АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 688/2045/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1847/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів: Матковської Л.О., Федорової Н.О.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування рішення Полонської міської ради та знесення добудови.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Полонської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування рішення Полонської міської ради та знесення добудови. Вона зазначала, що рішенням виконкому Полонської міської ради від 21.10.1998 року №71 ОСОБА_2 дозволено будівництво добудови в заміну існуючого ветхого на зареєстрованій за володінням земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1. В подальшому на цій земельній ділянці ОСОБА_2 здійснила добудову. Вважає таке рішення незаконним, оскільки остання не є власником вказаної земельної ділянки. Її мати ОСОБА_3 є власником будинковолодіння по АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності виданого 10.12.1962 року на підставі рішення Полонського відділу комунального господарства №23 від 23.11.1962 року. Земельна ділянка для будівництва житлового будинку виділялась під забудову її матері ОСОБА_3. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1, вона є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст.529 ЦК УРСР 1963 року. Вважає, що після смерті матері до неї перейшло право власності на будинок та користування земельною ділянкою і без вилучення або без її згоди, як користувача земельної ділянки зведення ОСОБА_2 добудови неможливо. Проведена відповідачкою добудова на її земельній ділянці є самочинним будівництвом і тому підлягає знесенню. З цих підстав

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мазур Н.В. Провадження № 22-ц/792/1847/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 47

просила скасувати рішення виконкому Полонської міської ради від 21.10.1998 року №71, визнати незаконною вказану добудову та зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти знести побудовану на її земельній ділянці добудову.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі,

посилаючись на невідповідність його висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Розглядаючи спір, суд не дав належної оцінки рішенню Полонської міської ради від 21.10.1998 року №71, в якому неправомірно вказано, що власником земельної ділянки є ОСОБА_2, а висновок суду про те, що цим рішенням відповідачці ОСОБА_2 було дозволено будівництво добудови в заміну існуючого ветхого на зареєстрованій за будинковолодінням земельній ділянці, не відповідає матеріалам справи. На час розгляду виконкомом Полонської міської ради заяви ОСОБА_2, за нею земельна ділянка в установленому законом порядку не була зареєстрована. Суд в порушення вимог ст. 137 ЦПК України не витребував усі необхідні для розгляду справи докази, зокрема витяг з поземельної книги Полонської міської ради, в якій зазначено, що земельна ділянка для будівництва житлового будинку виділялась її матері ОСОБА_3. До неї, як до спадкоємця після смерті матері разом з правом власності на будинок перейшло і право користування земельною ділянкою. Суд не дав цим обставинам належної оцінки та не застосував ст.ст. 120, 123, ЗК України, ст. 377 ЦК України, ЗУ «Про планування та забудову».

Представник Полонської міської ради та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, будучи належним чином оповіщеними про розгляд справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних справ та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в судовому засіданні позивачем не доведено порушення її прав та інтересів прийнятим виконкомом Полонської міської ради рішенням №71 від 21 жовтня 1998 року щодо надання дозволу на зведення добудови ОСОБА_2, будівництвом самої добудови до житлового будинку.

Такі висновки суду підтверджуються матеріалами справи та відповідають закону.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку разом з господарськими спорудами по АДРЕСА_1

Рішенням Полонського районного суду від 01 березня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2006 року та ухвалою Верховного Суду України від 26 жовтня 2007 року, цей житловий будинок разом з господарськими спорудами розподілено між ними в натурі. ОСОБА_1 виділено дві житлові кімнати, комору та хлів, що становить 41/100 частину будинковолодіння, а ОСОБА_2 виділено коридор, кухню, жилу кімнату, веранду, хлів, погріб, що становить 59/100 частини будинковолодіння. Також встановлено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок та господарські споруди загальною площею 0,1054 га і кожній з них виділено в користування земельну ділянку розміром 0,0527 га із зазначенням лінії поділу. Крім того, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 2911 грн. за збільшення частки відповідача при проведенні поділу будинку в натурі. Суд виділив ОСОБА_2 ту частину будинку, біля якої на підставі рішення виконкому Полонської міської ради від 21 жовтня 1998 року №71 нею вже збудований фундамент під забудову веранди(ганку), який разом з будинком складає єдине ціле.

ОСОБА_2 збудувала громадсько-побутову будівлю до житлового будинку з дотриманням будівельних норм та правил, які діяли на той час, про що свідчить будівельний паспорт на це будівництво від 20 листопада 1998 року.

Давши належну оцінку дослідженим доказам в їх сукупності, та врахувавши, що ОСОБА_2 є власником 59/100 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1, в її користуванні перебуває земельна ділянка під фундаментом на зведення веранди (ганку), дозвіл на яку був наданий рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради від 21 жовтня 1998 року №71, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відсутні правові підстави для визнання цього рішенням неправомірним, визнання добудови самочинним будівництвом та її знесення.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що позивачем не доведено наявність порушеного права в рамках цього позову у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що після смерті матері позивач у порядку спадкування набула право власності на житловий будинок і до неї перейшло право користування земельною ділянкою не заслуговують уваги, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, зокрема матеріалами інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_1

На підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 10 грудня 1962 року ОСОБА_3 належало на праві власності домоволодіння, яке складалось з одного житлового будинку, розташованому по АДРЕСА_2, в 1985 році житловий будинок був перебудований і змінена нумерація житлового будинку на №21. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. На підставі свідоцтва про право власності з 9 лютого 1995 року власником житлового будинку став ОСОБА_5, колишній чоловік позивача. На підставі ч.1 ст. 30 ЗК УРСР 1990 року з послідуючими змінами та доповненнями, тобто в силу закону, до ОСОБА_5 перейшло право користування земельною ділянкою під цим домоволодінням.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що виконком Полонської міської ради незаконно в 1998 році надав ОСОБА_2 дозвіл на добудову до житлового будинку як власнику земельної ділянки по вул. І.Франка, 21 є безпідставними, оскільки спростовуються самим змістом оскаржуваного рішення.

Так, згідно рішення виконкому Полонської міської ради від 21 жовтня 1998 року №71 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 дозволено гр. ОСОБА_2 будівництво добудови в заміну існуючого ветхого на зареєстрованій за будинковолодінням земельній ділянці. Як видно зі змісту укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 договору дарування від 15 травня 1995 року, який в судовому порядку визнано частково недійсним рішенням суду від 11 березня 2005 року, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований на земельній ділянці розміром 1100 кв.м., тобто за будинковолодінням була закріплена земельна ділянка у такому розмірі, яка в силу закону перейшла у користування останньої (ст. 30 ЗК УРСР 1990 року з послідуючими змінами та доповненнями). Відповідачка будучи власником житлового будинку почала реконструкцію веранди(ганку).

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги, в тому числі й посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 17 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь