Справа № 577/571/15-ц
Провадження № 2/577/293/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Лошкарьовій Н.В.

з уч. представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства "Сведбанк", публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання кредитного договору, договорів поруки та іпотечного договору недійсними ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд: визнати недійсним кредитний договір № 1802/0808/71-013, укладений 08.08.2008 року між ним та відкритим акціонерним товариством "Сведбанк"; визнати недійсним договір поруки № 1802/0808/71-013-Р-2, укладений 08.08.2008 року між ОСОБА_4 та відкритим акціонерним товариством "Сведбанк"; визнати недійсним договір поруки № 1802/0808/71-013-Р-1, укладений 08.08.2008 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством "Сведбанк"; визнати недійсним іпотечний договір № 1802/0808/71-013-Z-1, укладений 08.08. 2008 року між ним та відкритим акціонерним товариством "Сведбанк". Свої вимоги мотивує тим, що 08.08.2008 року він уклав з ВАТ "Сведбанк" договір № 1802/0808/71/-013, відповідно до якого банк надав йому кредит в розмірі 50000 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.08.2038 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних. 12.08.2009 року було укладеного договір про внесення змін та доповнень № 1 до вищевказаного кредитного договору, яким змінено назву банку на публічне акціонерне товариство "Сведбанк" та встановлено порядок нарахування процентів, комісій та погашення заборгованості за кредитним договором. 09.08.2010 року було укладено додаткову угоду № 1 до даного договору, якою було внесено зміни до існуючих кредитних зобов'язань договорів. Також 08.08.2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ "Сведбанк" було укладено договір поруки № 1802/0808/71-013-Р-1, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання ним взятих на себе зобов'язань по загальному кредитному договору та 08.08.2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ "Сведбанк" було укладено договір поруки № 1802/0808/71-013-Р-2, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання ним взятих на себе зобов'язань по загальному кредитному договору. Крім того, з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 1802/0808/71-013 між ним та банком 08.08.2008 року укладено договір іпотеки № 1802/0808/71-013-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Ничвидюк Н.А., згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Надання кредитних коштів за кредитним договором № 1802/0808/71-013 від 08.08.2008 року відповідає всім ознакам споживчого кредиту, тому до даних правовідносин застосовуються норми ЗУ "Про захист прав споживачів". Вважає, що даний кредитний договір є недійсним з огляду на наступне: 1. Невиконання перед договірної роботи, не повідомлено споживача у письмовій формі про: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням,суму адміністративний витрат, витрат на страхування, юридичне оформлення тощо; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача. 2. Умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршання становища споживача. 3. Навмисне ненадання банком важливої інформації, що згідно ч.2 п.2 ст. 19 Закону України «Про захист справ споживачів» є такою, що вводить в оману. Крім того, кредитний договір не відповідає вимогам Правил надання банками України інформації споживачу про умови, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.07.2007 року, а саме: 1. Відсутність обґрунтування вартості супутньої послуги (відсутність посилання на нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).2.Не зазначено тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредит. 3.Відсутність графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом. 4.Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (перевірку наданих документів). 5.Відсутність письмового попередження, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. 6.Відсутність письмової інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Також просить відповідно до ст. 548 ЦК України просить визнати недійсними договір іпотеки та договори поруки.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідачі: відкрите акціонерне товариство "Сведбанк", публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 45,46).

Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити (а.с. 47,48).

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 08.08.2008 року ОСОБА_2 уклав з ВАТ "Сведбанк" кредитний договір № 1802/0808/71/-013, відповідно до якого банк надав йому кредит в розмірі 50000 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.08.2038 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних (а.с. 9-13). 08.08.2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ "Сведбанк" було укладено договір поруки № 1802/0808/71-013-Р-2, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання ним взятих на себе зобов'язань по загальному кредитному договору (а.с.20). Також, 08.08.2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ "Сведбанк" було укладено договір поруки № 1802/0808/71-013-Р-1, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне виконання ним взятих на себе зобов'язань по загальному кредитному договору (а.с. 21). Крім того, з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 1802/0808/71-013 між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 08.08.2008 року укладено договір іпотеки № 1802/0808/71-013-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу ОСОБА_5, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 23,24). 12.08.2009 року між ПАТ "Сведбанк"(яке виступало правонаступником ВАТ "Сведбанк") та ОСОБА_2 було укладеного договір про внесення змін та доповнень № 1 до вищевказаного кредитного договору, яким змінено розмір строкової заборгованості на 36 163,40 дол.США та встановлено порядок нарахування процентів, комісій та погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 14-18). 09.08.2010 року було укладено додаткову угоду № 1 до даного договору, якою було внесено зміни до кредитного договору (а.с. 19). Листом від 05.06.2012 року ПАТ "Сведбанк" повідомило ОСОБА_2 про відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором, договором іпотеки та договорами поруки на користь ПАТ "ДельтаБанк" (а.с.25). Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року, укладеного між ПАТ "ДельтаБанк" та ПАТ "Альфа-Банк", ПАТ "Альфа-Банк" набуло всіх прав та обов'язків кредитора за кредитним договором № 1802/0808/71/-013 від 08.08.2008 року . Також листом від 18.06.2012 року ПАТ "Альфа-Банк" повідомило ОСОБА_2 про відступлення ПАТ "ДельтаБанк" прав вимоги за кредитним договором, договором іпотеки та договорами поруки на користь ПАТ "Альфа-Банк" (а.с.26). 04.02.2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору щодо надання банку оригіналів документів, що підтверджують право власності та здійснення державної реєстрації (а.с. 27).

Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно п.1.2, 1.4, 1.5 кредитного договору № 1802/0808/71/-013 від 08.08.2008 року кредит надається позичальнику для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу з метою придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_1; сплату витрат, пов'язаних з укладанням іпотечного договору та страхування предмету іпотеки.

Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були надані в споживчих цілях для придбання квартири. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року дія Закону України "Про захист прав споживачів" поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на момент укладення договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, втому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту ( в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг ( реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів,їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на момент укладення договору) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються:1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 5) інші умови, визначені законодавством.

Аналогічні вимоги викладені в п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року. Крім того в п. 2.4. вказаних правил визначено, що банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з наведеною вище інформацією.

В судовому засіданні встановлено, що переддоговірної роботи з позивачем банком проведено не було. Йому не було повідомлено про наявні форми кредитування, відмінності між ними, крім того, його взагалі не було повідомлено про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання споживчого кредиту. Це призвело до того, що позивач був позбавлений можливості реально оцінити суму переплати по кредиту та взагалі доцільність його отримання. Таким чином банк замовчав важливу інформацію про умови кредитування, загальну суму кредиту, скориставшись його правовою необізнаністю та відсутністю спеціальних знань про властивості та характер товару, ввів його в оману.

Відповідно до п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори,послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Згідно п. 3.2 вказаних правил кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Крім того, в п. 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, зазначено, що банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках..

З кредитного договору № 1802/0808/71/-013 від 08.08.2008 року вбачається, що у ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п. 3.1, 3.2, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, визнані обов'язковими. Також відповідачем не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту. До речі, кредитний договір № 1802/0808/71/-013 від 08.08.2008 року навіть не передбачає графік платежів, що позбавляє позивача можливості відслідковувати, яким чином банк розподіляє кошти на тіло кредиту та відсотки. Що також є несправедливим по відношенню до споживача, оскільки дає право банку проводити зарахування на рахунки на погляд банку.

Таким чином, в порушення п.2 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" банк не надав позивачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно положень ч.5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів, укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнано недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Про те, із договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 1802/0808/71/-013 від 08.08.2008 року вбачається, що за перевірку документів згідно цього договору позичальник сплачує банку в день фактичної видачі кредиту комісію у розмірі 1% від розміру кредиту без ПДВ шляхом сплати суми комісії через касу банку або безготівковим шляхом в національній валюті по офіційному курсу НБУ на день такої сплати. За касове обслуговування згідно цього договору позичальник сплачує банку в день фактичної видачі кредиту, комісію у розмірі 0,75% від суми видачі через касу банку, без ПДВ, шляхом сплати через касу банку в національній валюті по офіційному курсу НБУ на день такої сплати.

З проведеного позивачем розрахунку щодо нарахування та сплати щомісячних платежів вбачається, що розмір щомісячних платежів завищений.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, а тому при встановлених обставинах є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача .

Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочинів щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Оскільки кредитний договір визнаний недійсним, слід також визнати недійсними договори поруки та іпотечний договір, оскільки вони є похідними від основного договору.

Керуючись ст. 203, 236, 548, 1054, 1055 ЦК України, Законом України "Про захист прав споживачів", Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, ст. т. 10, 57-60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 1802/0808/71-013, укладений 08 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством "Сведбанк".

Визнати недійсним договір поруки № 1802/0808/71-013-Р-2, укладений 08 серпня 2008 року між ОСОБА_4 та відкритим акціонерним товариством "Сведбанк".

Визнати недійсним договір поруки № 1802/0808/71-013-Р-1, укладений 08 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством "Сведбанк".

Визнати недійсним іпотечний договір № 1802/0808/71-013-Z-1, укладений 08 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством "Сведбанк".

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Конотопського міськрайонного суду апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Буток Т. А.