Справа № 215/499/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - Тарасенко О.В.

при секретарі - Пасько М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксації процесу технічними засобами за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики в сумі 22 000,0 грн., а також 7 448,59 грн. 3% річних від простроченого зобов'язання, 17 701,0 грн. інфляційних нарахувань, а разом 47 149,59 грн., а також судовий збір в сумі 471,50 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач у позові вказує, що вона 27.06.2008 року та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого вона передала відповідачу грошову позику в розмірі 25 000,0 грн. зі строком повернення через один рік, а саме, 27.06.2009 року. Позика була надана для поповнення обігових коштів з метою ведення підприємницької діяльності. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 27 червня 2008 року, що відповідає вимогам п. 2 ст. 1047 ЦК України.

Договором позики, що його було укладено між позивачем та відповідачем , відповідно до ч.І ст.1048 ЦКУ було встановлено щомісячну сплату 5 % від суми боргу до 27 числа кожного місяця.

Згідно ст. 11 ЦК України: Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно вимог ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно ст. 1046 ЦКУ: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, двадцять п'ять.

Статтею 1047 ЦК України визначені вимоги до форми договору позики, а саме: Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі ), що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк повернення у розписці визначений один рік, тобто 27.06.2009 р.

Станом на 27.06.2009 р. сума позики відповідачем не повернута. При цьому, відповідач по справі тривалий час не звертав уваги на усні вимоги позивача щодо повернення коштів, тому тільки 02.05.2011 року та 25.11.2012 року передав позивачці за допомогою ОСОБА_4 загалом 3 000,00 грн. , що було нею засвідчено відповідними

розписками про отримання 1 000,00 грн. та 2 000,0 грн. відповідно.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, ст.1050 ЦК України встановлено , що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Також він зобов'язаний сплатити штраф відповідно до ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У разі порушення зобов'язання згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином заборгованість з інфляційних втрат з суми боргу у 25 000,00 грн. складає 17 701,00 грн. При цьому враховано, що прострочення суми саме 25 000,00 грн становить 676 днів, середній індекс інфляції за період з 23.06.2009 р до 02.05.11 р становить 1.181 , інфляційні втрати складають 4525,00 грн. Після повернення боргу в сумі 1 000,00 грн, заборгованість в 24 000,00 грн протягом 1244 дні при середньому індексі інфляції 1.175 призвела до інфляційних втрат в розмірі 4 200,00 грн. в період з 26.06.09 до 25.11.12 р . Після повернення частини боргу в розмірі 2 000,00 грн, прострочення повернення суми у 22 000 ,00 грн. за період з 26.09.09 р до теперішнього часу - 08.12.2014 р. становить 1984 дні , що за середнім індексом інфляції 1.408 призвело до інфляційних втрат в розмірі 8 976,00 грн.

Заборгованість за відсотками за користування грошима за ставкою 3 % річних становить 7448, 59 грн. , яка складається з прострочення суми у 25 000,00 грн. протягом 676 днів ( з 26.09.09 р до 02.05.11 р) -1 389,04 грн ; після повернення частини боргу у 1 000,00 грн. прострочення протягом 1244 днів суми у 24 000,00 грн. ( з 26.06.09 р до 25.11.12 р) - 2 463,00 грн. Після повернення частини боргу у 2 000,00 грн. 25.11.2012 р до теперішнього часу - 08.12.2014 р прострочення становить 1984 дні, тобто 3 596,55 грн.

Загальна сума заборгованості становить 47149,59 грн.

Відповідно до ст.ст. 256 , 257 , 261 ЦКУ позовною давністю є строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Загальна позовна давність встановлена у 3 роки. Перебіг цього строку за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. Ст. 264 ч 1 та 3 ЦК України встановлено , що позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. В нашому випадку це є факти сплати боржником частини боргу в сумі 1 000,00 грн. 02.05.2011 р та 25.11.12 р - 2 000,00 грн , що підтверджено розписками ОСОБА_1

Таким чином , враховуючи переривання перебігу строку позовної давності та новий початок його відліку , він починає свій перебіг з дня останнього платежу - 25.11.12 року та спливає 25.11.2015 р, тобто після подання позову.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь боргу по договору позики в сумі 22 000,0 грн., а також 7 448,59 грн. 3% річних від простроченого зобов'язання, 17 701,0 грн. інфляційних нарахувань, а разом 47 149,59 грн., а також судовий збір в сумі 471,50 грн.

Позивач звернувся до суду с заявою про підтримку позову та розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.. ст.. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач позичив 25 000,0 грн., які зобов'язувався повернути до 27.06.2009 року, що підтверджується розпискою (а.с.10), але до теперішнього часу повернув лише 3 000,0 грн., а тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача 22 000,0 грн.

У разі порушення зобов'язання згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три проценту річних від простроченої суми складає 7448, 59 грн. , яка складається з прострочення суми у 25 000,00 грн. протягом 676 днів ( з 26.09.09 р до 02.05.11 р) -1 389,04 грн ; після повернення частини боргу у 1 000,00 грн. прострочення протягом 1244 днів суми у 24 000,00 грн. ( з 26.06.09 р до 25.11.12 р) - 2 463,00 грн. Після повернення частини боргу у 2 000,00 грн. 25.11.2012 р до теперішнього часу - 08.12.2014 р прострочення становить 1984 дні, тобто 3 596,55 грн., які також підлягають стягнення на користь позивача.

Заборгованість з інфляційних втрат з суми боргу у 25 000,00 грн. складає 17 701,00 грн. При цьому враховано, що прострочення суми саме 25 000,00 грн становить 676 днів, середній індекс інфляції за період з 23.06.2009 р до 02.05.11 р становить 1.181 , інфляційні втрати складають 4525,00 грн. Після повернення боргу в сумі 1 000,00 грн, заборгованість в 24 000,00 грн протягом 1244 дні при середньому індексі інфляції 1.175 призвела до інфляційних втрат в розмірі 4 200,00 грн. в період з 26.06.09 до 25.11.12 р . Після повернення частини боргу в розмірі 2 000,00 грн, прострочення повернення суми у 22 000 ,00 грн. за період з 26.09.09 р до 08.12.2014 р. становить 1984 дні , що за середнім індексом інфляції 1.408 призвело до інфляційних втрат в розмірі 8 976,00 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 256 , 257 , 261 ЦКУ позовною давністю є строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Загальна позовна давність встановлена у 3 роки,

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином у суду немає підстав для застосування строку позовної давності , оскільки відповідач з відповідною заявою до суду не звертався.

Судовий збір в сумі 471,50 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України, також підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст.. 526, 625, 1046 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60,88,169, 212-215,224 - 226 ЦПК України 2004р., суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 суму основного боргу у розмірі 22 000, грн, три проценти річних у розмірі 7 448, 59 грн , інфляційні нарахування у розмірі 17 701,00 грн., 471,50 грн. судового збору, а разом 47 621,09 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог статті 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

СУДДЯ: