Категорія 48Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.

за участю: відповідача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката Якименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на ? частку земельної ділянки, визнання спільною сумісною власністю домоволодіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2015 року, -

в с т а н о в и л а :

11.09.2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та висував вимоги:

- встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в період з грудня 2005 року по лютий 2013 року;

- визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0481 га, що розташована за адресою 3-й пров. Глінки, 11 «а»;

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не введений в експлуатацію житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує наступним: суд не взяв до уваги покази свідків, допитаних в судовому засіданні, які одностайно підтвердили, що вони сприймали позивача та відповідачку як чоловіка та дружину, дав їм однобічну оцінку. Безпідставно суд відмовив і в допиті в якості свідка спільного сина сторін - ОСОБА_5, невмотивовано відхилив клопотання про особисту участь в судовому засіданні відповідачки ОСОБА_2.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 та його представник адвокат Шикунова А.О. подану апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав. ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_7, Якименко О.О. апеляційну скаргу не визнали, заперечили проти її задоволення, зазначивши, що об'єкт нерухомості, про який йдеться, відповідач купила за особисті кошти, не перебуваючи у шлюбі з позивачем, підтвердженням чого є розмір її доходу, тоді як він жодного доказу на підтвердження будь-якої грошової участі не надав, весь період до другого укладення шлюбу він ухилявся від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5, всі його твердження надумані та не доведені жодними доказами. Він дійсно часто відвідував сина, відповідач не чинила йому в цьому перешкод, однак це ще не підтверджує їх фактичне перебування в шлюбі: вони не мали ні спільного побуту, ні спільного бюджету, не вели спільне господарство, а свідки підтвердили лише що вони бачили їх разом. Так, вони двічі намагалися проживати разом,однак жодного разу в них це не склалося через психолого-біологічну несумісність, що доведено рішеннями про розірвання шлюбу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що по справі не здобуто докази, які б свідчили про спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов'язки сторін в період з грудня 2005 року по лютий 2013 року, такі докази не надані позивачем, показання свідків спростовані письмовими доказами, дослідженими судом, не здобуто і доказів матеріальної участі позивача в придбанні спірного нерухомого майна.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на нормах закону і встановлених обставинах по справі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- 01.07.2000 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, який розірвано рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 12.11.2002 року (а.с.11);

- 12.02.2013 року між сторонами повторно зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2014 року (а.с.15, 49);

- від цих двох шлюбів в сторін народилися діти: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13, 14);

- 27.12.2012 року між ОСОБА_9, який діяв від імені ОСОБА_10, та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0481 га по АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_1), купівля-продаж була здійснена за 60 000 грн. (а.с.16-18);

- на придбаній земельній ділянці розташований будинок, правовстановлюючі документи на який відсутні, будинку присвоєна адреса АДРЕСА_1 (а.с.218);

- у період з 01.09.2007 року по 01.07.2013 року ОСОБА_2 здійснювала підприємницьку діяльність та мала дохід за 2007 рік - 70 966 грн., за 2008 рік - 121 455 грн., за 2009 рік - 147 486,15 грн., за 2010 рік - 253 783,52грн., за 2011 рік - 269 726,38 грн., за 2012 рік - 472 421, 14 грн., за 2013 рік доходів не отримувала, що підтверджено довідкою Вінницької ОДПІ (а.с.54);

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 пояснили що час від часу зустрічалися з ОСОБА_5 та ОСОБА_2, всі вони друзі та знайомі позивача, однак пояснити з чого вони роблять висновок, що сторони по справі проживали як одна сім'я, - не змогли.

· Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 23.07.2001 року з позивача ОСОБА_4 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_5 (а.с.122);

· ОСОБА_4 з 19.05.1998 р. зареєстрований АДРЕСА_3 в помешканні своїх батьків (а.с.9);

· Доводи позивач про те, що він разом з відповідачкою проживав в квартирі по АДРЕСА_4 та вони ставили там пластикові вікна, проводили індивідуальне опалення, спростовані наданими відповідачем доказами: металопластикові вікна в квартирі були встановлені ще попереднім власником: ОСОБА_19, про що є відповідна угода (а.с.58-60), технічне завдання (а.с.61), паспорт до договору (а.с.62), гарантія (а.с.63); індивідуальне опалення в квартирі було зроблено матір'ю відповідачки ОСОБА_20, що доведено відповідним актом приймання (а.с.66), робочим проектом (а.с.69 - 88);

· Надані позивачем фотознімки (а.с.167-202) не містять дат знімання, однак візуально можна зробити висновок, що всі вони стосуються періоду перебування вдруге у шлюбі з відповідачкою.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Сім'я - це особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До членів сім'ї відносяться чоловік, дружина, їхні батьки та неповнолітні діти, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником, ведуть з ним спільне господарство.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, та для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити не лише спільне проживання, але й наявність спільного побуту, ведення спільного господарства, прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення сім'ї.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що суд першої інстанції невірно оцінив покази свідків по справі, однак в ході апеляційного розгляду це не знайшло свого підтвердження: свідки лише підтвердили те, що вони часто бачили позивача і відповідача разом, позивач інколи допомагав відповідачці в вирішенні побутових питань (виготовлення меблів), що не заперечується і самою відповідачкою, однак їх свідчення не підтверджують наявність між сторонами сталих стосунків, ведення спільного господарства, спільність бюджету, того що дійсно могло б свідчити про наявність сімейних стосунків між позивачем та відповідачем, а наведене в апеляційній скарзі є власним трактуванням показів свідків та не дає підстав апеляційному суду переоцінювати ці показання, так як суд першої інстанції оцінив їх об'єктивно та безсторонньо, а в сукупності з іншими встановленими обставинами по справі дійшов вірного висновку, що покази свідків не можуть слугувати доказом того, що сторони по справі проживали в фактичних шлюбних стосунках та мали відносини, притаманні подружжю і сім'ї, а лише підтверджують періодичні зустрічі позивача і відповідача та його часті відвідування сина ОСОБА_5. Слід також зауважити, що суд першої інстанції вірно акцентував на тому, що свідки - це товариші та знайомі позивача, а свідок ОСОБА_21 - його мати.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі й щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Тягар доказування в справах вказаної категорії лежить саме на позивачеві.

В ході апеляційного розгляду, з метою сприяння доказуванню, було задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання в якості свідка неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (слід зауважити, що позивач, усно заявляючи таке клопотання, не зміг одразу зазначити в якому класі навчається дитина, що чітко прослуховується на звукозаписі). Однак дитина категорично відмовилася від явки в суд для дачі показів, що підтверджено листом директора НВК: загальноосвітня школа І-ІІ ступенів-ліцей № 7 Вінницької міської ради від 20.03.2015 року та особистою заявою ОСОБА_5 (а.с. 17-18, т.2).

Також на вимогу позивача було визнано обов'язковою особисту явку відповідача по справі - ОСОБА_2, яка з'явилася в судове засідання та дала пояснення щодо обставин справи, однак інших обставин, окрім встановлених судом першої інстанції, здобуто не було.

Отже, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, що жодного доказу проживання позивача та відповідача саме як чоловіка і жінки однією сім'єю, ведення спільного побуту, господарства, того, що між позивачем та відповідачем склалися усталені відносини, притаманні подружжю, вони мали спільний бюджет, спільно робили ряд покупок, оточуючі сприймали їх як чоловіка та жінку, - по справі здобуто не було, а сам лише факт відвідування позивачем відповідачки ОСОБА_2 та сина ОСОБА_5 не свідчить про сімейні стосунки сторін.

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Т.М.Шемета

Судді: В.В. Сопрун

М.В. Матківська