Справа № 520/796/15-ц
Провадження № 2/520/2087/15
25 березня 2015 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Прохорова П.А.,
при секретарі - Козловій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Імексбанк» про захист прав споживача та стягнення заборгованості, -
В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час та дату розгляду справи, не з'явились.
Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв, клопотань або заперечень не надав.
За викладених обставин суд доходить висновку про можливість заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 169, 224 ЦПК України.
Дослідивши доводи позову та проаналізувавши письмові докази по справі суд встановив наступні обставини та кореспондуючі ним правовідносини:
Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконала - передала банку відповідні грошові кошти.
З викладених обставин вбачається неналежне виконання банком взятих на себе зобов'язань за вказаним договором банківського вкладу в частині порушення ним п.п. 2.2.1 та 2.2.2 такого договору.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та при цьому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій форму на умовах та в порядку встановлених договором.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 3.1 Договору банківського вкладу вбачається, що за несвоєчасне чи неправильне списання з вини Банку суми з рахунку клієнта (позивача) банк сплачує Клієнту пеню у розмірі 0.1% несвоєчасно зарахованої суми за кожен день прострочення.
Згідно ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Щодо вимог позивача про застосування наслідків прострочення грошового зобов'язання, передбачених ст. 625 ЦПК України (стягнення втрат від інфляції та 3% річних), то суд зазначає наступне.
Згідно роз'яснень, наданих у Оглядовому листі ВГСУ від 29.04.2013 № 01-06/767/2013, вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням валюти боргу. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України при проведенні аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві (від 04.03.2014 року): як передбачено нормами Закону № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Натомість вимоги позивача про стягнення 3% річних відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦПК України підлягають задоволенню, та наданий позивачем розрахунок заборгованості позивача в цій частині вбачається обґрунтованим.
211,08 дол. США (еквівалентно 4956,56 грн.) - 3% річних.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 208-209, 213-215, 224-226 ЦПК України ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625,629, 1158, 1061, ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Імексбанк» про захист прав споживача та стягнення заборгованості - задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог позову - відмовити.
Стягнути з ПАТ «Імексбанк» на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 3654,00 грн.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров