Справа № 569/2428/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2015 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області,
в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Абашиній О.В.,
з участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, суд
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, але подав суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля від 15.09.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про продаж транспортного засобу MAZDA, модель Premacy, рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: JMZCP19S241360719.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази поп справі, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 15 вересня 2012 року між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 04.04.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованій в реєстрі за № 838, та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля (далі Договір), за яким ОСОБА_3 зобовязувався передати ОСОБА_4 автомобіль марки «MAZDA PREMACY», рік випуску 2004, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.
Договір був укладений у простій письмовій формі. На момент укладення договору автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ та належав ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК469389 від 23.02.2012 року.
Крім того, ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 грудня 2014 року по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 18 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів, було встановлено, що при укладенні письмового договору сторонами не було дотримано встановленого Порядком державної реєстрації (перереєстрації), знання з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, порядку набуття права власності на транспортний засіб. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ і на час виникнення спірних правовідносин залишався зареєстрованим за ОСОБА_2 Окрім цього, відповідно до п. 8 згаданого Порядку документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно додатку 1, видана субєктом господарювання, діяльність якого повязана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Зібрані судом докази свідчать про те, що спірний договір купівлі-продажу автомобіля між сторонами був укладений без дотримання установленого порядку. Проте законом нікчемності укладеного сторонами договору прямо не встановлено, а тому він є оспорюваним.
Частиною 3 статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, вищезгаданою ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 грудня 2014 року було встановлено, що оспорюваний договір був укладений з порушенням Порядку державної реєстрації (перереєстрації), знання з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року.
Частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Відповідно до частини 3 статті 224 Кримінального процесуального кодексу України у разі допиту свідка він попереджається про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілий - за давання завідомо неправдивих показань.
Суд також бере до уваги, що сторонами не було надано жодного доказу, який підтверджував би скасування вище згаданої постанови про закриття кримінального провадження від 12 грудня 2013 року.
ОСОБА_4 під час допиту в якості потерпілого повідомив, що в інтернет-мережі він знайшов оголошення про продаж автомобіля MAZDA PREMACY 2004 року випуску. Зателефонувавши за вказаним в оголошенні номером телефону ОСОБА_4 повідомив, що його цікавить автомобіль, але на даний момент в нього немає грошей, але був автомобіль НОМЕР_3, який ОСОБА_4 мав намір продати та купити автомобіль. Через декілька днів до нього зателефонував ОСОБА_3 та сказав, що в нього є знайомий, який хоче купити автомобіль НОМЕР_3. 15 вересня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зустрілися в м. Рівне, де погодилися обмінятися автомобілями (MAZDA PREMACY 2004 року випуску на «Opel Omeqa» д.н.з. НОМЕР_4 з доплатою 2000 доларів). Для оформлення обміну видали один одному довіреності, які були посвідчені нотаріусом ОСОБА_7 В присутності нотаріуса ОСОБА_4 доплатив ОСОБА_3 гроші в сумі 2000 доларів.
ОСОБА_3 під час допиту в якості свідка повідомив, що він в мережу виставив на продаж (можливий обмін) свій автомобіль НОМЕР_5. Через декілька днів до нього зателефонував ОСОБА_4, який запропонував обмінятися автомобілями з доплатою. Через декілька днів він зателефонував до ОСОБА_4 та повідомив, що згідний на обмін з доплатою. Через деякий час він зустрівся з ОСОБА_4 в м. Рівне, де вони оглянули автомобілі та вирішили обмінятися ними. За цим вони поїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_7, де завірили довіреності на автомобілі.
Таким чином з показів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 випливає, що вони фактично вперше обговорювали продаж автомобіля на початку вересня 2013 року, а 15 вересня 2013 року ними фактично було здійснено обмін автомобілями (ОСОБА_3 передав для ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_5, а ОСОБА_4 для ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_3) з доплатою.
Оспорюваний договір датується 15 вересня 2012 року, але він не міг бути укладений 15.09.2012 року, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично вперше обговорювали продаж автомобіля на початку вересня 2013 року. Також ОСОБА_4 та ОСОБА_3 15 вересня 2013 року не здійснювали б обмін автомобілями з доплатою, якби між ними 12 вересня 2012 року вже був укладений та виконаний оспорюваний договір.
Станом на момент допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_3 жодного разу не вказали на укладення, існування чи виконання оспорюваного договору.
Таким чином суд вважає, що оспорюваний договір фактично був укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після 12 грудня 2013 року та у результаті зловмисної домовленості, яка полягає у наступному:
· ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шляхом укладення оспорюваного договору умисно домовилися заволодіти грошовим коштами ОСОБА_2 в розмірі 80 000,00 грн., стягнення яких на підставі оспорюваного договору підтверджується рішенням Рівненського міського суду від 18 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів, яке ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 грудня 2014 року було залишено без змін;
· ОСОБА_3 підписуючи оспорюваний договір усвідомлено діяв в межах наданих йому повноважень ОСОБА_2, але всупереч інтересам ОСОБА_2 та бажав їх настання, що підтверджується також визнання ОСОБА_3 позовних вимог ОСОБА_4 по вище згаданій справі;
· ОСОБА_2 заперечує проти оспорюваного договору та не згідний з його наслідками для себе.
Верховний Суд України в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 зазначив, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.
Згідно ч.1 ст. 232 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі не надали жодного доказу, який спростовував вимоги позивача, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання оспорюваного договору недійсним.
Відповідно до частини 1 статі 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 208-209, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, задоволити повністю.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля від 15 вересня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про продаж транспортного засобу «MAZDA», модель «PREMACY», рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий універсал-В, № кузова/шасі: JMZCP19S241360719.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_8