Справа №490/5727/14-ц 21.07.2015 21.07.2015
Провадження №22-ц/784/1783/15
Категорія 24 Єдиний унікальний номер 490/5727/14-ц
Номер провадження 22-ц/784/1783/15
Головуючий у І інстанції Батченко О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Шолох З.Л., Коломієць В.В.

При секретарі судового засідання Романенко Ю.О.

За участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральний 1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2014 року ТОВ «Центральний 1» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 жовтня 2010 року по 1 квітня 2014 року в сумі 2455 грн. 82 коп., а також просило стягнути на свою користь судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу в сумі 114 грн. 70 коп., а також судовий збір за подання даного позову в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позивач мотивував свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є основним квартиро наймачем АДРЕСА_1 та власником особового рахунку № 80723. Відповідач свої обов'язки по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території належним чином не виконує, в зв'язку з чим утворилась заборгованість (а.с. 2).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральний 1» 1969 грн. 79 коп. заборгованості та 243 грн. 60 коп. судового збору (а.с. 51-52).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що між ним та ТОВ «Центральний 1» жодного правового зв'язку не існує, зобов'язальних відносин також. Тому просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с. 55-57).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача належно повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився. Письмових заперечень на апеляційну скаргу від нього не надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач надає послуги на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: будинок № 171 по проспекту Леніна в м. Миколаєві. В квартирі № 176 вказаного будинку проживає відповідач та на його ім'я відкритий особовий рахунок № 80723. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не сплачує за надані послуги по утриманню будинку та при будинкової території. Ним заявлено клопотання про застосування позовної давності при вирішенні спору, тому заборгованість судом стягнута в межах строку позовної давності, тобто за період з 25.04.2011 року по 25.04.2014 року.

Висновки суду відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, обставинам справи.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач пояснив, що квартира АДРЕСА_2 належить йому на праві власності, оскільки він її приватизував. В ній він зареєстрований та проживає.

Указаний будинок знаходиться на балансі ТОВ «Центральний 1», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до договору на утримання житлових будинків, споруд та при будинкових територій від 06.09.2010 року, укладеного між Миколаївською міською радою та ТОВ «Центральний 1» (а.с. 9-14).

ТОВ «Центральний 1» нараховувало щомісяця з 1 жовтня 2010 року до 1 квітня 2014 року відповідну плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак останній сплачує їх в не належному розмірі, внаслідок чого утворилась заборгованість (а.с.5-8).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Як вбачається з довідки позивача на а.с. 8 саме із зазначених вище статтей витрат підприємства складається вартість тарифу за 1 кв.м. загальної площі.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, не спростовують висновків суду про наявність заборгованості в межах трирічного строку давності та зобов'язання відповідача її сплатити. Тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді