рекомендовано скористатись тимчасовою методикою нарахування плати за проживання в гуртожитках, оскільки у Київської міської державної адміністрації відсутні повноваження для визначення вартості проживання і затвердження відповідних тарифів на послуги за проживання в оздоровчих комплексах.

Окрім того, вказане роз'яснення містить посилання на те, що плата за користування жилою площею в гуртожитку нараховується виходячи із вартості послуги з утримання будинку та фактично займаної площі в розрахунку на одну особу, збільшеної на коефіцієнт, що враховує загальну площу, до якої відноситься площа кухонь, душових кімнат, кімнат для прання, санвузлів, коридорів, а також балконів з урахуванням знижувальних коефіцієнтів. Також мешканці гуртожитків сплачують за комунальні послуги з холодного та гарячого водопостачання, водовідведення та газ, виходячи аз фактичного споживання пропорційно кількості мешканців (у разі, якщо гуртожиток обладнаний будинковими засобами обліку) або в розрахунку на 1 особу (у разі відсутності таких лічильників). Також мешканці сплачують за електричну енергію за тарифами, встановленими Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Відповідно до Примірного положення про гуртожиток (№ 208 від 03.06.1986 р.) громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Згідно з положенням статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Судом встановлено що між сторонами договір про участь в утриманні будинку та прибудинкової території не укладався, а також не погоджувались тарифи за надані послуги.

Згідно інформації, викладеної в листі Департаменту економіки і інвестицій Київської міської державної адміністрації від 27.12.2013 р. № 050/21-10410 ДП «Антонов» Філія «Серійний завод «Антонов» не зверталось до органів місцевого самоврядування з приводу затвердження тарифів на послуги з утримання будинку і прибудинкової території для гуртожитку, що знаходиться на території оздоровчого комплексу «Сокіл», хоча про необхідність затвердження таких тарифів підприємству направлялись відповідні листи.

Відповідно до наданих суду позивачем розрахунків вартості оплати за проживання в кімнаті АДРЕСА_1, при нарахуванні зазначеної оплати представники підприємства виходили з розміру тарифів на житлово-комунальні послуги, які діяли на момент нарахування, затверджених відповідно Київською міською державною адміністрацією, Спільного рішення адміністрації Філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» та профспілкового комітету від 28.02.2012 р. № 19 «Про встановлення оплати за проживання працівників заводу та членів їх сімей у оздоровчому комплексі «Сокіл» та розпорядження заступника директора Філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» № 54 від 01.06.2013 р. «Про введення уточнених розрахунків вартості розміщення та надання місця працівникам заводу для тимчасового перебування у корпусах ОК «Сокіл».

Відповідно до уточненого розрахунку, до складу вартості за проживання включена вартість оплати комунальних послуг та експлуатаційні витрати.

Однак, норми чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, не містить визначення такого поняття як «експлуатаційні витрати» та їх складові.

Натомість в силу положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Примірного про гуртожитки, мешканці гуртожитку повинні оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території, до яких відносяться послуги із забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

До складової «експлуатаційних послуг», підприємством включена оплата проїзних квитків та інші витрати, а саме: використання флешки, обслуговування бухгалтерських програм, курси КНС, послуги зв'язку, тощо.

На погляд суду, з огляду на вимоги чинного законодавства зазначені витрати не можуть бути включені до послуг з утримання будинків та прибудинкової території і їх оплата не може покладатись на мешканців будинку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обґрунтованості наданих розрахунків суду не надано.

Представник позивача зазначила, що розрахунок вартості оплати за проживання в АДРЕСА_1 був розроблений Управлінням економіки і затверджений керівником підприємства, однак затвердження тарифів за проживання не відноситься до компетенції керівників підприємств.

З огляду на відсутність у суду обґрунтованих доказів на підтвердження правомірності встановлення підприємством плати за проживання в кімнаті АДРЕСА_1, яка нараховується відповідачам для оплати із розрахунку якої виходить позивач, визначаючи суму заборгованості, а також відсутність належних доказів, які підтверджують статус даного житлового будинку і його перебування на балансі Філії «Серійних завод «Антонов» ДП «Антонов», суд позбавлений можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо правомірності вимог позивача та їх доведеності.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Державного підприємства «Антонов» в особі Філії «Серійний завод «Антонов» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак