РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6053/15-ц

пр. № 2/759/3528/15

24 червня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді - Лук'яненко Л.М., при секретарі - Коваленко І.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з нерухомого майна, яке виступає предметом іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2015 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зняття арешту та заборони на відчуження з нежилого приміщення (в літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 11,70 кв.м., що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на підставі договору купівлі - продажу посвідченого 24 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстровано в реєстрі 2095 з.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на те, що 24 квітня 2007 року між ним та відповідачем укладено Договір іпотеки до кредитного договору №014/95-04/481М від 24 квітня 2007 року, за яким відповідач передала в іпотеку позивачу нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 11,70 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем основного зобов'язання, сторони Договору іпотеки до кредитного договору №014/95-04/481М від 24 квітня 2007 року дійшли згоди про позасудове врегулювання заборгованості за основним зобов'язанням.

В ході підготовки до добровільної реалізації предмета іпотеки, позивачу стало відомо, що в рамках зведеного виконавчого провадження №29922210 відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на все майно, що належить відповідачці.

Позивач вважає, що наявність арешту на майно, яке виступає предметом іпотеки порушує його права, як іпотекодержателя.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд слухати справу за її відсутності.

Від третьої особи представник не з'явився, подав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність.

Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача, керуючись ч. 4, ст.. 169, ст.. 224 ЦПК України суд ухвалив, що рішення у справі можливо постановити при заочному розгляді справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази в сукупності та співставленні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

24 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов'язками виступає Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки до кредитного договору №014/95-04/481М від 24 квітня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано в реєстрі за 2098 з. (а.с. 6-8)

Згідно з умовами п.1.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (сімнадцять), загальною площею 11,70 (одинадцять цілих сімдесят сотих) кв. м.

Право власності за іпотекодавцем підтверджується договором купівлі - продажу нежилих приміщень від 24 квітня 2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ковальчуком С.П та зареєстровано в реєстрі за № 2095 з.

Пунктом 1.1. Договору іпотеки встановлено, що цей Договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з Кредитного договору №014/95-04/481М від 24 квітня 2007 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодавець зобов'язується перед іпотекодержателем повернути кредит в розмірі 35000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США до 21 квітня 2017 року, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку у випадках передбачених Кредитним договором, а також Виконати інші умови Кредитного договору.

Заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами договору іпотеки становить 305 469 (триста п'ять тисяч чотириста шістдесят дев'ять) грн.. 00 коп. (п. 1.5. Договору іпотеки).

Згідно з висновком незалежної оцінки майна, ринкова вартість предмета іпотеки станом на 26.11.2014 року становить 111 802, 00 (сто одинадцять тисяч вісімсот дві) гривні 00 коп. (а.с. 32)

На час розгляду справи, зобов'язання іпотекодавця за кредитним договором перед іпотекодержателем є непогашеними. Загальна сума заборгованості станом на 09 квітня 2015 року становить 54 656, 86 (п'ятдесят чотири тисячі шістсот п'ятдесят шість) доларів США 86 центів, що еквівалентно за курсом НБУ на поточну дату - 1 285 001, 09 грн., яка складається із:

· Залишку заборгованості по тілу кредиту - 29 814, 75 доларів США;

· Залишку заборгованості за відсотками - 24 842, 11 доларів США.

Вказана сума заборгованості підтверджується випискою про рух коштів на кредитному рахунку відповідача за період з 24.04.2007 - 09.04.2015 р. (а.с. 19-27)

У зв'язку з погіршенням фінансового стану іпотекодавця, остання погодилась на добровільне врегулювання заборгованості за рахунок реалізації предмета іпотеки.

Однак, в ході підготовки до добровільної реалізації заставного майна, встановлено, що в рамках зведеного виконавчого провадження №29922210 відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на все майно, що належить відповідачу.

Водночас ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок звернення стягнення на заставне майно.

З частини 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Частиною 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Частиною 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст. 574 ЦК України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до частини 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Статтею 7 Закону України «Про іпотек» встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з п. 3.1.4. Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем та/або Позичальником зобов'язань за цим або Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 6 цього Договору та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки.

Згідно з п. 6.4. Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема: шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 574, 575, 629 ЦК України, ст.ст. 1, 3-7 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 212-213, 169, 224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про зняття арешту з нерухомого майна, яке виступає предметом іпотеки - задовольнити у повному обсязі.

Зняти арешт та заборону на відчуження з нежилого приміщення (в літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 11,70 кв.м., що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на підставі договору купівлі - продажу посвідченого 24 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстровано в реєстрі 2095 з.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення чи отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: