Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2015 р. Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Хараджа О. О., при секретарі Клоковій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 07 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконав. У звязку з цим станом на 08 лютого 2015 року загальна сума заборгованості становить 26539,38 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15432,33 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8637,46 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 729,62 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1239,97 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 26539,38 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 265,39 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково, а саме визнає заборгованість за кредитом у розмірі 15432,33 грн. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом, а також штрафу не визнає, оскільки на їх нарахування накладено мораторій у звязку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області. Крім того вказує, що останній платіж у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, був здійснений ним у 2012 2013 роках. Після цього він нічого не сплачував, у звязку із чим просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 285637 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Того ж дня платіжну карту GOLD+55 № 285637 було перевипущено та переоформлено на універсальну карту № 413771, збільшено відповідачу кредитний ліміт до 16000 грн.

09 вересня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було встановлено відповідачу кредитний ліміт у розмірі 15440 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або підвищити) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір, по що свідчить підпис відповідача у заяві.

Згідно п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом п. 2.1.1.5.6 Умов визначено, що у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник на вимогу банку має виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів за кожним з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконав.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил боржник доручає списувати з будь якого рахунку, відкритого у банку, у тому числі, з картрахунку - грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашання боргових зобовязань.

Пунктом 1.1.2.4 Умов за незгодою зі зміною правил та/або тарифів банку позичальник зобовязується надати банку письму заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п. 1.1.3.2.3 Умов банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків.

Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором.

Пунктом 1.1.3.2.2 Умов передбачено, що у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленому банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором.

У звязку з цим станом на 08 лютого 2015 року загальна сума заборгованості перед позивачем становить 26539,38 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15432,33 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8637,46 грн., заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 729,62 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1239,97 грн. На підтвердження заборгованої суми позивачем надано відповідний розрахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 15432,33 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 8637,46 грн., заборгованість за комісією за користування кредитом у розмірі 729,62 грн., оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу позичальником порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти.

Доводи відповідача в частині того, що до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності, не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Уся інформація, яку банк має повідомити позичальнику, міститься у змісті кредитного договору і є вичерпною. Підписавши договір, відповідач погодився з умовами надання кредиту. Таким чином, волевиявлення відповідача було направлено на отримання грошей. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами кредитного договору і зобов'язався їх виконувати, засвідчивши це своїм підписом. Тим самим, відповідач вчинив правочин у письмовий формі, з умовами якого був ознайомлений.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема тривалість позовної давності.

У анкеті-заяві позичальника, завіреній особистим підписом відповідача, зазначено, що ОСОБА_1 згоден, що ця заява разом із запропонованими банком Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами складає між ним та Банком договір надання банківських послуг.

Таким чином, підписуючи заяву позичальника від 07 листопада 2013 року, відповідач був ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовій формі, у тому числі й з положеннями п. 9.12 зазначених Умов, яким передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Відповідно до змісту позову та підписаного кредитного договору (анкети-заяви) 07 листопада 2013 року відповідач отримав кредит в розмірі 16000 грн.

Банк звернувся до суду з позовом 30 березня 2015 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу за кредитним договором, укладеним 07 листопада 2013 року, тобто ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права 30 березня 2015 року - у межах встановленого законом строку.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до відповідача не заявлені вимоги про стягнення пені.

Щодо позовних вимог про стягнення штрафів суд зазначає наступне.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований та мешкає у м.Маріуполі Донецької області по вул. Карпінського, буд. 82 гурт. 19.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту б/н від 07 листопада 2013 року вбачається, що станом на 08 лютого 2015 року, тобто у період дії мораторію на нарахування пені та штрафів відповідачу були нараховані тільки штрафи в сумі: 500 грн. (фіксована частина) та 1239,97 грн. (процентна складова).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафів у сумі: 500 грн. (фіксована частина) та 1239,97 грн. (процентна складова).

Також суд зазначає, що дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не розповсюджується на нарахування процентів. А тому, підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками немає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд стягує з відповідача на їх користь витрати, повязані зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви до суду у розмірі 247,99 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 209, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН № НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 гурт. 19, мешкає в АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 07 листопада 2013 року у розмірі 24799,41 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 247,99 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. О. Хараджа