Справа № 464/5753/14 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/3372/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_2,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3 і її представника адвоката ОСОБА_4; адвоката ОСОБА_5 представника відповідачки ОСОБА_6; ОСОБА_7 представника Сихівського ВДВС Львівського МУЮ; ОСОБА_8 представника ТОВ «Кей-Колект»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та апеляційною скаргою Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, Приватного підприємства „Нива-В.Ш.", Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, треті особи ОСОБА_9 та Товариство з обмеженою відповідальністю „Кей-Колект, про визнання недійсними результатів прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, визнання недійсним та скасування акту державного виконавця, свідоцтва про право власності і зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що на виконанні Сихівського ВДВС Львівського МУЮ перебуває виконавчий лист, виданий 18.02.2010 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 083 175 грн. В ході примусового виконання судового рішення державним виконавцем проведено опис та арешт квартири № 1 на вул. Коломийській, 13-а у м. Львові (в подальшому „спірна квартира), що належала позивачці та ОСОБА_9 В подальшому державним виконавцем було проведено оцінку описаного майна та передано його на реалізацію ПП «Нива-В.Ш.», яким перші торги з реалізації арештованого майна було призначено на 14.02.2014 року, про що розміщено відповідне оголошення на веб-сайті http:// trade.informjust.ua за № 536004 (лот №17, реєстраційний номер лоту 1048998). Переможцем вказаних торгів стала ОСОБА_12, але оскільки останньою не було внесено всієї належної суми до сплати за придбане майно у встановлений термін, то відповідно до протоколу №1414019-17/1 від 03.03.2014 року на підставі ст. 46 Закону «Про іпотеку» переможцем торгів стала відповідачка ОСОБА_6 (як наступний учасник, що запропонував найвищу ціну не нижчу за початкову ціну продажу).

Покликалася на те, що прилюдні торги з реалізації спірної квартири було проведено з грубим порушенням встановленого законом порядку, оскільки вона не є боржником за даним виконавчим провадженням, проте є співвласником спірної квартири, чим було порушено п.2.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27.10.1999 року №68/5 (в подальшому „Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів). Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Частки співвласників у спірній квартирі визначеними не були. Крім цього, стверджувала, що її не було повідомлено торгівельною організацією про дату, час і місце проведення торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Також покликалася на те, що інформаційне повідомлення на веб-сайті № 536004 про призначення торгів не відповідає вимогам п.3.6 вищевказаного Тимчасового положення, що встановлює вимоги до змісту інформаційного повідомлення. Вважала неправомірним застосування при реалізації квартири ст. 46 Закону України «Про іпотеку» (згідно з якою наступний учасник, що запропонував найвищу ціну, але не нижчу за початкову ціну продажу, оголошується переможцем прилюдних торгів), оскільки у даному випадку було відсутнє рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки або виконавчий напис нотаріуса. Вважає, що оскільки переможець торгів ОСОБА_12 не сплатила коштів за придбане майно, то торгівельна організація зобов'язана була реалізовувати майно на наступних прилюдних торгах.

З урахуванням вище наведеного, в кінцевій редакції позовних вимог просила визнати недійсними результати прилюдних торгів, проведених 14 лютого 2014 року філією 14 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» з реалізації спірної квартири, оформлені протоколом про проведення прилюдних торгів №1414019-17/1; визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про реєстрацію права власності на спірну квартиру від 03.04.2014 року за ОСОБА_6, видане приватним нотаріусом львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, а також зобов'язати реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції Львівської області скасувати реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_6 (т.1, а.с.2-7; 56-61; 113-116; 181-182; 228; 232-236).

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів, проведених 14 лютого 2014 року Філією 14 Приватного підприємства „Нива-В.Ш." з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: квартири № 1 на вул. Коломийській, 13-а у м. Львові, оформлені протоколом про проведення прилюдних торгів №1414019-17/1.

Визнано недійсним та скасовано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 07 березня 2014 року, ОСОБА_6

Скасовано свідоцтво від 03 квітня 2014 року, видане приватним нотаріусом львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 07 березня 2014 року, про реєстрацію права власності на квартиру № 1 на вул. Коломийській, 13-а у м. Львові за ОСОБА_6

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат (т.2, а.с. 71-75).

Дане рішення оскаржили відповідачка ОСОБА_6 та Сихівський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (в подальшому „ВДВС).

Апелянти просять оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального права.

Висновок суду про те, що прилюдні торги із реалізації спірної квартири, як предмету іпотеки, були проведеними з порушенням п. 7.1 розділу 7 „Прикінцеві положення Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів, оскільки рішення суду або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, вважають таким, що не грунтується на нормах чинного законодавства, оскільки така „реалізація предмету іпотеки ... здійснювалася в межах виконавчого провадження ... про стягнення солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на користь АКІБ «УкрСиббанк» боргу за договором про надання споживчого кредиту і „на підставі ч.1 ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження.

При цьому апелянти також посилаються і на те, що Законом України „Про іпотеку встановлено спеціальний порядок визначення переможця торгів при реалізації предмета іпотеки у випадку невнесення первинним переможцем належної до сплати суми за лот, а оскільки згаданий Закон має вищу юридичну силу, ніж Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів, то в даному випадку підлягає застосуванню саме норма ч. 3 ст. 46 Закону України „Про іпотеку, а не п. 7.1 розділу 7 „Прикінцеві положення Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів.

Апелянт ОСОБА_6 також покликається на те, що суд, частково задовольняючи позовні вимоги та визнаючи недійсними результати прилюдних торгів, неправомірно не застосував до спірних правовідносин норму ст. 216 ЦК України, якою встановлено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (т.2, а.с. 81-86; 90-95).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянтів на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг та заперечення цих доводів зі сторони позивачки, її представника і представника ТОВ «Кей-Колект», перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Сихівського ВДВС Львівського МУЮ до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_6 підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Примусова реалізація заставленого майна, як стадія виконавчого провадження, є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України „Про виконавче провадження, ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено нормами Закону України „Про виконавче провадження та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів.

Згідно з пунктом 1.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів реалізація предмета іпотеки здійснюється з урахуванням вимог Закону України „Про іпотеку. Отже, Законом України „Про іпотеку визначено спеціальний порядок для реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

Аналіз норм з точки зору колізії загальної та спеціальної норм дає підстави для висновку про те, що у разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України „Про іпотеку до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України „Про виконавче провадження та Тимчасового положення.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року по справі з аналогічних правовідносин (т.2, а.с. 139-144), висновки якої щодо застосування норм права (у відповідності до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України) мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Факт відсутності судового рішення про звернення стягнення на спірну квартиру, як на предмет іпотеки, апелянтами не спростовано.

Відтак, при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України „Про іпотеку до спірних правовідносин не застосовуються, а тому доводи апеляційних скарг з посиланням на норми згаданого Закону до уваги прийматися не можуть.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що прилюдні торги з продажу спірної квартири проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а саме на підставі виконавчого листа № 2-1137 від 18.02.2010 року, виданого Сихівським районним судом м. Львова про стягнення солідарно ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 і ОСОБА_10 на користь АКІБ „УкрСиббанк боргу за договором про надання споживчого кредиту в сумі 1 083 175 грн., прийшов до вірного висновку про те, що до спірних правовідносин підлягають до застосування загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме: норми Закону України„Про виконавче провадження та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів, які при проведені прилюдних торгів з реалізації спірної квартири були порушеними.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» міститься розяснення про те, що за змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину.

Як стверджується матеріалами справи, відповідачкою ОСОБА_6 спірну квартиру було придбано з прилюдних торгів за 210 000 грн., з яких: 31 290 грн. отримано ПП «Нива-В.Ш.» в якості суми винагороди за проведення прилюдних торгів; 162 363 грн. 17 коп. перераховано ТОВ «Кей-Колект» в рахунок погашення боргових зобовязань ОСОБА_9; а 16 346 грн. 83 коп. залишилося у Сихівському ВДВС Львівського МУЮ в якості виконавчого збору та компенсації витрат на проведення виконавчих дій (т.1, а.с. 19-20; т.2, а.с. 39).

Враховуючи визнання прилюдних торгів недійсними та з урахуванням вище наведеного розподілу сплачених ОСОБА_6 коштів за спірну квартиру, колегія суддів приходить до висновку про те, що сплачені згаданою відповідачкою кошти за спірну квартиру слід стягнути на її користь з вище згаданих отримувачів цих коштів.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п. 4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня 2015 року змінити, доповнивши його резолютивну частину після абзацу пятого абзацами шостим, сьомим та восьмим наступного змісту:

„Стягнути з Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» на користь ОСОБА_6 31 290 (тридцять одну тисячу двісті девяносто) грн.

Стягнути з Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на користь ОСОБА_6 16 346 (шістнадцять тисяч триста сорок шість) грн. 83 коп.

„Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю „Кей-Колект на користь ОСОБА_6 162 363 (сто шістдесять дві тисячі триста шістдесять три) грн. 17 коп.

У звязку з цим абзаци шостий і сьомий резолютивної частини рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня 2015 року вважати абзацами девятим та десятим.

В решті рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: