АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/3592/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/769/К/15 Бондарєва О.І.
Категорія № 27 (I) Доповідач - Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Трофименко О.О.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 В процесі судового розгляду позовні вимоги були уточнені.

В обґрунтування позову остаточно зазначив, що 20 квітня 2007 року між Банком та третьою особою по справі ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 0704/90, відповідно до якого, ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 99000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 18.04.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором, 03 травня 2007 року між Банком та третьою особою по справі ОСОБА_5 було укладено договір застави № 0704/90/ТЗ, згідно умов якого ОСОБА_5 передав у заставу автотранспорт, в тому числі, належний йому на праві власності транспортний засіб автомобіль «DAF 95», модель: XF 430, рік випуску 1999, червоного кольору, тип ТЗ: вантажний-С сідловий тягач, номер кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 132562,50 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань по кредитному договору, станом на 17.03.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 285708,83 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 79161,81 доларів США; заборгованість по відсоткам - 109276,47 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 83640,57 доларів США; штраф (фіксована частина) - 26,04 доларів США; штраф (процентна складова) - 13603,94 доларів США.

Під час здійснення моніторингу кредиту було встановлено, що предмет застави без згоди Банку третьою особою ОСОБА_5 був у 2009 році реалізований гр. ОСОБА_7, а останній реалізував його відповідачу ОСОБА_2

Позивач просив суд вилучити у ОСОБА_2 предмет застави, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та передати в заклад ПАТ «КБ «ПриватБанк». В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 285708,83 доларів США, що за курсом 9,60 відповідно до службового розпорядження НБУ на 17.03.2014 року складає 2742804,81 грн. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль «DAF 95», модель: XF 430, рік випуску 1999, червоного кольору, тип ТЗ: вантажний-С сідловий тягач, номер кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом його продажу ПАТ «КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям його подальшої реєстрації з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реєстрації, а також наданням ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Також просив стягнути судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу суду від 13 лютого 2015 року в задоволенні уточнених позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» - відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вважає, що суд помилково дійшов висновку, що коли застава не зареєстрована, то відповідач є добросовісним набувачем, оскільки ОСОБА_2 був попереджений про те, що оспорюване майно перебуває у заставі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 0704/90, згідно умов якого, ОСОБА_4 отримав кредитні кошти у розмірі 99000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 18.04.2012 року (а.с. 38-41)

Відповідно до п. 3.1.1. кредитного договору, виконання зобов'язання позичальника за даним договором забезпечується договором застави автотранспорту № 0704/90/ТЗ від 28.04.2007 року.

03 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5, в забезпечення виконанням ОСОБА_4 зобов'язань перед Банком за кредитним договором № 0704/90 від 20.04.2007 року, був укладений договір застави автотранспорту, в тому числі автомобілю «DAF 95», модель: XF 430, рік випуску 1999, червоного кольору, тип ТЗ: вантажний-С сідловий тягач, номер кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 132562,50 грн., який належить заставодавцю на праві приватної власності (а.с. 42-45).

Як вбачається з розрахунку, у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, станом на 17.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 285708,83 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 79161,81 доларів США; заборгованість по відсоткам - 109276,47 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 83640,57 доларів США; штраф (фіксована частина) - 26,04 доларів США; штраф (процентна складова) - 13603,94 доларів США (а.с. 35-36).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо реєстрації застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, не надано відомостей щодо внесення до Державного реєстру даних про початок звернення стягнення на предмет застави, а також не надано даних про придбання відповідачем предмета застави за відплатним або безоплатним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі не виконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що пунктом 29 Договору застави № 0704/90/ТЗ від 03.05.2007 року передбачено, що застава за цим договором підлягає реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 44 зворот).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надана копія Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.03.2014 року (а.с. 46-47), однак зазначений Витяг складний відносно майна ОСОБА_4, який по вказаній справі є третьою особою і не є заставодавцем.

Докази щодо реєстрації в Державному реєстрі обтяжень спірного автомобіля - відсутні.

Відповідно до повідомлення Відділу РЕР ДАІ з обслуговування м. Рівне та Рівненського району, підпорядкованого УМВС України в Рівненській області від 19.06.2013 року, предмет договору застави - автомобіль «DAF 95», номер шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 - 28.04.2006 року зареєстрований за ОСОБА_5 та знятий з обліку для реалізації в межах України 05.07.2007 року; 22.04.2009 року зареєстрований у ВРЕР м. Кривий Ріг за ОСОБА_7 та знятий з обліку для реалізації в межах України 23.04.2013 року; 04.06.2013 року зареєстрований та перебуває на обліку у ВРЕР ДАІ м. Кривий Ріг за ОСОБА_2 (а.с. 50).

Таким чином, на думку колегії, суд першої інстанції, відмовляючи в позові, дійшов вірного висновку щодо недотримання Банком умов договору застави, а саме - відсутності реєстрації застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а також не наданням, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, даних про придбання відповідачем предмета застави за відплатним або безоплатним договором та правильно застосував вимоги ч. 1, 3 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до яких - у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем гідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Також, суд першої інстанції вірно звернув увагу на розбіжність дат укладення договору застави, а саме: в п. 3.1.1 кредитного договору зазначено, що виконання зобов'язання позивальника за даним договором забезпечується договором застави автотранспорту № 0704/90/ТЗ від 28 квітня 2007 року (а.с. 39), в той час як позивач ставить питання щодо забезпечення кредитних зобов'язань договором застави автотранспорту № 0704/90/ТЗ від 03 травня 2007 року, з долученням цього договору до матеріалів справи.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Позивачем також ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надані відомості, внесені до Державного реєстру про звернення стягнення на предмет застави.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність заявлених Банком вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, щовідповідач був попереджений ОСОБА_8 про те, що оспорюване майно перебуває у заставі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи не вбачається, ким є вказана особа и яке відношення вона має до вказаної справи, а також не надано доказів в підтвердження вказаного факту.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: