АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/984/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2311/15Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Буленка О.О., Мартєва С.Ю.

При секретарі: Фадейкіної Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

На рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області, ОСОБА_4, за участю третьої особи Оржицької державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18 червня 2001 року помер ОСОБА_5, після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай), що розташована на території Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області. За життя ОСОБА_5 склав на ім'я позивачів заповіт, згідно якого все своє майно заповів їм. Позивачі на протязі 6 ти місяців не звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки про існування заповіту їм не було нічого відомо, заповіт у сільській раді отримали лише 18.08.2014 року. Позивачі звернулись до нотаріуса з заявою про намір прийняти спадщину, але отримали від нього відмову. Прохали визначити додатковий строк для прийняття спадщини строком 1 місяць.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прохали рішення суду скасувати, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважають, що наявні обставини справи, зокрема те, що вони з померлим відносини не підтримували, не є родичами, разом не проживали, те, що їм не було відомо про наявність заповіту до серпня 2014 року є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини і у суду були підстави застосувати ч.3 ст.1272 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано суду доказів, що свідчать про об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця на вчинення дій, що пов'язані з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_5 Спосіб захисту свої цивільних прав та обов'язків, що обраний позивачами не відповідає положенням ЦК УРСР, які необхідно застосовувати до спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За загальними положеннями про спадкування ( відповідно до ЦК Української РСР 1963), спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 525, 526, 527 ЦК УРСР)

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з

застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_5 помер 18.06.2001 року (а.с. 126).

Згідно заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Райозерської сільської ради від 04.12.1996 року ОСОБА_5 заповів все належне йому майно і все те на що за законом він матиме право позивачам (а.с. 6). Згідно рішення Оржицького районного суду від 10.03.2015 року встановлено факт належності ОСОБА_2 вказаного заповіту (а.с. 97).

За інформацією Райозерської сільської ради від 02.04.2015 року №02-26/74 за ОСОБА_5 обліковується земельний пай за №495 площею 4,3 га., що розташована на території Райозерської сільської ради (а.с. 96)

Місцевим судом також встановлено, що ОСОБА_4 зверталась до Оржицької ДНК від 21.11.2014 року №584/01-16 з заявою про прийняття спадщини та була заведена спадкова справа № 462 за 2001 рік (а.с. 34, 7).

Згідно рішення Оржицького районного суду від 17.07.2014 року встановлено факт родинних відносин між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно як між батьком та дочкою (а.с. 35).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в 2014 році.

13 жовтня 2014 року державним нотаріусом Оржицької державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім»я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 який помер 18.06.2001 року в зв»язку з пропуском строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 7).

Згідно із ст. 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до 550 ЦК УРСР Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього

Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини

пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при

наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли

спадщину.

Відповідно до абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважним є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, несприятливі погодні умови.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачами не надано суду доказів, що свідчать про об»єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця на вчинення дій, що пов»язані з прийняттм спадщини після смерті ОСОБА_5

Окрім того, місцевим судом вірно зазначено, що на спірні правовідносини поширюються норми ЦК УРСР 1963 року, якими передбачено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважної причини його пропуску (с. 550 ЦК УРСР). Позивачі не зверталися з позовом про продовження строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачкою ОСОБА_3 взагалі не надано суду доказів на підтвердження того, що її права були невизнані, оспорені чи порушені. Матеріали справи не містять даних про те, що вона зверталась до нотаріальної контори за заявою про прийняття спадщини, що їй було відмовлено у свідоцтві про право на спадщину. Позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними та необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що поважною причиною пропуску відповідного строку була відсутність інформації про наявність заповіту на їх ім»я, не є поважними причинами для продовження строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не встановлено.

З врахуванням вищевикладеного, керуючись ст..303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти діб шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді (підписи) О.О. Буленко

ОСОБА_7

З оригіналом згідно: