У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Управління МВС України в Рівненській області, Дошкільного навчального закладу № 6 при Управлінні МВС України в Рівненській області про визнання незаконним ненарахування та невиплати надбавки до заробітної плати за вислугу років, зобов'язання провести нарахування, визнання незаконним затримки розрахункових виплат при звільненні, стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахункових коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління МВС України в Рівненській області, Дошкільного навчального закладу № 6 при Управлінні МВС України в Рівненській області про визнання незаконним ненарахування та невиплати надбавки до заробітної плати за вислугу років, зобов'язання провести нарахування, визнання незаконним затримки розрахункових виплат при звільненні, стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахункових коштів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 28 грудня 1993 року вона працювала завідуючою дошкільного навчального закладу № 6 при Управлінні МВС України в Рівненській області.

Наказом № 21о/с від 01 лютого 2012 року її було звільнено з займаної посади на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України.

Вказуючи, що під час звільнення їй ненараховано та не виплачено до заробітної плати належні надбавки за вислугу років педагогічним працівникам з 01 січня 2001 року по 01 лютого 2010 року та з 01 листопада 2010 року по день звільнення - 01 лютого 2012 року, позивачка просила визнати незаконним ненарахування та невиплату їй до заробітної плати надбавки за вказаний період, зобов'язати відповідача провести відповідні нарахування, визнати незаконним затримку розрахункових виплат при звільненні, стягнути із відповідача УМВС України в Рівненській області на її користь середню заробітну плату за весь період затримки по день постановлення рішення та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли вірного висновку щодо недоведеності позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун І.К. Парінова С.П. Штелик