Єдиний унікальний номер: 378/354/15-ц
Провадження № 2/378/134/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Карабань З. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Станіславчицької сільської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, спадщину після смерті якого прийняла, постійно проживаючи разом із спадкодавцем до дня смерті, його дружина ОСОБА_7, яка не оформила своїх прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його (позивача) мати ОСОБА_7, спадщину після смерті якої прийняв він, подавши заяву про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом.

Інші діти спадкодавиці ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали заяви про відмову від прийняття спадщини.

До спадкового майна померлих належить житловий будинок АДРЕСА_1 Ставищенського району Київської області, який належав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно свідоцтва про право власності від 30 березня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Станіславчицької сільської ради на підставі рішення №15 від 09 лютого 2009 року. Право власності на вказаний будинок було зареєстроване Білоцерківським МБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстровим № 247. Проте, за життя спадкодавців вказане свідоцтво про право власності було втрачене, про що зроблене оголошення в газеті «Сільські обрії».

5 лютого 2015 року приватний нотаріус Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинська Л.О. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність правовстановлюючого документу. Видача дубліката свідоцтва про право власності на ім'я померлих осіб чинним законодавством не передбачена.

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 на вказаний житловий будинок.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_9 не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність та відсутність позивача.

Представник відповідача Станіславчицької сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, якими проти задоволення позовних вимог не заперечують, справу просять розглядати у їх відсутність.

Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача Станіславчицької сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, спадщину після смерті якого прийняла його дружина ОСОБА_7, як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1268 ч. 3 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7. Після її смерті спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовились відповідно до ст. 1274 ЦК України на користь їх брата, сина спадкодавиці, ОСОБА_1, інший спадкоємець ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, подавши до нотаріальної контори відповідні заяви про таку відмову. Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті матері ОСОБА_7 прийняв відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1269, ст. 1270 ЦК України, подавши в установлений строк заяву про прийняття спадщини (а. с. 55-68).

До спадкового майна померлих належить житловий будинок АДРЕСА_1 Ставищенського району Київської області, який належав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно свідоцтва про право власності від 30 березня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Станіславчицької сільської ради на підставі рішення № 15 від 09 лютого 2009 року. Право власності на вказаний будинок було зареєстроване Білоцерківським МБТІ в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 247 (а. с. 9). Проте, за життя спадкодавців вказане свідоцтво про право власності було втрачене, про що зроблене оголошення в газеті «Сільські обрії» (а. с. 10).

Загальна площа вищевказаного будинку становить 66,90 м2, житлова площа - 38,90 м2, інветаризаційна вартість будинку - 132140,00 гривень (а. с. 12-14).

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки, як встановлено судом, право власності на вищевказаний житловий будинок на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності мали ОСОБА_6 та ОСОБА_10, кожен на ? його частину, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_6 право власності на ? частину будинку в порядку спадкування за законом набула ОСОБА_10, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 р. останньої право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок набув позивач, і оскільки відповідачем Станіславчицькою сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Оскільки Станіславчицька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 182, 392, 1220, 1223 ч. 2, 1261, 1268 ч. 3, 1269, 1270, 1273, 1274 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 2, ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_1 Ставищенського району Київської області загальною площею 66,90 м2 житловою площею 38,90 м2 вартістю 132140 (сто тридцять дві тисячі сто сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. М. Марущак