Провадження № 22-ц/783/2836/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: ОСОБА_2,його представників ОСОБА_5, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа - Головне управління МВС України у Львівській області про стягнення з відповідача 10529,60 грн. неправомірно списаних з карткового рахунку НОМЕР_1.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 10529,60 грн. неправомірно списаних коштів та 243,60 грн. судових витрат.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ПАТ КБ "Приватбанк", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що видача кредитних коштів здійснювалася для відкриття не поновлювальної кредитної лінії, а тому, укладений між сторонами договір містить ознаки, як кредитного договору, так і договору банківського рахунку. Чинне цивільне законодавство передбачає, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта як на підставі його розпорядження, так і без наявності такого розпорядження. А тому апелянт вважає невірним твердження суду першої інстанції про відсутність правових підстав для здійснення банком договірного списання, оскільки таке було здійснено за дорученням позивача, яке останній надав відповідачу ще 28.04.2006 року, уклавши відповідний договір, Крім того, таке право було надано банку на підставі анкети - заяви від 16.06.2014 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", де позивач визнав своїм підписом, що згідний та ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг відповідача та був ознайомлений з умовами договору про надання банківських послуг до його укладення. Апелянт вказує і на те, що судом першої інстанції не враховано, що чинний договір чи інший правочини є достатньою та належною правовою підставою для набуття майна. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо не відбулося в не забороненій цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов"язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України. З наведених підстав просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «Приват Банк»» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності стягнення з карткового рахунку позивача коштів в сумі 10529.60 грн. та їх зберігання, що відповідно до ст. 1212 ЦК України є підставою для їх стягнення з відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено договір за №DNH4KP33460293 споживчого кредиту на придбання мобільного телефону на суму 1202.50 грн., строком на 9 місяців по 26.01.2007 року включно, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2.09% в місяць.

Судом першої інстанції встановлено, що з карткового рахунку НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_2 для нарахування йому заробітної плати за службу в спеціальному батальйоні "Львів", ПАТ КБ «Приват Банк» стягнув кошти в сумі 10529.60 грн. в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним договором №DNH4KP33460293 від 28.04.2006р.

ПАТ КБ «Приват Банк» не заперечував факту стягнення (списання) з рахунку ОСОБА_2 коштів, у зазначеній позивачем сумі. Стягнення банком для погашення кредиту 10529.60 грн. з карткового рахунку, відкритого ОСОБА_2 з метою нарахування заробітної плати, підтверджується виписками про погашення заборгованості за кредитним договором за період з 23.07.2014 року до 06.01.2015 року.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «Приват Банк» посилається на умову договору №DNH4KP33460293, якою позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за Кредитом у передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку, що відповідає платіжній картці , емітованої Приват Банком. Однак ні номер рахунку, ні номер платіжної картки, з яких має погашатись заборгованість, в договорі не зазначені. Тим більше, в договорі не зазначено і не могло бути зазначено карткового рахунку НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_2, з метою нарахування заробітної плати за службу в спеціальному батальйоні "Львів", оскільки такий був відкритий вже після укладення споживчого кредитного договору. А тому, на думку колегії суддів, безпідставними є доводи апелянта про те, що чинний договір чи інший правочини є достатньою та належною правовою підставою для набуття майна, і майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб.

В матеріалах справи відсутні будь - які доручення від імені ОСОБА_2 на ім»я ПАТ КБ «ПриватБанк» на списання коштів з карткового рахунку НОМЕР_1, відкритого на його ім'я для нарахування заробітної плати за службу в спеціальному батальйоні "Львів".

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведені обставини, оцінивши надані сторонами докази, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ПАТ КБ «Приват Банк» шляхом безпідставного зняття (списання) 10529.60 грн. з карткового рахунку НОМЕР_1, відкритого на його ім'я ОСОБА_2 для нарахування заробітної плати за службу в спеціальному батальйоні "Львів", без достатньої правової підстави набув та зберігав у себе зазначені кошти, а відтак правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнув з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь 10529.60 грн. неправомірно стягнутих (списаних) коштів.

На думку колегії суддів суд першої інстанції з врахуванням положень ст. 212 ЦПК України дав належну оцінку доводам позивача та наданим ним доказам, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про безпідставність позову.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.