Справа № 755/5641/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровськго районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою: ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Розмарин», Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬ ВАСС», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору кредиту та договорів іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Розмарин», Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬ ВАСС», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору кредиту та договорів іпотеки.

В судовому засіданні 17 грудня 2015 року представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» - Джаловян І.А. заявила клопотання про закриття провадження у справі, з підстав викладених у письмовому клопотанні від 19 листопада 2015 року, яке долучено до матеріалів справи, посилаючись на те, що за вимог ч.9 ст. 16, ст. 12 ГПК України, справа підсудна господарському суду оскільки, постановою Господарського суду м. Києва ПП «Розмарин» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, у зв`язку з чим майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсним правочинів (договорів), укладених боржником, вирішуються судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Також, обґрунтовуючи позовну заяву позивач зазначав, що укладені правочини між відповідачем 1 - ПП «Розмарин», та відповідачем 2 - ПАТ «Укрсоцбанк», порушують його права та інтереси, як учасника відповідача 1 - ПП «Розмарин», що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 12 ГПК України, такий спір також підсудний господарському суду.

Вислухавши підстави та мотиви заявленого клопотання, вислухавши думку представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, який посилався на розсуд суду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, звертаючись до Дніпровського районного суду м. Києва позивач ОСОБА_1 відповідно до заявлених позовних вимог просив суд: визнати недійсним Договір кредиту №24-12/261 від 23 жовтня 2007 року укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПП «Розмарин»; визнати недійсним договір іпотеки №02-10/3624 від 26 жовтня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Соколовим Ю.Є. Київського міського нотаріального округу, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПП «Розмарин»; визнати недійсним договір іпотеки №02-10/3608 від 26 жовтня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Соколовим Ю.Є. Київського міського нотаріального округу, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ПП «Розмарин».

Судом встановлено, що постановою Господарського суду міста Києва від 22 липня 2013 року у справі №50/38-б-46/536-2012, припинено процедуру розпорядження майном ПП «Розмарин», визнано банкрутом ПП «Розмарин», відкрита ліквідаційна процедура.

За змістом п.п. 2, 4, 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, - справи про банкрутство; - справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; - справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Вказану норму закону суд застосовує у редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 19.01.2013 р. (ч. 2 п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень).

Таким чином, суд зазначає, що справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч. 9 ст. 16 ГПК України), зокрема, заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

За вказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_1 можуть бути розглянуті виключно в межах розгляду Господарським судом міста Києва справи № 50/318-б-46/536-2012 про банкрутство ПП «Розмарин».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за вимог ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, в даному випадку, на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі № 3-327гс15, від 21.01.2015 р. у справі № 3-207гс14, відповідно до якої акціонер (учасник) товариства може оспорити договір, вчинений господарським товариством, якщо обґрунтує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Тобто, незалежно від суб'єктного складу, якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам.

За вимог п.1 ч.1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд приходить до висновку, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «Розмарин», ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: ТОВ «ЕЛЬ ВАСС», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору кредиту та договорів іпотеки, слід закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 205, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Розмарин», Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬ ВАСС», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору кредиту та договорів іпотеки - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: