Справа № 569/6765/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечко С.П.,

при секретарі Терешкович Ю.М.,

з участю представника заявника ОСОБА_1,

заінтересовані особи: представники державної виконавчої служби ОСОБА_2, ОСОБА_3; ОСОБА_4, його представник ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне скаргу ОСОБА_6, заінтересовані особи: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2; ОСОБА_4 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6, заінтересовані особи: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2; ОСОБА_4 звернулась до суду з скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2, просить визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо включення одноразових виплат, які здійснював боржник в рахунок сплати ним боргу із аліментів неправомірними, зобовязати державного виконавця провести перерахунок заборгованості в рамках виконавчого провадження ВП № 46639923 від 23.02.2015 року та не враховувати разові платежі, які здійснив боржник в рахунок сплати ним боргу із аліментів, зобовязати державного виконавця в рамках Виконавчого провадження ВП № 46639923 від 23.02.2015 року провести стягнення донарахованої суми боргу із сплати аліментів із боржника ОСОБА_4

В обґрунтування вимог скарги вказує, що на виконанні у відділі ДВС м. Рівне перебуває виконавчий лист № 2-2237/11 від 19.02.2015 року виданий Рівненським міським судом про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? прожиткового розміру встановленого для дітей відповідного віку згідно із Законом України «Про прожитковий мінімум» щомісячно, починаючи із 11.01.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості із сплати аліментів за три останні роки, згідно якого заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів складала 22151, 64 грн. 07.04.2015 року нею отриманий лист від відділу ДВС в м. Рівне про те, що в рахунок аліментів були зараховані три одноразові виплати, які боржник здійснив на іноземний розрахунковий рахунок в банку за період формування боргу із аліментів. Таким чином сума боргу була зменшена до 7369, 22 грн. Вважає, що дані виплати ніякого відношення до сплати аліментів не мають, а здійснювались ОСОБА_4 на виконання п. 1.4 Договору «Про сплату аліментів на дитину», згідно якого останній зобовязується приймати участь у додаткових витратах на дитину. Окрім того, банківські перекази були здійснені ОСОБА_4 в іноземній валюті, згідно платіжних доручень призначення платежу зазначено «приватний платіж».

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні заінтересовані особи: представники державної виконавчої служби ОСОБА_2, ОСОБА_3 вимоги скарги не визнали, підтримали подані заперечення, пояснили, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2237/11 від 19.02.2015 року Рівненського міського суду знаходилось у державного виконавця Головач І.О., якою 27.02.2015 року здійснено розрахунок заборгованості, яка становила 22151, 64 грн. 13.03.2015 року до відділу ДВС РМУЮ зявився ОСОБА_4 та надав квитанції з платіжними дорученнями про перерахунок грошових коштів на імя ОСОБА_6 поштовим переказом «Свіфт», оскільки стягувач ОСОБА_6 проживає в Іспанії. Загальна проплата боржником по вищевказаному виконавчому листу згідно поданих ним платіжних доручень становить 14782, 42 грн. 17.03.2015 року на депозитний рахунок відділу виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції боржником ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 по виконавчому листу були перераховані кошти в сумі 7369, 22 грн., а 24.03.2015 року в розмірі 643, 00 грн. Станом на 01.04.2015 року заборгованість по виконавчому листу № 2-2237/11 від 19.02.2015 року станом на 01.04.2015 року відсутня. Просили відмовити у задоволенні скарги.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_4 та його представник вимоги скарги не визнали, пояснили, що ОСОБА_4 сплачена заборгованість по виконавчому листу № 2-2237/11 від 19.02.2015 року в повному обсязі, зокрема в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів ним здійснювались грошові перекази на імя ОСОБА_6 в іноземній валюті. Просили відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 06.08.2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений державним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_8 Згідно п. 1.2 Договору, ОСОБА_4 зобовязувався сплачувати аліменти для дітей відповідного віку згідно із ЗУ «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року, щомісячно до досягення дитиною повноліття. Згідно п. 1.4 даного Договору ОСОБА_4 зобовязувався приймати участь у додаткових витратах на дитину.

В звязку з тим, що матеріально становище ОСОБА_4 погіршилось, він звернувся з позовом до Рівненського міського суду до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів. Рішенням Рівненського міського суду від 03.02.2011 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів, стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_6 аліменти на сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? прожиткового розміру встановленого для дітей відповідного віку згідно із Законом України «Про прожитковий мінімум» щомісячно, починаючи із 11.01.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, вищевказаним рішенням змінився розмір аліментів, який підлягає до стягнення з ОСОБА_4 та не передбачено стягнення з ОСОБА_7 додаткових витрат на дитину.

19.02.2015 на підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист, який був пред'явлений до відділу ДВС РМУЮ для виконання.

22.02.2015 року державним виконавцем відділу ДВС РМУЮ ОСОБА_2 на підставі вищевказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження ВП № 46439923.

Державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості із сплати аліментів за три останні роки, згідно якого заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів складала 22151, 64 грн.

13.03.2015 року до відділу ДВС РМУЮ ОСОБА_4 надав квитанції з платіжними дорученнями від 21.10.2013 року на суму 450 Євро, 26.06.2014 року 250 Євро, 19.12.2014 року 300 Євро про перерахунок грошових коштів на імя ОСОБА_6 поштовим переказом «Свіфи». Вищевказані кошти були перераховані ОСОБА_4 після винесення рішення Рівненського міського суду від 03.02.2011 року про стягнення з нього аліментів.

Загальна проплата боржником по вищевказаному виконавчому листу згідно поданих ним платіжних доручень становила 14782, 42 грн.

17.03.2015 року та 24.03.2015 року на депозитний рахунок відділу виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції боржником ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 по виконавчому листу були перераховані кошти в сумі 7369, 22 грн. та 643, 00 грн.

Відповідно до п. 7.23. Інструкції з організації примусового виконання рішення, у випадку якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно, квитанції (або їх завірені копії) про перерахунок аліментів долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Оскільки в ході виконавчого провадження, державним виконавцем не здобуто інформації про працевлаштування ОСОБА_4, нею правомірно долучено платіжні доручення про перерахунок ним коштів на імя ОСОБА_6 в іноземній валюті в рахунок погашення заборгованості по аліментам.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином державним виконавцем правомірно та законно виконано всі виконавчі дії передбаченого чинним законодавством.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 209, 383-387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_6, заінтересовані особи: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2; ОСОБА_4 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційний суд Рівненської області через місцевий суд шляхом подачі протягом пяти днів з моменту проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Харечко С.П.