АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 667/8600/14-ц Головуючий в І інстанції: Стамбула Н.В.
Номер провадження №22-ц/791/825/15 Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Цуканової І.В.
Суддів:Вейтас І.В.
Капітан І.А.
При секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державного підприємства "Центральне конструкторське бюро "Ізумруд" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до Державного підприємства Центральне конструкторне бюро «Ізумруд» (далі ДП) про стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 2992,16 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації моральної шкоди, визначеної з урахуванням подальшого уточнення в сумі 10000 грн. При цьому посилалася, що звільнена з підприємства 22.09.2014р., проте розрахунок з нею не проведено. Заподіяння моральної шкоди ОСОБА_5 обґрунтувала в уточненнях тим, що з вини відповідача має заборгованість по сплаті комунальних платежів; погіршився її стан здоров'я у зв'язку із незабезпеченням роботодавцем безпечних умов праці; не сплачено відповідачем єдиний соціальний внесок, внаслідок чого нею недополучено допомогу по безробіттю; не враховано в пенсійний стаж роки роботи у відповідача; не сплачені 8 лікарняних листів; вона змушена звертатися до органів прокуратури за захистом своїх прав, що її морально пригнічує та негативно впливає на стан здоров'я.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.12.2014 року, з урахуванням ухвали від 06.02.2015р. про виправлення описки, позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Центральне конструкторське бюро «Ізумруд» на користь ОСОБА_5 невиплачену заробітну плату в сумі 2992,16 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і відшкодування моральної шкоди, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин наявності у відповідача можливості провести з нею розрахунок при звільненні, невідповідність висновків суду про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог обставинам справи.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості із заробітної плати ніким не оскаржено.

В письмових запереченнях представник відповідача доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, апелянта та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому при звільненні, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені йому не пізніше наступного дня після пред'явлення звільнення працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходив з того, що відповідач довів відсутність своєї вини у несвоєчасному розрахунку з позивачем. При цьому суд послався на пред'явлені ДП докази вжиття заходів для погашення існуючої заборгованості перед працівниками, зокрема довідку ДП №01-324 від 08.12.2014р. /а.с. 23/, звернення до державних органів з вказаного питання /а.с. 26, 29/.

Відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд обґрунтував недоведеністю позивачем факту завдання та існування моральної шкоди.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи, підтверджуються дослідженими доказами, ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про платоспроможність відповідача до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки відомості про борг заводу «Палада» перед ДП стали відомі позивачу із прослуховування аудіозапису судового засідання в іншій справі №667/9990/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ДП ЦКБ «Ізумруд» за позовом, аналогічним заявленому нею у даній справі, що не знайшло свого відображення у судовому рішенні у вищевказаній іншій справі, тобто не є обставиною, встановленою судом в розумінні ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Крім того, з наданого відповідачем розрахунку розподілу стягнутих з ДП ЦКБ «Ізумруд» сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням, що знаходиться в провадженні ВДВС Комсомольського РУЮ м.Херсона від 30.05.2012р., вбачається, що кількість стягувачів складає 149 особи, в т.ч. стягувачів третьої черги, серед яких знаходиться позивач за попереднім виконавчим документом - 71 особа /а.с. 95-97/. Згідно виписці по рахунку відповідача у філії ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» в м.Херсоні за період з 01.12.2014р. по 31.03.2015р. руху грошових коштів не відбулося, залишок сум на рахунку становить 110,40 грн.

Безпідставними є також посилання ОСОБА_5 на доведеність нею факту заподіяння з боку ДП моральної шкоди, оскільки її доводи про погіршення стану здоров'я внаслідок неправомірних дій відповідача не доведені, твердження при цьому про особисту грубу поведінку керівника ДП та примус з його боку до звільнення виходять за межі даної справи, в якій позов такими обставинами не обґрунтовувався.

Зазначення в наданих позивачем довідках Пенсійного фонду відомостей про несплату ДП страхових внесків за позивача /а.с. 34/ саме по собі не є доказом спричинення позивачу моральної шкоди, а спір щодо неправомірних дій (бездіяльності) ДП з вказаного питання може бути предметом окремого судового спору.

Оскільки рішення суду в частині стягнення заборгованості із заробітної плати ніким не оскаржується, то в силу принципу диспозитивності судова колегія йому юридичної оцінки не дає.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315, п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: