У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 7 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовану частину житлового будинку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовану частину житлового будинку.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 7 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 7 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із положень ст. 376 ЦК України, згідно з якими житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно збудоване на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм та правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

Суди встановили дійсні обставини справи на підставі належних доказів, відповідно до яких позивачу належить на праві власності Ѕ житлового будинку, його право власності ніким не оспорюється. Приводом звернення до суду є незаконно проведена добудова до існуючого будинку позивача. Позивачем не створено новий об'єкт нерухомості, а змінено існуючий, що виключає застосування ч. 3 ст. 376 ЦК України та визнання права власності на перебудований та добудований житловий будинок.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовану частину житлового будинку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк