АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9067/15 Справа № 202/1776/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Петешенковій М.Ю., при секретареві Хлус Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 14 травня 2015 року за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 14.05.2015р. відмовлено у задоволенні позову ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості. В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 24.05.2006р. ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник: ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК») надає йому строковий кредит у сумі 3586грн.70коп. для розрахунку за товар у ТОВ «Факстрот-Інвест» (водонагрівач та два мобільних телефони) загальною вартістю 2759грн. та для сплати комісії ТОВ «Приват Кредит» за консультативні послуги. Кредит надається на строк 24 місяців по 23.05.2008р. з умовою погашення його разом з відсотками у розмірі 2,09% щомісячними платежами у сумі 192грн.20коп. При порушенні зобовязань позичальник має сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць (а.с.8). У п.6.6. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності банком встановлено тривалістю у 5 років (а.с.10).

За відомостями банку за вказаним договором за ОСОБА_2 обліковується заборгованість, яка станом на 26.11.2013р. складала 50049грн.02коп. та складалась з 3254грн.42коп. заборгованості за кредитом, 15626грн.30коп. за відсотками, 28308грн.82коп. пені, 500грн. та 2359грн.48коп. штрафів (а.с.5).

З позовом про стягнення вказаної кредитної заборгованості ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду 06.12.2014р.

Загальна позовна давність для захисту права та інтересу особи згідно ст.ст.256,257 ЦК України встановлена законодавцем тривалістю у три роки. За положеннями ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За ч.1,5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За умовами угоди сторін на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 зобовязаний здійснювати внесенням щомісячних платежів. Прострочення виконання кредитних зобовязань ОСОБА_2 почалось з серпня 2006 року, а останнє погашення кредиту здійснено ним у листопаді 2006 року (а.с.5).

Зазначені вимоги закону та обставини свідчать про те, що на час звернення банку з даним позовом до суду 06.12.2014р. строк давності повернення споживчого кредиту фактично минув. Вказаний строк минув як з розрахунку передбаченого законом трирічного строку давності, так і з розрахунку збільшеного банком пятирічного строку давності. Зокрема, перебіг строку відносно чергових платежів почався від дня, коли банк довідався про порушення свого права, а саме, після несплати ОСОБА_2 чергового платежу у серпні 2006 року. Саме у звязку з такою несплатою та порушенням кредитних зобовязань банком почали нараховуватись відсотки за користування кредитом у збільшеному розмірі (72%). 23.05.2008р. сплив і загальний строк виконання кредитних зобовязань, у звязку з чим збільшений строк позовної давності тривав до 23.05.2013р. Проте протягом вказаного часу банк не вимагав повернення кредиту і лише після його спливу 15.10.2013р. направив ОСОБА_2 відповідну вимогу з пропозицією сплатити заборгованість протягом 30 календарних днів (а.с.4).

Відповідно до вимог п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Враховуючи зазначені вимоги закону, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення кредитної заборгованості відповідно до вимог ст.ст.1048,1054 ЦК України за їх безпідставністю.

Твердження банку в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення суперечать як вимогам діючого законодавства, так і фактичним обставинам справи. Доводи банку про неправомірне застосування судом за своєю ініціативою позовної давності не можуть бути прийняті до уваги, оскільки при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю судом першої інстанції застосовано положення Закону України «Про захист прав споживачів», за якими кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про захист прав споживачів» інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Тобто, вказаний закон є спеціальним нормативним актом, який регулює правовідносини банка та позичальника з приводу отримання та повернення споживчого кредиту. Саме вказана правова позиція про особливість регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту Законом України «Про захист прав споживачів» та поширення дії цього Закону на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем), що виникають як під час укладення, так і при виконанні такого договору, викладена у рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011р. При ухваленні вказаного рішення Конституційний Суд України керувався принципами справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності та виходив з того, що держава, встановивши законами України засади створення і функціонування кредитного ринку, забезпечує і особливий захист споживача, як більш слабкогосуб'єкта економічних відносин, і фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільногодоговору через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілом відповідальності між сторонамидоговору. Положення вимог п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про заборону кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, обовязкові не лише для банка на стадії досудового урегулювання спору. При зверненні банку до суду з вимогою про повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, передбачена Законом заборона не перестає діяти. Встановлення вказаної заборони та необхідність її застосування судом сприяє не лише захисту прав споживача як більш слабкогосуб'єкта економічних відносин, а й контролю за змістом та розподілом відповідальності між споживачем та банком. Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що звернення банку до суду з вимогою повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, фактично призвело до того, що на неповернуту суму кредиту у розмірі 3254грн.42коп. банк не лише нарахував відсотки у збільшеному розмірі до 72% на суму, яка втричі перевищує кредит 15626грн.30коп., а й пеню та штрафи у сумі 31168грн.30коп., що у десять разів перевищує суму кредиту. При цьому банком ігноруються принципи справедливості, добросовісності, пропорційності та розумності. Більш того, пропуск банком встановленого ним же самим збільшеного строку давності на повернення кредиту лише збільшує відповідальність споживача та приносить ще більші безпідставні доходи банку. Не приведення своєчасно законодавцем діючого законодавства у єдину площину не повинно сприяти порушенню принципу фактичної рівності сторін у правовідносинах.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_3

ОСОБА_4