Справа № 349/1818/14-ц
Провадження № 22-ц/779/814/2015
Головуючий у 1 інстанції Лошак О. О.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого на ім'я ОСОБА_5, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рогатинського районного суду від 04 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулись до суду із вказаним позовом до виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, посилаючись на те, що їхні батьки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постійно проживали в будинку по АДРЕСА_1. За життя батько зробив заповідальне розпорядження, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1, заповів своїм дітям (позивачам) - ОСОБА_3 в розмірі 2/3 частини та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини даного домоволодіння. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а 20 січня 2004 року виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області видано свідоцтво про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, відповідно до якого ОСОБА_5 є власником даного домоволодіння.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла їхня мати ОСОБА_6, однак документально свої права не оформила. За життя мати теж склала заповідальне розпорядження, відповідно до якого заповіла ОСОБА_3 - 2/3 частини та ОСОБА_7 - 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1. Заповіт не змінений і не скасований.

Після смерті матері вони звернулись в Рогатинську державну нотаріальну контору. Однак їм відмовлено в оформленні спадкових прав на вищевказане будинковолодіння, оскільки свідоцтво про право власності на ім'я батька було видано після його смерті.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 08.12.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4 як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_6

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 20 січня 2004 року виконавчим комітетом Рогатинської міської ради, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину та за ОСОБА_3 на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

Відповідач ОСОБА_4 04.03.2015 року звернулася до суду із зустрічним позовом до позивачів, в якому просила визнати за нею право власності на 1/6 частину домоволодіння, мотивуючи тим, що вона, будучи непрацездатною особою, має право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України.

Ухвалою Рогатинського районного суду від 04 березня 2015 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом.

Рішенням Рогатинського районного суду від 04 березня 2015 року первісний позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1, яке видане 20 січня 2004 року виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області на ім'я ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/9 частин домоволодіння вартістю 41581,66 грн., зокрема: 5/9 частин житлового будинку загальною площею 73,0 м2, житловою площею 35,2 м2; 5/9 частин літньої кухні-стайні загальною площею 64,7м2; 5/9 частин вбиральні загальною площею 1,2 м2; 5/9 частин гаража загальною площею 23,8 м2; 5/9 частин огорожі загальною площею 39,6 м2; 5/9 частин огорожі загальною площею 39,0 м2, що розташовані по АДРЕСА_1, які на день смерті належали ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/18 частин домоволодіння вартістю 20790,83 грн., зокрема: 5/18 частин житлового будинку загальною площею 73,0 м2, житловою площею 35,2 м2; 5/18 частин літньої кухні-стайні загальною площею 64,7м2; 5/18 частин вбиральні загальною площею 1,2 м2; 5/18 частин гаража загальною площею 23,8 м2; 5/18 частин огорожі загальною площею 39,6 м2; 5/18 частин огорожі загальною площею 39,0 м2, що розташовані по АДРЕСА_1, які на день смерті належали ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину домоволодіння вартістю 12474,50 грн., зокрема: 1/6 частину житлового будинку загальною площею 73,0 м2, житловою площею 35,2 м2; 1/6 частину літньої кухні-стайні загальною площею 64,7м2; 1/6 частину вбиральні загальною площею 1,2 м2; 1/6 частину гаража загальною площею 23,8 м2; 1/6 частину огорожі загальною площею 39,6 м2; 1/6 частин огорожі загальною площею 39,0 м2, що розташовані по АДРЕСА_1, які на день смерті належали ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

На дане рішення ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт не погоджується із встановленим судом фактом, що після смерті чоловіка ОСОБА_6 прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. При цьому посилається на ст.552 та ст.560 ЦК УРСР від 1963 року і стверджує, що ОСОБА_6 не прийняла в передбаченому чинним законодавством порядку спадщину, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадкове майно, а саме, свідоцтво про право на спадщину. В такому разі вона не набула права розпорядження спадковим майном шляхом складання заповіту 23.12.2003 року №5668. Крім того, вважає, що посилання відповідача на ст.1241 ЦК України є необґрунтованим, так як норми даної статті не регулювали спірні спадкові правовідносини на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1). Оскільки воля батька згідно заповідального розпорядження від 13.03.1993 року полягала у розподілі спадкового майна між ОСОБА_3 в розмірі 2/3 частини домоволодіння та ОСОБА_2 - в розмірі 1/3 частини, тому апелянт вважає безпідставними та необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_4 щодо виділу 1/6 частини будинковолодіння. З цих підстав просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав з наведених у ній мотивів та просив її задовольнити.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Від Рогатинської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Рогатинської міської ради.

Вислухавши доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1220, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Судом встановлено, що згідно технічного паспорта, виданого 04 вересня 2014 року ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" до складу домоволодіння АДРЕСА_1 входять житловий будинок загальною площею 73,0 м2, житловою 35,2 м2, літня кухня-стайня загальною площею 64,7 м2, вбиральня загальною площею 1,2 м2, гараж загальною площею 23,8 м2, огорожа загальною площею 39,6 м2, огорожа загальною площею 39,0 м2. Інвентаризаційна вартість домоволодінь становить 74847 грн. (а.с.12-16).

За життя ОСОБА_5 зробив заповідальне розпорядження, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 заповів своїм дітям - ОСОБА_3 в розмірі 2/3 частини та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини даного домоволодіння (а.с.9).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рогатині, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 21 грудня 2001 року (а.с.7).

Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно ж до ст.549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_6 прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем в домоволодінні АДРЕСА_1 Івано-Франківської області. Дана обставина визнана сторонами по справі.

23.12.2003 року ОСОБА_6 у приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу склала заповідальне розпорядження, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 заповіла своїм дітям - ОСОБА_3 в розмірі 2/3 частини та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини даного домоволодіння (а.с.23).

20 січня 2004 року виконавчим комітетом Рогатинської міської ради видано свідоцтво про право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5 (а.с.10).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 12 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського РУЮ (а.с.8).

Рогатинською районною державною нотаріальною конторою 08 листопада 2014 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що свідоцтво про право власності на домоволодіння за ОСОБА_5 було оформлено після його смерті та рекомендовано звертатися до Рогатинського районного суду (а.с.19).

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Рогатині, що підтверджується копією паспорта (а.с.47), тобто на день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 досягла 55 річного віку, який дає їй право на одержання пенсії за віком. Отже, ОСОБА_4, будучи дочкою спадкодавця ОСОБА_6 та будучи повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, має право згідно ч.1 ст.1241 ЦК України на обов'язкову частку у спадщині, яка становить 1/6 частину спадкового майна - вищезазначеного домоволодіння.

27.08.2014 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини серія НАМ 082453, посвідченої приватним нотаріусом Дзерою М.Л. (а.с.36).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6, так як у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Таким чином, частка ОСОБА_4 у спадщині становить 1/6 частку, отже ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають право на решту домоволодіння у частках, які вказані у заповіті - відповідно 2/3, що становить 5/9 частин домоволодіння, та 1/3, що становить 5/18 частин домоволодіння.

У зв'язку з неможливістю видачі свідоцтв про право на спадщину через наявність свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано після смерті ОСОБА_5, що є незаконним, суд вірно визнав дане свідоцтво недійсним і визнав право власності за спадкоємцями на підставі ст.392 ЦК України.

Повно та всебічно встановивши обставини справи, правильно застосувавши норми матеріального права, суд дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що ОСОБА_6 не прийняла в передбаченому чинним законодавством порядку спадщину, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадкове майно, а саме, свідоцтво про право на спадщину, тому вона не набула права розпорядження спадковим майном шляхом складання заповіту, є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1, а одержання свідоцтва про право на спадщину згідно чинного на той час ЦК УРСР (в редакції 1963 року) є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук