Справа № 367/7901/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

при секретарях Проценко Є.О., Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визначення частки померлого у спільному сумісному майні та визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 23 липня 2013 року помер його батько ОСОБА_4; він, ОСОБА_1 разом з матірю ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_3 являються спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4.

Позивач вказує, що 29 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_5 була відкрита спадкова справа 85/2013 після смерті ОСОБА_4, який до смерті був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. 14 серпня 2014 року він одержав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1; крім вказаного майна спадкодавець ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 під час шлюбу за спільні кошти придбали відповідно договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2, яка також є обєктом спадкового майна та 1/2 частка вказаної квартири належала спадкодавцю ОСОБА_4 Для оформлення спадкових прав на квартиру АДРЕСА_3 після смерті батька він звернувся до приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_5, постановою приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 19 серпня 2014 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька на квартиру АДРЕСА_3 у звязку з тим, що не виділена (визначена) частка померлого у спільному майні та у нього відсутні правовстановлюючі документи на зазначену квартиру.

Вказує, що він є сином померлого ОСОБА_4 та відповідно до положень ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після смерті батька в першу чергу; відповідач ОСОБА_2 правовстановлюючі документи для прийняття ним спадщини на квартиру АДРЕСА_3 добровільно не надає, тому він звертається до суду із даним позовом.

Позивач просив визнати за ним право власності на 1/3 частку спадкового майна, а саме з 1/2 частки квартири АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_4, померлому 23.07.2013 року.

В подальшому під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги та, посилаючись на зазначені вище обставини, просив ухвалити рішення, яким визначити за ОСОБА_4, померлим 23 липня 2013 року 1/2 частку у спільному сумісному майні, а саме квартири АДРЕСА_5; визнати за ним право власності на 1/6 частку спадкового майна з 1/2 частки квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_4, померлому 23.07.2013 року.

ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності, посилаючись на те, що 23.07.2013 року помер її чоловік ОСОБА_4; за сумісне життя вони з чоловіком придбали нерухомість: квартиру № 203, що знаходилась в м. Києві по проспекту Володимира Маяковського, 63-а; відповідач за зустрічним позовом нарочно забрав частину грошей з продажу цієї нерухомості; квартиру № 35, що знаходилась в м. Києві по вул. Едуарда Вільде, цю нерухомість вони купували в рівних долях з чоловіком та старшим сином третьою особою у справі; квартиру № 3, що знаходиться в м. Коростень Житомирської області по вул. К. Маркса, 65-б, відповідач за зустрічним позовом отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частини цієї квартири; квартиру № 9, що знаходиться в м. Ірпені Київської області по вул. Котляревського, 54-а, за життя чоловіка не була виділена (визначена) його частка у цій квартирі, на купівлю квартири в м. Ірпені гроші були надані як нею, так і її старшим сином ОСОБА_6 в рівних долях; частина грошей її чоловіка, що була отримана від продажу квартири по вул. Едуарда Вільде була виділена на купівлю квартири в м. Коростень.

Позивачка вказує, що її молодший син ОСОБА_7 мав прямий умисел для того, щоб чоловік не складав заповіту після своєї смерті, оскільки розраховував стати спадкоємцем не тільки на житло в м. Коростень, а й на житло в м. Ірпені; відповідач усіляко підбурював, морально пригнічував, шантажував, чинив перешкоди для не надання можливості чоловіку скласти заповіт, яким останній мав намір передати свою частину квартири № 9 в м. Ірпені по вул. Котляревського, 54-а старшому сину ОСОБА_3. Вказує, що за життя чоловік мав близькі стосунки з її рідною сестрою ОСОБА_8, про що було відомо відповідачу і який погрожував її чоловіку про все розказати їй якщо він буде намір скласти заповіт. Відповідач усіляко ухилявся від допомоги батькові, який мав похилий вік, постійно хворів та мав безпорадний стан.

Позивачка просила усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_1; визначити за нею, ОСОБА_2 право на спадщину за законом всієї квартири № 9 , що знаходиться в Київській області, м. Ірпінь, вул. Котляревського, 54-а.

В подальшому під час розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги, подавши доповнення до зустрічної позовної заяви, в якій звернула увагу суду на зміст п. 16 Договору купівлі-продажу оспорюваної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_6, а саме в п. 16 Договору купівлі-продажу від 26 липня 2006 року зазначено, що згода чоловіка продавця ( в її випадку це ОСОБА_9) на укладання цього договору викладені в заяві і посвідчена нотаріально, з цього випливає, що згоди на укладення нею договору купівлі-продажу від її померлого чоловіка ОСОБА_4 не має і нотаріально вона не посвідчена.

В звязку із викладеними обставинами позивачка просила усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_1; визначити за нею ОСОБА_2 право на спадщину за законом всієї квартири № 9, що знаходиться в Київській області, м. Ірпінь, вул. Котляревського, 54-а; визнати за нею, ОСОБА_2 право приватної власності квартири № 9, що знаходиться в Київській області, м. Ірпінь, вул. Котляревського, 54-а.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнав, вважав, що його батько не був у безпорадному стані, також пояснив, що він доглядав за батьком, хоронив його, заповіту батько не складав. Просив у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнали, відповідачка ОСОБА_2 суду пояснила, що її молодший син ОСОБА_7 мав прямий умисел для того, щоб її чоловік не складав заповіту, оскільки розраховував стати спадкоємцем не тільки на житло в м. Коростені, а і в м. Ірпені, він усіляко підбурював, морально пригнічував, шантажував та чинив перешкоди для ненадання можливості її чоловіку скласти заповіт, яким він мав намір передати свою частину квартири АДРЕСА_7 їх старшому сину ОСОБА_3. Чоловік був у безпорадному стані, відповідач допомоги батькові не надавав. Просили у позові ОСОБА_1 відмовити. Зустрічний позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, просили зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, заперечував проти його задоволення. Пояснив, що він надавав свої кошти для придбання квартири в Ірпені, кошти надавалися як його, так і його матері в рівних частинах, однак документально це не підтверджено, була усна домовленість між батьками, що квартира в Коростені буде брату, а Ірпені це для нього. Зустрічний позов ОСОБА_2 підтримав, просив задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідка ОСОБА_11, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2013 року помер ОСОБА_4, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. За життя ОСОБА_4 заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Встановлено, що 14 серпня 2014 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі ст. 1261 ЦК України, який посвідчив, що спадкоємцями у цьому свідоцтві майна гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 23 липня 2013 року, є його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4 в 1/3 частці, син померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6 в 1/3 частці, син померлого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_8 в 1/3 частці. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з 1/2 частки квартири № 3 в житловому будинку № 65-б по вулиці Карла Маркса в місті Коростені Житомирської області, яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_12 16.08.2006 року, зареєстровано в реєстрі за № 7617, зареєстрованого КП Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради 26.09.2006 року, номер запису: 6291 книзі: 51, номер витягу 11952893. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна видано ОСОБА_1; свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна видано раніше ОСОБА_2; свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частки ще не видано. Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 3879.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2014 року № 485/02-31 приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_8, який є спадкоємцем ОСОБА_4, померлого 23 липня 2013 року у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно ОСОБА_4.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1973 року по день смерті ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та визнається відповідачкою ОСОБА_2

Також встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 26 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі за № 2485 ОСОБА_2 прийняла у власність квартиру № 9 , що знаходиться в м. Ірпені Київської області по вул. Котляревського в будинку № 54-а та 06.10.2006 року ОСОБА_2 Ірпінським бюро технічної інвентаризації був виданий Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно , номер витягу 12078056 на квартиру АДРЕСА_9 на підставі договору купівлі-продажу 2485 від 26.07.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_13

Наведені обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_10, третьої особи ОСОБА_3, свідка ОСОБА_11. матеріалами справи.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що сторони по справі являються її родичами, відповідачка ОСОБА_2 дружина її померлого брата ОСОБА_4, а відповідач та третя особа є її племінниками. Пояснила, що її рідна сестра ОСОБА_14 зателефонувала їй з м. Новоросійська 11.07.2013 року та запитала у неї, що трапилося з ОСОБА_4, сказала, що ОСОБА_11 їй вранці написав Молітесь, щоб батько дожив до утра. Вона зателефонувала невістці, яка їй сказала, що ОСОБА_2 везуть батька в лікарню та що ОСОБА_1 викликав швидку. Вона знову зателефонувала своїй сестрі, яка наступного дня приїхала на автомобілі з Новоросійська. Після цього знову подзвонила ОСОБА_2, яка їй сказала, що ОСОБА_4 без сознанія. Все в лікарні оплачував ОСОБА_1. Пояснила, що 14.03.13 року брат з дружиною був у неї на ювілеї, вони були гарні, всі здорові. Коли вона побачила брата в реанімації, брат виглядав погано. Антон приїжджав до неї в гості, казав, що він би зробив заповіт на ОСОБА_11, але дружина не погодиться. Пояснила, що вона знає, що батько хотів скласти заповіт на ОСОБА_11, т. я. мати та ОСОБА_11 його обіжали, ОСОБА_11 брата бив. ЇЇ брат жив і в Коростені і в Ірпені, він до неї приїжджав, получав пенсію в Києві. Стан здоровя у нього був нормальний. ОСОБА_7 жив у Коростені, вона у нього не була. Вони з братом ОСОБА_11 спілкувались. Пояснила, що вона знає, що дружина забирала у ОСОБА_11 гроші, віддавала ОСОБА_11, так як він платив аліменти, не працював. ОСОБА_7 купляв батьку продукти, а дружина брата ОСОБА_11 їх викидала. Квартиру в м. Ірпені куплена за гроші ОСОБА_11, брат казав, що цю квартиру купляли він та жінка. Також пояснила, що ОСОБА_1 хоронив батька; в безпорадному стані брат не був.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що квартира АДРЕСА_8 придбана ОСОБА_2 в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4, а тому дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4, частки їх в праві спільної сумісної власності є рівними, а тому слід визначити за ОСОБА_4, який помер 23 липня 2013 року 1/2 частини із спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_9. При цьому суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що квартира АДРЕСА_9 була придбана нею за її кошти та за кошти ОСОБА_3, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин суду надано не було.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є сином померлого 23 липня 2013 року ОСОБА_4 та є спадкоємцем за законом першої черги, крім нього спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого ОСОБА_2 та син померлого ОСОБА_3, тому суд вважає, що є передбачені законом підстави для визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 23.07.2013 року.

У відповідності до ч.2 та ч.5 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи позивачки по зустрічному позову ОСОБА_2, що її син ОСОБА_1 мав прямий умисел для того, щоб чоловік не складав заповіту після своєї смерті, оскільки розраховував стати спадкоємцем не тільки на житло в м. Коростень, а й на житло в м. Ірпені, а також усіляко підбурював, морально пригнічував, шантажував, чинив перешкоди для не надання можливості чоловіку скласти заповіт, яким останній мав намір передати свою частину квартири № 9 в м. Ірпені по вул. Котляревського, 54-а старшому сину ОСОБА_3. Також в судовому засіданні не встановлено обставин того, що чоловік позивачки ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані та відповідач ОСОБА_1 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог суду надано не було.

Таким чином суд вважає, що слід визначити за ОСОБА_2 1/2 частини із спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_9 та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, задовольнивши зустрічний позов ОСОБА_2 частково.

На підставі ст. ст. 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, керуючись ст. ст. 15, 16, 355, 356, 368, 370, 1216-1222, 1258, 1262, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 6, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визначення частки померлого у спільному сумісному майні та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визначити за ОСОБА_4, який помер 23 липня 2013 року 1/2 частини із спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_9.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 23.07.2013 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності задовольнити частково.

Визначити за ОСОБА_2 1/2 частини із спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_9.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

В інший частині зустрічного позову відмовити.

Повне рішення буде виготовлене протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 27.04.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

ОСОБА_15