Справа № 159/1597/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Наваляний Т.Д.
Провадження № 22-ц/773/1074/15 Категорія: 47 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Осіпука В.В., Мудренко Л.І.,

при секретарі Концевич Я.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування майнової і моральної шкоди,

за апеляційною скаргою позивача на рішення Ковельського міськрайонного суду від 03 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 03.06.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди при виконанні будівельно-монтажних робіт по обладнанню та підключенню гаража до мережі електропостачання та при огородженні земельної ділянки площею 46 кв. м. на якій розміщений гараж по вул. П.Мстислава, 28/2 в м. Ковелі.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в рівних долях з кожного в користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 243 грн. 60 коп.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог. В решті просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 29.04.1992 року Ковельською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 належить 53/100 частини житлового будинку по вул. Чернишевського (теперішня вул. П.Мстислава), 28 в м. Ковелі Волинської області. Дана обставина також підтверджується реєстраційним посвідченням Волинського обласного бюро технічної інвентаризації (далі ВОБТІ) від 03.12.1993 року.

47/100 частини житлового будинку по вул. Чернишевського (теперішня вул. П.Мстислава), 28 в м. Ковелі Волинської області відповідно до договору дарування частини будівель, посвідченого 07.04.1997 року Ковельською державною нотаріальною конторою належить ОСОБА_5, що також підтверджується реєстраційним посвідченням, виданого 19.05.1997 року ВОБТІ.

Наведеними доказами підтверджується та обставина, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку по вул. П.Мстислава, 28 в м. Ковелі.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 14.02.2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради № 108 від 14.03.2013 року в частині затвердження протоколу узгоджувальної комісії від 27.02.2013 року щодо вирішення земельного спору про погодження меж землекористування по вул. П.Мстислава, 28 в м. Ковелі між землекористувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 користуються земельними ділянками в порядку, встановленому в акті 1996 року. В користуванні позивача ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка площею 535 кв. м. по вул. П.Мстислава, 28 в м. Ковелі, а в користуванні ОСОБА_3 перебуває земельна ділянка площею 603 кв. м. за даною адресою та 97 кв. м. земельної ділянки перебуває у спільному користуванні сторін.

Такий розподіл земельної ділянки затверджений актом розподілу земельної ділянки між співвласниками житлового будинку по вул. Чернишевського, 28 (теперішня вул. П.Мстислава, 28) в м. Ковелі від 30.10.1996 року.

Як вбачається з копії договору оренди землі від 15.07.2013 року, Ковельська міська рада надала, а ОСОБА_3, як орендар, прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. П.Мстислава, 28 в м. Ковелі площею 46 кв. м. строком на 49 років.

Витягом з розпорядження виконавчого комітету Ковельської міської ради № 807/рв від 22.11.1996 року «Про дозвіл на добудову та переобладнання житлових будинків, тимчасових споруд, хлівів, будівництво гаражів» підтверджується та обставина, що ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво гаража по вул. Чернишевського, 28/1 (теперішня вул. П.Мстислава) в м. Ковелі розміром 4,0 на 8,0 метри.

З висновку № 6088, зареєстрованого в ЖЄО № 8007 від 26.12.2014 року по розгляду звернення ОСОБА_3 вбачається, що працівниками Ковельського МВ УМВС України у Волинській області проводилась перевірка по факту звернення ОСОБА_3 та встановлено, що 24.12.2014 року ОСОБА_2 перерубала провід електроживлення, по якому надходила електрика до гаража ОСОБА_2 із його будинку.

Відповідно до висновку № 361, зареєстрованого в ЖЄО № 524 від 24.01.2015 року по розгляду звернення ОСОБА_3, працівниками Ковельського МВ УМВС України у Волинській області проводилась перевірка по факту звернення ОСОБА_3 та встановлено, що близько двох місяців назад ОСОБА_2 заклала бетонними блоками прохід, в результаті чого ОСОБА_3 немає можливості вільно пройти до свого гаража.

Місцевим судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 не чинила перешкоди у підключенні гаража до мережі електропостачання, оскільки в той день перебувала в лікарні, що стверджується копією довідки Ковельської ЦРЛ № 23 від 07.04.2015 року, згідно якого ОСОБА_2 з 14.01.2015 року по 23.01.2015 рік знаходилась на лікуванні в Ковельській ЦРЛ.

Відповідно до відповіді ДП «Ковельсвітло», 15.01.2015 року між ДП «Ковельсвітло» та ОСОБА_3 укладено договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт по підключенню до будинку електричних мереж гаража по вул. П.Мстислава, 28/2 в м. Ковелі. Виконати замовлені роботи не вдалось, оскільки інший мешканець будинку ОСОБА_6 чинив перешкоди по виконанню робіт.

Місцевим судом з пояснень самого відповідача ОСОБА_4 встановлено, що він дійсно чинив перешкоди по виконанню будівельно-монтажних робіт по підключенню до житлового будинку електричних мереж гаража, оскільки даний гараж позивачу на праві власності не належить. Вказав, що в той день, коли приїжджала бригада ремонтників, його дружини ОСОБА_2 дома не було, оскільки вона знаходилась в лікарні.

Дана обставина, як зазначено місцевим судом не оспорюється сторонами, будівельно-монтажні роботи по підключенню до житлового будинку електричних мереж гаража по вул. П.Мстислава, 28/2 в м. Ковелі виконані не були, оскільки відповідач ОСОБА_4 заборонив проведення даних робіт.

Частиною 2 ст. 386 ЦК України, визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Поряд з тим, частиною 2 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

На підставі наведених правових норм та встановлених у справі обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідачами чиняться позивачу перешкоди при виконанні будівельно-монтажних робіт по обладнанню та підключенню гаража до мережі електропостачання та при огородженні земельної ділянки площею 46 кв. м. на якій розміщений гараж по вул. П.Мстислава, 28/2 в м. Ковелі, а тому підставно зобовязав відповідачів не чинити такі перешкоди позивачу, оскільки останньому рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради надано дозвіл на будівництво гаража по вказаній адресі та він побудований на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача.

У своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_3 також просив суд стягнути на його користь завдану відповідачами майнову шкоду розмірі 2261 грн., з яких 1261 грн. шкода, завдана внаслідок невиконання підрядною організацією робіт по підключенню гаража до мережі електропостачання та 1000 грн. шкоди, завданої в результаті пошкодження стовпців для огорожі, а також 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка виявилася у негативних наслідках, повязаних із завданням шкоди, належному йому майну.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-яки дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 ст. 60 цього Кодексу визначено, що кожна сторони зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено та не подано доказів того, що внаслідок винних дій відповідачів, які виразились у демонтажі стовпців, йому спричинено майнову шкоду, оскільки дане майно залишилось у позивача, а доказів того, що стовпці непридатні до використання суду не надано. Судом правильно не взято до уваги ксерокопію наявної в матеріалах справи розписки (а. с. 42 зворот), якою, як вважає позивач підтверджується факт понесення ним витрат на оплату роботи ОСОБА_7 по встановленню стовпців, оскільки ця особа не допитувалась як свідок, а тому вказана ксерокопія не може вважатись допустимим доказом.

Надані позивачем на підтвердження своїх витрат у сумі 750 грн. на бетонування семи стовпців накладні та товарні чеки (а. с. 42) про придбання ним у вересні 2013 року семи тон піску на суму 400 грн., восьми тон щебеню на загальну суму 1170 грн. та у травні 2014 року чотирьох мішків цементу загальною вартістю 244 грн. не можуть підтверджувати цей факт, оскільки, як визнала представник позивача в судовому засіданні під час апеляційного розгляду даної справи, бетонувались сім лунок діаметром 30-40 см і глибиною 50 см., що вочевидь вимагало значно менше витрат вказаних будівельних матеріалів.

Крім того, відповідачка пояснювала, що вона лише вийняла стовпці з забетонованих лунок, не пошкодивши ці стовпці і бетон. Позивач не навів доказів на спростування цих пояснень, тобто не довів підстави свого позову щодо наявності майнової шкоди і її розміру, у звязку з чим суд підставно відмовив в задоволення цієї частини позовних вимог.

Сплачені позивачем підряднику ДП «Ковельсвітло» 1261 грн. на оплату матеріалів і робіт по підключенню до його житлового будинку електричних мереж гаража, які він просить стягнути з відповідачки як шкоду, не підлягають відшкодуванню, оскільки ці роботи підрядником не виконані, а тому вказана сума ще не стала витратами позивача, а відтак не може вважатися завданою йому шкодою.

Оскільки позивачем не доведено завдання відповідачами йому майнової шкоди, підстави для стягнення на його користь моральної шкоди з останніх також відсутні.

Наведені позивачем ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновків, викладених в рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 03 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: