Справа №577/1561/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1481/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Семеній Л. І. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» арбітражного керуючого ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів», ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» арбітражного керуючого ОСОБА_3

про стягнення заборгованого розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволений.

Стягнуто з ПАТ Конотопський завод по ремонту дизель-потягів на користь ОСОБА_4 10 804,76 грн. заборгованості по заробітній платі та інших виплат, нарахованих у звязку зі звільненням та 9 717,04 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а всього 20 521,80 грн.

Стягнуто з ПАТ Конотопський завод по ремонту дизель-потягів на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ліквідатор ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» арбітражний керуючий ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що даний спір необхідно розглядати в порядку господарського судочинства, оскільки Товариство постановою Господарського суду Сумської області від 05 серпня 2014 року визнане банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Також вказує, що до визнання боржника банкрутом спори з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Крім того, зазначає, що задоволення вимог звільнених працівників щодо виплати заробітної плати проводиться виключно після продажу майна боржника та зарахування коштів, отриманих від продажу майна, на рахунок банкрута. Звертає увагу, що задоволення кредиторських вимог буде проводитись в порядку черговості після затвердження господарським судом уточнюючого реєстру вимог кредиторів, який уточнювався у звязку з переходом до ліквідаційної процедури, у відповідності до ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і вважає вимоги позивача передчасними та незаконними, оскільки ліквідатором були вчинені всі необхідні дії. Передбачені чинним законодавством України і лише відсутність затвердженого Господарським судом Сумської області реєстру вимог кредитора не дає змоги ліквідатору здійснити виплату заробітної плати позивачу. Вважає, що за відсутності вини відповідача суд безпідставно стягнув на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 представника ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, про відсутність підстав для передачі справи на розгляд до господарського суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

У березні 2015 року ОСОБА_4О звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачів, остаточно його уточнивши, свої вимоги мотивувала тим, що з 23 серпня 2011 року по 20 жовтня 2014 року працювала в ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» на посаді бухгалтера. 20 жовтня 2014 року була звільнено із займаної посади у звязку з ліквідацією підприємства за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, про що підприємством виданий наказ № 6 від 20 жовтня 2014 року, та внесений в трудову книжку відповідний запис. Проте, у порушення ст.116 КЗпП України, відповідач на час звільнення та до цього часу не провів з нею остаточного розрахунку, що і стало підставою для звернення до суду з позовом не тільки про стягнення заборгованості, але і середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 16 березня 2015 року. Просила стягнути з ПАТ Конотопський завод по ремонту дизель-потягів 10 804,76 грн. заборгованого розрахунку, а також 9 717,04 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 з 23 серпня 2011 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель потягів».

20 жовтня 2014 року за наказом №6 була звільнена у звязку з ліквідацією підприємства згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.5 на звороті).

Постановою Господарського суду Сумської області від 05 серпня 2014 року ПАТ «Конотопський завод по ремонту дизель потягів» було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Із тексту вищевказаного судового рішення вбачається, що провадження у справі про банкрутство зазначеного підприємства було відкрите 06 жовтня 2008 року.

Згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» статтю 12 ГПК України доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесені справи у спорах, зокрема, про стягнення заборгованості з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо виконання господарських зобовязань» від 02 жовтня 2012 року №5405-VI розділ Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено п.1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Закон набрав чинності 19 січня 2013 р.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, справа про банкрутство боржника порушена господарським судом до набрання чинності Законом, до 19 січня 2013 року, а тому, справа не підвідомча господарському суду, вона підлягає розгляду в порядку, визначеному ЦПК України.

Наявність заборгованості по заробітній платі визнається представником відповідача, підтверджується довідкою ліквідатора (а.с.65).

Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки визначений у розмірі 9 717 грн. 04 коп., виходячи з 92 днів затримки х 105,62 грн. середнього заробітку викладений у розрахунку відповідача (а.с.6), не оспорюється відповідачем.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в с.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у затримці виплати заробітної плати у звязку з порушення процедури банкрутства, враховуючи при цьому висновки Верховного Суду України, викладені у Постанові у справі № 6-76 цс14 від 02 липня 2014 року, які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму та які полягають у тому, що порушення процедури банкрутства відносно роботодавця та тривалість не проведення заходів по реалізації майна не може свідчити про відсутність вини відповідача у невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення від обовязку сплатити кошти за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невірність застосування судом норм матеріального чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до невірного вирішення справи.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Конотопський завод по ремонту дизель-потягів» арбітражного керуючого ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -