АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/529/15 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Гурзель І. В., .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А. на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року та на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Тернопільського відділення №5 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про стягнення коштів за депозитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про стягнення коштів за депозитним договором в сумі 374 317,80 грн. та із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту на рахунок ПАТ "Ві Ей Бі Банк" в межах суми позову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. В порядку забезпечення позову накладено арешт на рахунок ПАТ "Ві Ей Бі Банк" в головному управлінні НБУ по м. Києві і Київській області в межах суми позову.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Тернопільського відділення №5 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про стягнення коштів за депозитним договором задоволено. Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Тернопільського відділення №5 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в користь ОСОБА_3 кошти згідно Договору банківського вкладу "Наш найкращий депозит" №457806/2012 від 02.11.2012 року в сумі 23 691 доларів США, що еквівалентно 374317,80 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 11.02.2015 року заяву ПАТ "Всеукраїнськийий Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22.12.2014 року залишено без задоволення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 11.02.2015 року у задоволенні заяви ПАТ "Всеукраїнськийий Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.11.2014 року відмовлено.

ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А. звернулася в суд з апеляційними скаргами, в яких просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року та ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року.

Апелянт вказала, що судові рішення є необґрунтованими у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а саме суд не прийняв до уваги вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно якого під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також не здійснюється накладення арешту на кошти та майно банку.

Посилаючись на наведене апелянт просила скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та скасувати арешт накладений на кошти та майно банку.

В судове засідання сторони повторно не з'явились. Враховуючи те, що в справі є дані про їх належне оповіщення, апелянт просить справу розглядати у його відсутність, колегія вважає за можливе слухати справу у відсутність сторін у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга на рішення суду від 22.12.2014 року до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга на ухвалу суду від 11.02.2015 року підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення депозитних коштів, суд виходив з того, що позивач у встановленому порядку після закінчення строку дії договору, звернувся до відповідача із заявами про повернення суми вкладів, проте відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків щодо повернення суми вкладів та відсотків за ними, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання, внаслідок чого банком були порушені права позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та встановленим обставинам по справі.

Судом встановлено, що 2 листопада 2012 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Тернопільського відділення №5 ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу "Наш найкращий депозит" №457806/2012 (в доларах США). Предметом договору є розміщення вкладу розміром 10 000 доларів США терміном на 4 місяці.

Згідно п.1.5. Договору виплата процентів, нарахованих на вклад протягом першого строку дії вкладу здійснюється за ставкою 10,5 % річних, протягом другого строку дії вкладу - за ставкою 13% річних. Нарахування та виплата процентів здійснюється згідно з умовами договору та правил. Зазначена в цьому пункті ставка стосується виключно першого та другого строків дії вкладу та може бути змінена для випадків переукладення договору на новий строк на умовах зазначених в правилах.

ОСОБА_3 було пролонговано вищезазначений договір та збільшено суму вкладу, яка станом на 02.11.2014 р. становила 23 691 дол. США.

Термін дії договору закінчився 03.11.2014 р., а 04.11.2014 року позивач звернувся із заявою до банку про виплату йому депозитних коштів, проте відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків щодо повернення суми вкладів та відсотків за ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, за змістом наведених норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що термін дії депозитного договору, укладеного між сторонами закінчився 03.11.2014 р., що не заперечується апелянтом.

На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 року "Про віднесення ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року за № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені вимоги закону, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що згідно вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом встановлено, що строк дії депозитного договору закінчився 03.11.2014 р., позивач звернувся із заявою про виплату депозиту 04.11.2014 року , тобто до запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно із ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

У зв'язку з цим посилання банку на постанову Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України», п. 1 якої передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 тис. грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб, і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Отже, суд дійшов правильного висновку, що відмова банку у поверненні грошових коштів з поточного рахунку позивача суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

Посилання апелянта на те, що станом на 03.03.2015 року сума коштів на рахунку позивача становила 10 946,72 долари США, що є значно меншим від суми, яку стягнув суд, колегія не приймає до уваги, як таке, що спростовується матеріалами справи та недоведене відповідачем належними та допустимими доказами.

Так, суд ухвалив рішення про стягнення коштів станом на час розгляду справи - 22.12.2014 року, наявність на депозитному рахунку позивача коштів в сумі 23 691,0 долари США не заперечує сам апелянт у своїй апеляційній скарзі.

Будь-яких доказів (витягів з рахунків, тощо) про факт знаходження на рахунку позивача іншої суми апелянт ні в судове засідання, ні до апеляційної скарги на підтвердження своїх доводів чи спростування висновків суду першої інстанції не подав.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на рахунок ПАТ "Ві Ей Бі Банк" в головному управлінні НБУ по м. Києві і Київській області в межах суми позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму ВССУ від 22.12.2006 N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до п.5 ст.36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації накладення арешту на майно банку не здійснюється.

Враховуючи обставини справи, зміст заходу забезпечення позову, колегія вважає, що дані заходи забезпечення позову слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А. на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року залишити без зміни.

Апеляційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної М.А. на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою забезпечення позову у спосіб накладення арешту на рахунок ПАТ "Ві Ей Бі Банк" в головному управлінні НБУ по м. Києві і Київській області в межах суми позову скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.Є. Фащевська