У Х В А Л А

17 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Романюка Я.М,

Григор'євої Л.І., Гуменюка В.І.,

розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року в справі за позовом Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до Одеської міської ради, Управління Державного земельного агентства у м. Одеса, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_3, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, треті особи: ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України, про визнання недійсними договору, державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та майном,

встановила:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2014 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_15 та ОСОБА_27, до якої приєднались ОСОБА_14, ОСОБА_26, ОСОБА_12, ОСОБА_22, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_19, ОСОБА_3, відхилено.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_3, просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 та прийняти нове судове рішення, яким ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2014 року скасувати повністю, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2013 року скасувати частково, а саме в частині позовних вимог, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 378, 388 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що приймаючи рішення про продаж спірної земельної ділянки, Одеська міська рада порушила права законного користувача - ДСК «Чорноморське морське пароплавство», яка, як законний власник, згоди на продаж вказаної земельної ділянки не давала. Оскільки зазначений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки не відповідає вимогам законодавства та відповідно до статей 203, 215 ЦК України є недійсним, тому всі подальші правочини щодо відчуження спірної земельної ділянки є також недійсними.

У наданому для порівняння рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року, суд касаційної інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що у справі відсутні передбачені законом докази про те, що майно вибуло з володіння позивача без його волі, що виключає можливість витребування спірного майна від добросовісного набувача.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року, суд касаційної інстанції виходив з того, що випадки витребування майна від добросовісного набувача обмежуються зокрема пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України, де передбачено, що витребування майна можливе в разі його вибуття з володіння власника не з його волі іншим шляхом. Вирішуючи спір про повернення спірної земельної ділянки, суд апеляційної інстанції не зазначив якими нормами він керувався, якщо прокурор звернувся в суд в інтересах держави в статусі позивача, а не в статусі міської ради, а міська рада таких позовних вимог щодо повернення земельної ділянки не заявляла.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ де тотожними є предмет спору, підстави позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до Одеської міської ради, Управління Державного земельного агентства у м. Одеса, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_3, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, треті особи: ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України, про визнання недійсними договору, державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та майном, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк