Справа № 376/492/14 Головуючий у І інстанції Клочко В.М.
Провадження № 22-ц/780/1883/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 38 21.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Лащенко В.Д.

за участю секретаря Франюк Т.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сквирської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд встановити факт, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 володів на праві власності житловим будинком із господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, встановити факт постійного проживання позивача з ОСОБА_5 з березня 2013 року по день смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку із господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Позивач та ОСОБА_4 (третя особа), яка відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, являються спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця. Інших спадкоємців немає. ОСОБА_3 прийняв спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України. При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадщини позивачу було відмовлено у видачі вищевказаного свідоцтва в зв`язку із відсутністю доказів на прийняття спадщини після смерті спадкодавця та відсутність зави третьої особи про відмову від своєї частки в спадщині на користь позивача. За вказаних обставин просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 11 квітня 2014 року позов задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 володів на праві власності житловим будинком із господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 Київської області. Встановлено факт, що ОСОБА_3 постійно проживав з ОСОБА_5 із березня 2013 року по день смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано в порядку спадкування за законом за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та обов'язки, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову, через порушення норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вона є спадкоємцем другої черги, а саме сестрою померлого ОСОБА_5, яка відповідно до вимог ст. 1269 ЦК прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, а суд без визначення кола спадкоємців, витребування матеріалів спадкової справи, без наявності обґрунтованої відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії ухвалив не законне рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сквирського районного управляння юстиції у Київській області, актовий запис № 106.

Після смерті ОСОБА_5, як зазначив позивач, відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Також, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що він прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, прийняв до уваги, визнання позову відповідачем, а саме Сквирською міською радою, а також виходив з того, що задоволення позову не порушує прав інших осіб, а обставини викладені у позові підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 1297 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В позовній заяві позивач посилається на те, що він подавав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус відмовилася приймати таку заяву.

Так, суд першої інстанції вважаючи доведеними обставини, викладені у позові, в порушення вимог ст.ст. 214, 215 ЦПК України доводи позивача не перевірив, не визначився з характером спірних правовідносин, правовою нормою, що їх регулює, та підставами для задоволення позову, не встановив коло спадкоємців, чи звертались вони до нотаріальної контори за вирішенням такого питання та за видачею їм свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, чи були вирішені такі питання нотаріусом, чи мала місце відмова нотаріуса в прийнятті заяви про прийняття спадщини в порядку та підстави такої відмови.

В той же час, як вбачається з витребуваної судом апеляційної інстанції матеріалів спадкової справи, позивач у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а отже прийняв спадщину після батька не шляхом спільного проживання в порядку визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як зазначив суд першої інстанції, а шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу.

Посилання позивача на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину є надуманим та повністю спростовується матеріалами спадкової справи, відповідно до якої нотаріус не приймав рішення про відмову у видачі свідоцтва. Не надано такої відмови і суду.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом до Сквирської міської ради, позивач приховав ще двох осіб, які звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, а саме апелянта у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_6, яка звернулась до нотаріуса в інтересах своєї дочки ОСОБА_7, зазначаючи що померлий ОСОБА_5 є її батьком.

Не дивлячись на те, що питання визнання права власності на спадкове майно впливає на права та інтереси осіб, які звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, позивач позову до них не пред'явив.

В той же час, суд першої інстанції, всупереч вимогам ч. 2 ст. 160 ЦПК України, не забезпечив всебічного та об'єктивного розгляду справи, не перевірив коло спадкоємців, не витребував та не дослідив матеріали спадкової справи та вирішив питання про права та обов'язки осіб, що взагалі не брали участі у розгляді справи, на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що зазначений позивачем відповідач, а саме Сквирська міська рада, ніяким чином не порушувала прав позивача і не має нікого відношення до спадщини ОСОБА_5, оскільки в померлого є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Крім того, порушення прав позивача взагалі відсутні, оскільки позивачу, як особі, яка у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, нотаріус не відмовляв у видачі свідоцтва про право на спадщину, а отже зазначений позов фактично спрямований на визнання права власності на спадкове майно без додержання встановленої законом процедури та без відома зацікавлених осіб, які також претендують на спадщину після смерті ОСОБА_5

Зазначені обставини суд першої інстанції проігнорував та ухвалив незаконне рішення, яке не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, суперечить встановленим обставинам справи та наявним у справі доказам.

Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову, на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Сквирської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Лащенко В.Д.