АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарях - Шалапуда Н.П., Калашник О.А., Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа №753/6416/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1046/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Дубас В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
19 квітня 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, у якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на праві власності в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2706/0607/88-196 від 12.06.2007 року у сумі 1 116 993 грн. 05 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 898 264 грн. 45 коп., несплачених відсотків у сумі 183 583 гри. 32 коп., пені у сумі 35 146 грн. 18 коп. шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України«Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 червня 2007 року між АКБ «ТАС- Комерцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №2706/0607/88-196, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 70 000 дол. США на споживчі цілі на строк до 12.06.2032 року зі сплатою 9, 5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 16 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку банку передано нерухоме майно: двокімнатну квартиру №134, загальною площею 50.50 кв.м., жилою площею 29,00 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 1 116 993, 85 грн., що підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Між ПАТ «Сведбанк» (який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС- Комерцбанк») та ФК «Вектор Плюс» 28 листопада 2012 року та ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ФК «Вектор Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 Того ж дня між ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого ФК «Вектор Плюс» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить ФК «Вектор Плюс» на підставі відповідної документації, у т.ч. за кредитним договором, укладеним зі ОСОБА_3

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного рішення суду було відмовлено.

09 грудня 2014 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказала, що в задоволенні позову слід відмовити згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також апелянт вказала, що не була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. На думку апелянта, доданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості не підтверджений жодними первинними бухгалтерськими документами, а тому розмір боргу є недоведеним. Апелянт вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності. Додатково апелянт вказала, що надані позивачем документи не підтверджують переходу до нього права вимоги по кредитному договору і договору іпотеки, а в квартирі зареєстрована і проживає неповнолітня дитина.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» за довіреністю - Кузик Т.С. апеляційну скаргу просив відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за його відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 12 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 (позичальник) був укладений кредитний договір № 2706/0607/88-196, згідно умов якого позичальник отримав кредит у сумі 70 000, 00 дол. США на споживчі цілі на строк до 12.06.2032 року зі сплатою 9, 5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 16 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3, ОСОБА_1 (іпотекодавці) укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку банку передано нерухоме майно: квартиру № 134, загальною площею 50,50 кв.м., жилою площею 29,00 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 належить 2/3 частини вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. 17.08.2005 року за реєстровим №2597, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 17.08.2005 року за реєстраційним №779159 та зареєстрованому в Київському міському бюро технічної інвентаризації 31.08.2005 року за № 4439. ОСОБА_1 належить 1/3 частина вказаної квартири, на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Чвановою І.І. 04.10.1993 року за реєстровим №15-5527 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 01.12.1993 року за № 4333 з угодою про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Штирьовою Г.М. 15.06.2005 року за реєстровим №1628 (а.с.24-25).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником АКБ «ТАС- Комерцбанк», та ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступив ФК «Вектор Плюс» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками, право на вимогу якої належить ПАТ «Сведоанк» на підставі відповідної документації.

Того ж дня між ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до якого ФК «Вектор Плюс» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками, право на вимогу якої належить ФК «Вектор Плюс» на підставі відповідної документації, у т.ч. за кредитним договором укладеним зі ОСОБА_3 12.06.2007 року (37-51).

ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, що станом на 10 лютого 2013 року становить 1 116 993, 95 грн., що складається із:

- заборгованості за кредитом у сумі 898 264 грн. 45 коп.;

- несплачених відсотків у сумі 183 583 грн. 32 коп.;

- несплаченої пені у сумі 35 146 грн. 18 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції керувався ст.ст. 525-526, 530, ч. 2 ст. 615, ст.ст. 610, 611, 589, 590, ч.ч. 1, 5 ст. 3, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та правильно виходив з того, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, що підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що доданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості не підтверджений жодними первинними бухгалтерськими документами, а тому розмір боргу є недоведеним, колегія суддів виходить з того, що будь-яких доказів відсутності заборгованості за кредитним договором або її існування у меншому розмірі суду не надано. Також колегія суддів відхиляє як необґрунтовані посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано позовну давність при вирішенні спору, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність може бути застосована судом за заявою сторони, зробленою до винесення ним рішення, а при розгляді справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності не заявляла, а лише неодноразово оскаржувала ухвалу суду про відкриття провадження у справі, подавала заяви про роз'яснення ухвал суду апеляційної інстанції і виправлення описок у ній.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачем документи не підтверджують переходу до нього права вимоги по кредитному договору і договору іпотеки, з огляду на таке.

На підставі п.п. 2.1, 2.3 договору факторингу клієнт відповідно до умов даного договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, визначеними у Реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу, та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому сторони погодили, що права вимоги заборгованості за кредитними договорами та права вимоги за договорами забезпечення, укладеними з боржниками, відступаються/передаються клієнтом фактору за цим договором на основі «як є» без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактора, останній має право нарахувати, в якості нового кредитора, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості відбувається в дату відступлення, якою є дата укладення цього договору, після чого фактор є новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Сторони в день укладення цього договору також складають і скріплюють печатками Акт прийому-передачі Реєстру заборгованості за формою, встановленою у Додатку № 2 до цього Договору.

Згідно з п. 1.1. договору про передачу прав за іпотечним договором, укладеному 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», сторони домовилися, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеному між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. Іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього договору.

За клопотанням представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції витребувано у ТОВ «Кредитні ініціативи» реєстр заборгованості боржників, акт його прийому-передачі, витяг з Державного реєстру іпотек. Витребувані документи оглянуто у судовому засіданні, копії актів прийому-передачі реєстру заборгованості боржників долучено до матеріалів справи. Сама по собі реєстрація дитини у квартирі не перешкоджає зверненню стягнення на предмет іпотеки за судовим рішенням.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що в задоволенні позову слід відмовити згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки згідно Постанови Верховного Суду України від 25 березня 2015 року, прийнятій за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначено, що норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 7 червня 2014 року, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції самі по собі не можуть бути підставою для скасування рішення суду апеляційним судом, а рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду, що відбувся 23 січня 2014 року, так як зазначене порушення не призвело до неправильного вирішення справи (ч. 3 ст. 309 ЦПК України).

Отже, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року є таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді