Справа № 369/2275/14ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н.С.
Провадження № 22-ц/780/1353/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 18 08.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Данілова О.М., Коцюрби О.П.,

При секретарі: Ромашині І.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк » до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року позивач звернувся суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 06 жовтня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 160 000,00 дол. США. зі сплатою 16 % річних із кінцевим терміном повернення до 05 жовтня 2023 року. За умовами даного договору ОСОБА_2, мала регулярно сплачувати частину кредиту та відсотки за користування кредитом. Проте відповідач не вносила необхідні платежі. Неодноразові звернення працівників банку результатів не дали.

У липні 2010 року ТОВ «Український промисловий банк» передало активи та кредитні зобов"язання, право вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами АТ «Дельта Банк». Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов"занні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на 23 січня 2014 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість -

по сплаті кредиту - 1 257 754,50 грн.,

відсотків - 644 734,08 грн.

У зв'язку із зверненням до суду позивач поніс додаткові витрати: за оплату судового збору - 3 654, 00 грн. Тому просив суд стягнути ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 06 жовтня 2008 року у розмірі 1 902 488,58 грн. та судові витрати у розмірі 3 654, 00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку 1 902 488,58 грн заборгованості за кредитним договором, судовий збір в сумі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, яким стягнути з неї на користь банку заборгованість за кредитом в сумі 258 120,83 грн, відсотки в сумі 410 417,97 грн, а всього 668 538,80 грн. В апеляційній скарзі відповідач посилалася на те, що судом неповно з"ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, порушені норми процесуального права.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки.

Відповідно до ст.ст. 74, 76, 77 ЦПК України сторони були повідомлені про день та час розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило.

Розгляд справи в апеляційному суді призначався на 08 квітня 2015 року, жодних заяв від сторін про відкладення розгляду справи, або зміну адреси листування до апеляційного суду не надходило. Підстави вважати причини неявки сторін до суду поважними в матеріалах справи відсутні.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, 06 жовтня 2008 року між ТОВ «Український промисловим банком» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1/ФКВ-08. За цим договором ОСОБА_2, отримала кредит на поточні по треби у розмірі 160 000 дол. США у вигляді відкритої відновлювальної кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік з кінцевим терміном повернення до 05 жовтня 2023 року. (а.с. 5-14).

Згідно із п. 1.11 договору позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій Банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв'язку із укладенням цього договору, а також інших фінансових зобов'язань позичальника, які виникають у зв'язку з укладенням цього договору (надалі - «Графік платежів за договором»), який є невід'ємною частиною цього договору (додаток № 1).

Відповідно до умов договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії за користування кредитом на умовах, передбачених даним договором.

Крім того встановлено, що 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Українським промисловим банком» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку. (а.с. 18-27).

У п. 4.1 договору передбачено що всі платежі, отримані Укрпромбанком за Правами вимоги, вказаними в додатку №2 до цього договору починаючи з терміну, визначеного в п. 8.2 цього договору, вважаються такими, що отримані Укрпромбанком, як комерційним представником Укрпромбанком, як комерційним представником Дельта Банку (з урахуванням визначення комерційного представництва наведено в ст. 243 Цивільного кодексу України) виключно для їх подальшого перерахування на користь Дельта Банку.

Відповідно довідки від 23 січня 2014 року ПАТ «Дельта Банк», станом на 23 січня 2014 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість в розмірі:

1 902 488,58 грн., яка складається з наступного -

заборгованості за кредитом - 157 357 доларів США (що еквівалентно 1 257 754,50 грн, за курсом валют НБУ станом на 23 січня 2014 року 100 доларів США дорівнює 799,3 грн,);

заборгованості по відсоткам - 80 662,345 доларів США (еквівалент 644 734,08 грн.).

До тепер відповідачем заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду не виконано.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Як встановлено судом першої інстанції, боржник ОСОБА_2 не виконала своїх зобов'язань перед позивачем за кредитним договором від 06 жовтня 2008 року, тому висновок суду про задоволення позову є вірним.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України.

У ній, зокрема, має бути зазначено:

висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено);

висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено;

розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні;

розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК України;

строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов'язаний або має право його допустити.

При об'єднанні в одне провадження кількох вимог або прийнятті зустрічного позову чи позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, має бути сформульовано, що саме ухвалив суд щодо кожної позовної вимоги.

Суд першої інстанції, не врахував вказані положення, резолютивна частина рішення не відповідає вимогам до судових рішень у грошових зобов"язаннях, оскільки судом не визначено з чого та яких сум складається стягнута з відповідача на користь позивача заборгованість, тобто не вказані складові кредитної заборгованості, а відтак рішення необхідно змінити, резолютивну частину рішення слід викласти в іншій редакції, з зазначенням складових частин кредитної заборгованості, а саме:

заборгованості за кредитом - 157 357 доларів США (що еквівалентно 1 257 754,50 грн, за курсом валют НБУ станом на 23 січня 2014 року 100 доларів США дорівнює 799,3 грн.)

заборгованості по відсоткам - 80 662,34 доларів США (еквівалент 644 734,08 грн.).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказувала, що не погоджується з розрахунком заборгованості, але належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідно до ст. 60 ЦПК України не надала. Посилання на те, що строк дії договору не закінчено та вона має час для погашення наявної заборгованості, є безпідставними, оскільки відповідно до п. 6.2 договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов правильного висновку про задоволення позову, тому колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої не вбачає підстав для його скасування, однак вважає за необхідне змінити рішення, викласти резолютивну частину в іншій редакції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2014 року - змінити. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236 , р/р 373980009) суму заборгованості по кредиту, яка складається з наступного:

заборгованості за кредитом - 157 357 доларів США (сто п"ятдесят сім тисяч триста п"ятдесят сім доларів США) що еквівалентно 1 257 754,50 грн (один мільйон двісті п"ятдесят сім тисяч сімсот п"ятдесят чотири грн., 50 коп), за курсом валют НБУ станом на 23 січня 2014 року 100 доларів США дорівнює 799,3 грн.);

заборгованості по відсоткам - 80 662,34 доларів США (вісімдесят тисяч шістсот шістдесят дві тисячі, 34 центи доларів США, що еквівалентно 644 734,08 грн шістсот сорок чотири тисячі сімсот тридцять чотири грн. 08 коп), а всього 1 902 488,58 коп. (один мільйон дев'ятсот дві тисячі чотириста вісімдесят вісім грн. п'ятдесят вісім коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р , , МФО 380236) судовий збір у розмірі 3 654 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири грн.).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: