Справа № 159/1973/15-ц
Провадження № 2/159/668/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 23 липня 2015 року

Ковельський міськрасуд Волинської обл.,

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5, про відшкодування витрат на поховання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом (а. с. 2,3), мотивуючи тим, що у АДРЕСА_1 з травня 1969 р. проживала його бабуся - ОСОБА_6. Разом з останньою після укладення шлюбу став проживати і чоловік - ОСОБА_7. Подружжя спільних дітей не мало, до нього ставилось з любов»ю, створивши у одній з кімнат умови для проживання, чим не раз користувався, надаючи, по можливості, допомогу з побутових питань. ІНФОРМАЦІЯ_2 його бабуся померла. Поховання останньої, фактично, здійснив він, так як на той час тимчасово проживав в сім»ї ОСОБА_7. Для чоловіка смерть дружини стала непоправним горем; чоловік втратив інтерес до життя і пережив подружжя на 13 міс.. В період з дати смерті ОСОБА_6 і по дату смерті ОСОБА_7 фактично на вимогу чоловіка його бабусі змушений був майже постійно знаходитись у вказаній квартирі, надавати допомогу у побуті ОСОБА_8. ОСОБА_7 - рідний брат відповідачів. Ще за життя подружжя з відповідачами, членами родини підтримувались стосунки епізодичні, уривками та рідко. Коли помер рідний брав, то відразу заявили, що найбільш люблячої, ріднішої людини у них не було; вони є спадкоємцями стосовно його майна (квартири), не дивлячись на те, що вже певну частку у квартирі мав його батько після смерті своєї матері - його бабусі. Відповідачі, будучи своєчасно проінформованими про смерть брата, з»явились несвоєчасно у квартирі. Фактично, поховання організував та особисто здійснив він, витративши свої особисті кошти в сумі 2 580 грн.. Документальне підтвердження виконання робіт - копання ями - відсутнє, так як таку роботу виконали його товариші, але підтвердження вартості такої роботи - письмовий документ на суму 175 грн.. На поминальні обіди він поніс витрати на суму 3 238 грн. 71 коп.. А всього він поніс витрат на суму 5 818 грн.. Відповідачі, знаючи про його люб»язні стосунки з їх рідним братом, і ставлення останнього до нього, що виражалось у обіцянці переписати йому квартиру на, протязі місяця обіцяли повернути витрачені ним кошти на поховання ОСОБА_7. Однак, вже з липня 2012 р. нормальне спілкування припинилось, розпочались судові позови щодо нього та його батька. На його пропозицію добровільно у позасудовому порядку повернути спірні кошти, відповідачі не зреагували. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь 5 818 грн. 71 коп. понесених ним витрат на поховання та вшанування померлого ОСОБА_7. Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у справі.

За ухвалою суду від 20.05.15 р. до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, було залучено ОСОБА_5 (а. с. 47).

25.05.15 р. судом відмовлено у прийнятті матеріалів зустрічного позову (а. с. 75).

14.05.15 р. відповідачем ОСОБА_3. було подано до суду письмове заперечення проти позову (а. с. 27 - 33), мотивоване тим, що 23.05.15 р. помер ОСОБА_7. Позивач покликається на такі витрати, що понесені ним на поховання померлого, що викликають сумнів у їх розумності через придбання для поховання двох комплектів певного виду одягу. Накладна підприємця, у якого придбані товари для поховання, датована 24.05.12 р., а свідоцтво платника єдиного податку щодо цього ж підприємця датоване 25.05.12 р., що викликає сумнів у праві підприємця на здійснення роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах. Позивачем не надано доказів законної купівлі та дійсної вартості вищевказаних товарів. Крім того, вказана вище накладна не містить таких реквізитів як місце її складання, особистий підпис позивача у графі «Прийняв». Вважає, що позивач міг отримати допомогу на поховання згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України «Про поховання та похоронну справу», ч. 4 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає, що позивач зловживає своїми цивільними та цивільно - процесуальними правами, так як повинен був звернутись для отримання вищевказаної допомоги до відповідних держорганів. А тому вважає, що є підстави для застосування до позивача, серед іншого, положень ч. 6 ст. 13 ЦК України. Зловживаючи своїми правами, позивач змушує її постійно хвилюватись, що супроводжується душевними переживаннями і може призвести до погіршення стану її здоров»я. Зазначає, що поховання передбачає певну процедуру і укладення договору - замовлення на організацію та проведення поховання відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу», п. 5, п. 10 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Держжитлокомунпослуг України від 19.11.03 р. № 193. Позивачем не надано доказів оформлення такого договору - замовлення. А тому вважає вимоги позивача в частині витрат на поховання в сумі 2 580 грн. безпідставними. Щодо вимог позивача в частині витрат на проведення поминальних обідів в сумі 3 238 грн. 71 коп., то позивачем не надано суду належних та допустимих доказів понесення таких. Крім того, така вимога суперечить положенням абз. абз. 17, 18, 20 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», ст. 1 232 ЦК України. Просить у позові відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги позивача підтримали повністю, обґрунтувавши їх вищенаведеними доводами. Суду позивач додатково пояснив, що витрати на поховання ОСОБА_7, який був чоловіком його бабусі, поніс він. Він не був зареєстрованим по місцю проживання ОСОБА_7, хоча там ночував. Третя особа у справі не мала можливості нести витрати на поховання. Відповідачі прибули на похорони на другий день і були присутніми на поминальному обіді після поховання. Коли померлого привезли з моргу, він придбавав у супермаркеті «Наш край» продукти для харчування тих людей, що прийшли вшанувати покійного. Його товариші - свідки у справі - допомагали йому - викопали яму для поховання ОСОБА_7 і він їх за це у кафе пригостив. Атрибути для поховання він придбавав у приміщенні магазину «Квіти» у м. Ковелі за прийнятними цінами. Оскільки на Волині прийнято організовувати поминальні обіди по покійникові, він організував такий у кафе «Ласунка» у м. Ковелі на другий день після похорон - 9 днів на суму 2 032 грн. 56 коп., на 40 - й день та на рокову службу у кафе «Українські страви» у м. Ковелі на суму 1 101 грн.29 коп.. Відповідачі добровільно не погоджуються відшкодувати йому спірні витрати. Просять позов задовольнити.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з»явились, хоча належно оповіщені. Про причини неявки суду не повідомили.

Письмового заперечення проти позову від відповідача ОСОБА_4 до суду не надходило.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні

відповідача в судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. Письмового заперечення проти позову до суду не подала.

На думку суду, можливий розгляд справи у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення. Та обставина, що ОСОБА_6 з 13.03.73 р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженцем с. Попович Ковельського р - ну Волинської обл., померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ковелі Волинської обл., стверджується копіями свідоцтв: про укладення шлюбу НОМЕР_1, виданого 13.03.73 р. міськбюро ЗАГС м. Ковеля Волинської обл. (а. с. 4); про смерть НОМЕР_2, виданого 29.03.11 р. відділом держреєстрації ацс по м. Ковелю Волинської обл. реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської обл. (а. с 5).

Як стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого 24.05.12 р. відділом держреєстрації ацс по м. Ковелю Волинської обл. реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської об., ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. у м. Ковелі Волинської обл. (а. с. 6).

Згідно з накладною б/№ від 24.05.12 р., виданою підприємцем ОСОБА_10, позивач за готівку придбав речі для поховання на загальну суму 2 580 грн. (а. с. 7).

Відповідно до рахунка № 091 111 від 25.05.12 р., виданого кафе «Ласунка» (а. с. 7 зворот), на загальну суму 2 032 грн. 56 коп. було замовлено певну кількість блюд та продуктів. Відповідно до фіскального чека № 0562 від 24.05.12 р., виданого супермаркетом «Наш край» ТзОВ «Арго - Р», придбано продуктів на загальну суму 104 грн. 86 коп. (а. с. 7 зворот). Згідно з рахунком офіціанта на суму 1 101 грн. 29 коп. було замовлено поминальний обід для осіб в кількості 20 чол. (а. с. 9 зворот).

Згідно з накладною № 300 111 від 29.03.11 р., виданою Ковельським КП «Добробут» через магазин «Квіти» (а. с. 9), ОСОБА_6 було відпущено за готівку таку послугу як копання ями вручну на суму 175 грн.. Однак, суд вважає, що вищезазначеною накладною жодним чином не стверджуються витрати позивача на оплату аналогічної послуги для поховання ОСОБА_7 у 2012 р..

Як зазначено у ч. 1 ст. 1 232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 15.05.14 р. у справі № 159/1 181/14 - ц провадження № 2/159/419/14 за позовом ОСОБА_3., ОСОБА_11 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, відповідачі у розглядуваній справі є спадкоємцями майна ОСОБА_7 як спадкодавця (а. с. 39 - 41).

Як стверджується показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, їм відомо, що спірні витрати, пов»язані з похованням ОСОБА_7, взяв на себе саме позивач.

Посилання відповідача ОСОБА_3. у своїх письмових запереченнях на ту обставину, що позивачем зроблено нерозумні витрати на придбання 2 пар таких предметів (одягу) як носки, труси, майки на загальну суму 80 грн., суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, так як придбавання вказаного одягу у кількості 2 пар, безсумнівно, не передбачає використання його померлим за призначенням, однак, на думку суду, не може розцінюватись як нерозумна витрата, не складає значної суми. Не знайшли свого ствердження в суді і посилання відповідача ОСОБА_3. у своїх письмових запереченнях на ту обставину, що позивачем зроблено незаконну купівлю вищезазначених предметів для поховання з огляду на наявність у підприємця - продавця відповідних документів, що стосуються його підприємницької діяльності. Так, вказані вище витрати стверджені накладною, наданою суду позивачем. А тому вимоги позивача в частині стягнення понесених ним витрат в сумі 2 580 грн. на придбання у підприємця ОСОБА_10 предметів для поховання, підлягають задоволенню.

Разом з тим витрати на влаштування вечері у будинку померлого 24.05.12 р., проведення поминального обіду 25.05.12 р. і послідуючих, що проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці у відповідності до ст. 1 232 ЦК України. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», до поняття поховання померлого відноситься комплекс заходів та обрядових дій, що здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству, а поминки та вшанування до цих дій не віднесено законом.

А тому вимоги позивача в частині стягнення суми 2 032 грн. 56 коп. як його витрат на: оплату рахунка № 009 111 від 25.05.12 р. кафе «Ласунка»; поминального обіду на 20 осіб за рахунком офіціанта на суму 1 101 грн. 29 коп.; придбання продуктів для пригощання осіб, які прийшли вшанувати померлого 24.05.12 р., у супермаркеті «Наш край» 24.05.12 р., є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Крім того, як показали суду свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, вони як, відповідно, друг та родич позивача, допомагали йому у організації поховання ОСОБА_7 та на прохання позивача копали на кладовищі яму, за що позивач їх згодом пригостив у закладі харчування і не вважають, що за таку їх послугу отримували плату. Тобто, витрат в сумі 175 грн., що є аналогічною сумі, витраченій на оплату послуги «копання ями» у 2011 р. за накладною № 300 111 від 29.03.11 р., позивач у 2012 р. у зв»яку із похованням ОСОБА_7 не поніс.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу», витратами на поховання є витрати, понесені позивачем в сумі 2 580 на придбання речей для поховання за накладною від 24.05.12 р., як витрати, пов»язані з похованням, з врахуванням загальноприйнятих норм моралі, звичаїв.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачами та представником відповідача ОСОБА_4 не надано суду доказів того, що позивач отримав будь - яке відшкодування вищезазначених витрат на поховання їх брата - ОСОБА_7.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що їх слід стягнути з відповідачів у розмірі, пропорційному сумі задоволеного позову, у рівних частках.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213 - 218, 224 - 228 ЦПК України, ст. ст. 16, 1 232 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь ОСОБА_1 2 580 (дві тисячі п»ятсот вісімдесят) грн. витрат на поховання ОСОБА_7.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 121 (сто двадцять одній) грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:І. М. Логвинюк