Справа № 219/716/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року. Артемівський міськрайонний суд Донецької області, в складі:

- головуючого - судді Медінцевої Н.М.

- при секретарі - Бакановій А.В.

за участю представника позивача за довіреністю ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_6.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Артемівську справу за позовом представника позивача за довіреністю ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_3 до Артемівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, суд

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1, діюча в інтересах ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до Артемівської міської ради про визначення власності за набувальною давністю, пізніше його уточнивши, посилаючись на те, що 03 листопада 1976 року ОСОБА_3 отримав дозвіл на установку гаражу для автомашини індивідуального користування. В той час він проживав за адресою: АДРЕСА_1. Згідно виписки із рішення № 470-б виконкому Артемівської міськради депутатів від 03.11.1976 року номер його гаражу НОМЕР_2, адреса гаражу не зазначена з невідомих підстав.

У 1977 році ОСОБА_3 побудував гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2. 26 вересня 1990 року йому стало відомо, що потрібно оформити в БТІ інвентаризаційну справу, що він і зробив. З вказаного строку (тоб-то, з 1977 року) він відкрито володіє вказаним гаражем, вже декілька разів робив ремонт в ньому, розмістив в ньому свої особисті речі.

В даний час у нього погіршився стан здоров»я, і він вирішив розпорядитися своїм майном, але у нотаріуса йому було пояснено, що для того, щоб оформити дарування, заповіт і так далі, йому потрібно через суд оформити своє право власності на гараж, оскільки інвентаризаційна справа від 02.10.1990 року не є право встановлювальним документом.

Враховуючи, що у рішенні виконкому Артемівської міськради на авто гараж № НОМЕР_2 не вказана адреса фактичного розташування гаражу, а тільки його адреса, за якою він мешкав у 1976 році, він звернувся до Артемівського комунального підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» і 31.10.2014 року йому була видана довідка № 48, згідно якої за адресою: АДРЕСА_2 розташований гараж № НОМЕР_2, який значиться за ним.

У листопаді 2014 року він зробив технічну інвентаризацію гаражу № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2. Згідно технічного паспорту на нерухоме майно його гараж № НОМЕР_2 має такі технічні характеристики: гараж (літера Б) з підвалом, загальною площею 22,4 кв. м., стіни цегляні, покрівля - рубіроїдна, перекриття - залізобетон, підлога - бетон.

Згідно звіту № DP 141121-006 від 21.11.2014 року ринкова вартість майна - гаражу № НОМЕР_2, загальною площею 22,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, складає 13 664,00 грн.

Згідно довідки № 48 від 31.10.2014 року Артемівського комунального підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» адреса спірного гаражу № НОМЕР_2 значиться за генеральними планами міста: АДРЕСА_2. Саме за цією адресою було виділено земельну ділянку для індивідуальної забудови гаражів і всього за вказаний період (1976-1980 роки) було побудовано 61 гараж. У виписці із рішення № 470-б від 03.11.1976 року значаться фрази щодо установки (п. 1) авто гаражу № НОМЕР_2 так і будівництва автогаражу (п. 2).

Вважає, що він має право на придбання права власності автогараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2.

Просить визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - гараж № НОМЕР_2, що знаходиться по АДРЕСА_2, загальною площею 22,4 кв. м. (літера Б за технічним паспортом).

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності за участю його представника ОСОБА_1, в зв»язку із похилим віком та погіршенням стану здоров»я, в матеріалах справи мається епікриз за медичною картою стаціонарного хворого ОСОБА_3, згідно якого останній страждає на атеросклеротичний кардіосклероз, Н 2 А з гіпертензією, сахарний діабет 2-го типу, Саncer c/a відділу прямої кішки (л. с. 65).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, діюча в інтересах ОСОБА_3, підтримала позовні вимоги, викладені на підставі позовної заяви, зазначивши, що даний гараж не є об»єктом самочинного будівництва, оскільки ОСОБА_3 у 1976 році отримав дозвіл на установку гаражу для автомашини індивідуального користування, обов»язковими вимогами даного дозволу були: 1. будівництво автогаража здійснювати за наданим проектом; 2. у випадку відступу від розмірів та відміток проекту дозвіл буде скасовано. На виписці з рішення № 470-б виконкому Артемівської міської ради депутатів трудящих мається підпис головного архітектора та гербова печатка, що є доказом правомірності та законності підстав щодо будівництва гаражу. На жаль, повний текст рішення № 470-б від 03.11.1976 року виконкому Артемівської міської ради депутатів не можливо надати до суду, бо на звернення ОСОБА_3 до міського архіву м. Артемівська начальник архівного відділу Артемівської міської ради Мироненко Ю.М. усно повідомила, що всі архіви за 1976 рік знаходяться в Державному архіві Донецької області, який розташований у м. Донецьк, по вул. Лагутенко, але у зв»язку із АТО у м. Донецьку зазначений архів закрито. Рішення виконкому Артемівської міської ради депутатів трудящих виконано ОСОБА_3 повністю, від обов»язкових вимог він не відступив, розміри витримав, норми не порушив. Якщо і маються де-які розбіжності в визначенні площі гаражу, то даний факт пояснюється тим, що до 1990 року заміри нерухомих об»єктів здійснювалися по внутрішніх габаритах, а після - по зовнішніх. Даний гараж зазначений в генеральному плані м. Артемівська з 1977 року по теперішній час, що є підтвердженням того, що ОСОБА_3 тривалий час володіє гаражем відкрито, безперервно, та добровільно. В зв»язку з вищевикладеним, позивач керується саме нормою ст. 344 ЦК України. Право власності належить до числа таких суб»єктів прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Тому, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач ч. 1 ст. 60 ЦПК України, є: законний об»єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння, та його безперервність.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6., діюча за довіреністю, позовні вимоги позивача не визнала, надавши до суду заперечення, в якому зазначила, що згідно витягу з рішення № 470-б виконкому Артемівської міської ради депутатів трудящих позивачеві був наданий дозвіл на саме встановлення гаражу для автомашини індивідуального користування. Такі дозволи надавалися та надаються для тимчасового збірно-розбірного гаражу (металеві гаражі). Враховуючи те, що позивачем не надано жодних дозвільних документів на будівництво та відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування вищезазначеного гаражу, то, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України гараж вважається самочинно збудованим. З огляду на положення ст. 376 ЦК України право власності за набувальною давністю на об»єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відділ архітектури і містобудування Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради також дав свій висновок, в якому він вважає за неможливе визнання права власності на гараж № НОМЕР_2, розташований по АДРЕСА_2 за ОСОБА_3

Представник третьої особи ОСОБА_5, діючий на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду.

Суд, з урахуванням пояснень представника позивача ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_6., врахувавши думку представника третьої особи ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно витягу з рішення № 470-б виконкому Артемівської міської ради депутатів трудящих від 03.11.1976 р. ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1) отримав дозвіл на установку гаража для автомашини індивідуального користування, першим пунктом якого є: дозволити гр. ОСОБА_3 установити авто гараж № НОМЕР_2; другим - будівництво авто гаража здійснювати за доданим проектом; третім - у випадку відступу від розмірів та відміток проекту дозвіл буде скасовано (л. с. 10, 40).

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України - право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень ЦК (в редакції 2003 року) Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, «положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності».

Тобто, з урахуванням п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, що вступив в законну силу 01 січня 2004 року, ті на підставі ст. 344 ЦК України, ОСОБА_3 сумлінно володів і продовжує володіти відкрито, безперервно нерухомим майном - гаражем № НОМЕР_2, розташованим за адресою: м. Артемівськ Донецької області, АДРЕСА_2, протягом більш ніж 10 років станом на момент звернення до суду, що дає йому право набути право власності на зазначений вище гараж за набувальною давністю за рішенням суду.

До стверджень представника відповідача ОСОБА_6. щодо того, що даний гараж є об»єктом самочинного будівництва, та дозвіл на встановлення гаражу для автомашини індивідуального користування був наданий позивачу для тимчасового збірно-розбірного гаражу (металевого гаражу) суд становиться критично, оскільки рішення виконкому Артемівської міської ради депутатів трудящих № 470-б від 03.11.1976 р. виконано ОСОБА_3 повністю, від обов»язкових вимог він не відступив, розміри витримав, норми не порушив. Вищезазначене рішення не скасовано, що є доказом правомірності та законності підстав щодо будівництва гаражу.

Крім того, даний гараж зазначений в генеральному плані м. Артемівська з 1977 року по теперішній час, цей факт є підтвердженням того, що ОСОБА_3 тривалий час володіє гаражем відкрито, безперервно, та добровільно. В матеріалах справи маються викопіровки з плану міста Артемівського КП «Архітектурно-планувальне бюро» за 1977 рік та за 2015 рік, в яких ясно зазначений спірний гараж № НОМЕР_2, розташований по АДРЕСА_2 (л. с. 49, 79, 80).

Посилання відповідача на ч. 1 ст. 376 ЦК України, та ствердження про те, що спірний гараж вважається самочинно збудованим є необґрунтованими, оскільки представник відповідача в своєму запереченні посилався на висновок відділу архітектури і містобудування Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради від 20.03.2015 року № б/н (л. с. 69), згідно якого вважалося за не можливе визнання права власності на гараж № НОМЕР_2, розташований по АДРЕСА_2 за ОСОБА_3, але з приводу нерухомого об»єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 спору не має, оскільки вимоги, викладені в позовній заяві, стосуються визнання права власності за набувальною давністю на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно звіту № DP 141121-006 від 21.11.2014 року гараж № НОМЕР_2 загальною площею 22,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, рахується за ОСОБА_3 (л. с. 11-19, 32-39).

Згідно технічного паспорту на гараж № НОМЕР_2, розташований в АДРЕСА_2, власником даного нерухомого об»єкту є ОСОБА_3 (л. с. 6-7, 41-42).

Згідно довідки Артемівського КП «Архітектурно-планувальне бюро» від 31.10.2014 року № 48 гараж № НОМЕР_2, розташований за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (л. с. 9, 42).

Згідно витягу з рішення № 470-б виконкому Артемівської міської ради депутатів трудящих від 03.11.1976 р. ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1) отримав дозвіл на установку гаража для автомашини індивідуального користування. На даному дозволі мається підпис головного архітектора та гербова печатка, що є доказом правомірності та законності підстав щодо будівництва гаражу. Повний текст зазначеного вище рішення № 470-б від 03.11.1976 року виконкому Артемівської міської ради депутатів відсутній, згідно інформації Архівного відділу Артемівської міської ради від 16.02.2015 року № 19/43-6 документи включно по 1991 рік з урахуванням попередніх років по фонду № 37 «Артемівська міська рада, виконавчий комітет» передано на державне зберігання до Держархіву Донецької області, у зв»язку з цим надати архівну копію рішення виконкому Артемівської міської ради від 03.11.1976 року № 470-б не мається можливості (л. с. 60).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 20.02.2015 року за НОМЕР_3 відомості щодо об»єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, відсутні (л. с. 67).

В ході судового розгляду справи встановлено, що в матеріалах справи мається достатньо доказів, підтверджуючих факт добросовісного, відкритого, безперервного володіння та користування, більш, ніж 10 років, гаражем № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на гараж № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п»яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України - право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень ЦК (в редакції 2003 року) Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, «положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності».

Тобто, з урахуванням п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, що вступив в законну силу 01 січня 2004 року, ті на підставі ст. 344 ЦК України, ОСОБА_3 сумлінно володів і продовжує володіти відкрито, безперервно нерухомим майном - гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 протягом більш ніж 10 років станом на момент звернення до суду, що дає їй право набути право власності на гараж за набувальною давністю за рішенням суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не визнано судом. Таким чином, у суду є всі підстави для визнання за ОСОБА_3 права власності за набувальною давністю на гараж.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони вважали надані ними докази достатніми.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 220, ч. 2 ст. 317, 319, 328, 344, 657 ЦК України, п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року), ст. ст. 3, 8, 15, 60, 74, 118-120 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача за довіреністю ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_3 до Артемівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - гараж № НОМЕР_2, що знаходиться по АДРЕСА_2, загальною площею 22,4 кв. м. (літера Б за технічним паспортом).

Це рішення набирає законної сили, якщо його не буде оскаржено в строк, передбачений для оскарження останнього.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. 16.04.2015

Суддя Н.М.Медінцева