Провадження № 2/752/386/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.04.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення, регламенту участі батька у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення регламенту зустрічей з дитиною.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 03 вересня 2005 р. вони з ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва, про що складено актовий запис № 2302. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, шлюб та сім'ю та виховання дитини. Сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство. З грудня 2013 року сторони окремо проживають. Шлюб існує формально.

Від цього шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач просить встановити регламент його зустрічей із сином, оскільки між ним та відповідачем неодноразово виникали конфлікти з приводу цього питання.

В ході розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд шлюб між сторонами розірвати, так як подальше збереження шлюбних відносин неможливе. Позивач зазначив, що між ним та відповідачем втрачено почуття любові. На даний час ОСОБА_1 підтримує стосунки з іншою жінкою, з якою в подальшому має намір створити сім'ю. Крім того, позивач просив встановити регламент зустрічей із сином щосуботи з 10 год. 30 хв до 14.00 год.

Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, підтвердила викладені позивачем обставини; проти розірвання шлюбу не заперечувала. Проти встановлення регламенту зустрічей з батьком, запропонованим позивачем і Органом опіки та піклування, ОСОБА_2 не заперечувала.

Крім того, відповідач за первісним позовом звернулась до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згоди щодо того, з ким проживатиме їхній син, не досягнуто і з метою виникнення непорозумінь з цього питання в подальшому просила вирішити зазначене питання в судовому порядку. Крім того, ОСОБА_2 та її представник просили стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина, оскільки між сторонами питання щодо його утримання не вирішено. З моменту фактичного припинення шлюбних стосунків ОСОБА_1 не надає регулярно допомогу на утримання сина, а якщо надає, то в незначному розмірі.

Позивач за первісним позовом проти позовних вимог ОСОБА_2 заперечив, посилаючись на неправдивість викладених нею обставин. ОСОБА_1 зазначив, що спір з приводу місця проживання дитини між ним та відповідачем відсутній. Він не проти того, щоб їхній син постійно проживав з матір'ю. Питання щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_1 просив розглянути відповідно до вимог чинного законодавства, однак повідомив суду, що на даний час отримувані ним доходи від підприємницької діяльності є незначними, в зв'язку з чим він може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі встановленого законодавством мінімумі.

Представник Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення регламенту участі батька у вихованні дитини та позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини не заперечувала, надавши відповідний висновок щодо даного спору.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, її представника та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний частково з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 03 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва, про що складено актовий запис № 2302.

Від цього шлюбу у подружжя народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що з грудня 2013 року сторони окремо проживають та не ведуть спільне господарство. Сторони спільним побутом не пов'язані. Кожен живе власним життям. Позивач за первісним позовом підтримує стосунки з іншою жінкою, з якою в подальшому має намір створити сім»ю.

Подальше існування сім»ї є неможливим, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків і подальшого існування сім»ї. Шлюб існує формально і порушує права сторін на створення іншої сім»ї.

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, оскільки подальше існування сім»ї є неможливим в зв»язку з відсутністю бажання сторін на відновлення шлюбних стосунків, втратою почуттів та відсутністю взаєморозуміння.

Крім того, судом встановлено, що на момент розгляду справи між сторонами не вирішено питання щодо встановленого порядку зустрічей батька з дитиною.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини,зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров»я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Зважаючи на викладене, з метою захисту прав та інтересів дитини, суд вважає за необхідне встановити регламент зустрічей ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 у спосіб, запропонований позивачем, щосуботи з 10 год. 30 хв. до 14.00 год., і погоджений Службою у справах дітей.

Також підлягають частковому задоволенню з зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, після припинення шлюбних відносин питання щодо місця проживання малолітнього ОСОБА_3 сторонами не вирішено. Будь-яке судове рішення про визначення місця проживання дитини на час розгляду даної справи ні судом, ні Органом опіки та піклування не приймалось.

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Службою у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації був наданий письмовий висновок з приводу даного спору між сторонами, відповідно до якого Служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання дитини за місцем проживання її матері.

З метою захисту інтересів та прав малолітньої дитини, суд вважає за доцільне визначити її місце проживання з матір»ю без визначення адреси, оскільки визначення місця проживання дитини за певною адресою обмежує право дитини та його матері на вільний вибір місця проживання, що суперечить положенням Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання».

Крім того, судом також встановлено, що відповідач участь в матеріальному забезпеченні дитини приймає. Однак не надає щомісячно регулярну допомогу на утримання дитини.

Згоди на визначення порядку та розміру участі батька у грошовому забезпеченні дитини між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку і може забезпечити належний рівень утримання свого сина, що він не має інших аліментних зобов»язань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано, а також рівень його матеріального забезпечення.

Одночасно суд бере до уваги позицію відповідача щодо його згоди сплачувати аліменти щомісячно, у розмірі, не нижчому встановленого законодавством мінімумі, а також розмір витрат, які необхідно зробити щомісяця на дитину відповідного віку.

Однак, суд не може взяти до уваги посилання ОСОБА_2 на той факт, що відповідач має значні доходи, що пов»язані з його професією, оскільки зазначені обставини були спростовані наданими ОСОБА_1 доказами - майновою декларацією про майновий стан і доходи.

Також суд бере до уваги рівень забезпеченості позивача, яка має щомісячний дохід 7000 гривень, що підтверджується довідкою ПАТ «БГ Банк».

Беручи до уваги викладені обставини, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частка від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_2 - частковому задоволенню, з підстав, викладених судом вище.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з кожного із сторін на користь один одного судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за зустрічним позовом судові витрати в доход держави.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення,регламенту участі батька у вихованні дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 03.09.2005 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2302 - розірвати.

Визначити наступний регламент зустрічей батька, ОСОБА_1, з неповнолітньою дитиною - ОСОБА_3: щосуботи з 10 год. 30 хв до 14.00 год.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-тя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задовольнити частково.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір»ю, ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с.Воробіївка Полонського району Хмельницької області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частка від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.01.2015 р. і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 гривні.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з моменту проголошення рішення суду до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Суддя: