Справа № 159/1158/15-ц
Провадження № 2/159/484/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 20 квітня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Окостень І.В.,

при секретарях Гусар Т.М., Сущик І.В.,

з участю представника позивача Мелюх О.В.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради до ОСОБА_2 про повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями,

в с т а н о в и в:

04 березня 2015 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради звернулося у суд із позовом про стягнення із відповідача ОСОБА_2 6306,48 грн. наданої субсидії за період з 01 жовтня 2009 року по 31 грудня 2013 року. Вимоги обґрунтовано тим, що відповідач при зверненні за отриманням субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг не декларувала наявне у неї на праві приватної власності друге житлове приміщення - житловий будинок в АДРЕСА_1. Внаслідок подання недостовірної інформації про майновий стан отримала субсидію для часткового відшкодування витрат по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 7306,48 грн., з яких добровільно відшкодувала 1000грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі. Пояснила, що у зв'язку із поданням відповідачем недостовірної інформації про майновий стан, їй надано субсидію на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг, на отримання якої вона не мала права. Внесення відповідачем неправдивих відомостей про наявність житла у декларації про доходи та майновий стан дає позивачу право на стягнення з відповідача виплаченої субсидії. Тому, просила стягнути із відповідача 6306,48 грн. надміру виплаченої субсидії.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що при подачі декларацій про майновий стан не мала наміру приховувати відомості про наявний у власності житловий будинок, допустила помилку, оскільки у вказаному будинку ніхто не проживав, він успадкований нею та тривалий час перебуває в аварійному стані, будь-якого доходу від будинку не мала. Просила врахувати, що вона є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію у розмірі 1200грн., інші доходи відсутні, має на утриманні неповнолітнього сина, який навчається, сама несе значні витрати на придбання ліків і лікування.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідач ОСОБА_2 згідно із поданими в період 19 жовтня 2009 року по 24 жовтня 2013 року заявами до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради отримала субсидії для часткового відшкодування витрат по оплаті житлово-комунальних послуг з жовтня 2010 року по грудень 2013 року, всього на суму 7306,48 грн. Такі обставини слідують із наявних у матеріалах справи копій заяв відповідача та рішень позивача про призначення субсидій.

У деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, від 15 жовтня 2009 року, 19 жовтня 2010 року, 18 жовтня 2012 року, 24 жовтня 2013 року відповідач вказувала про наявність у неї одного житла - квартири в АДРЕСА_2, загальною площею 34,7 кв.м. При черговому зверненні зі заявою про надання субсидії 28 грудня 2014 року вона зазначила про наявність у неї ще й іншого житла - житлового будинку у АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 4 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема протягом 2009 - 2013 років, субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах норм споживання з урахуванням пільг, які надаються відповідно до чинного законодавства, і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов'язкового відсотка платежу. При цьому норма володіння чи користування загальною площею житла та нормативи користування комунальними послугами встановлюються виходячи з 21 кв. метра на наймача і кожного зареєстрованого у житловому приміщенні (будинку) та додатково 10,5 кв. метра на всіх тут зареєстрованих, а для громадян, які проживають в однокімнатній квартирі, - на загальну площу незалежно від розміру квартири.

На час призначення субсидій відповідачу пункт 4 указаного Положення також передбачав, що в окремих випадках за рахунок коштів, передбачених для надання субсидій, виходячи з конкретних обставин, субсидії можуть призначатися органами праці та соціального захисту населення незалежно від розміру загальної площі житла за рішеннями районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або комісій, які ними утворюються. Рішення про призначення (непризначення) субсидій у таких випадках приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, а рішення стосовно призначення (непризначення) субсидій одиноким непрацездатним громадянам, які обслуговуються територіальним центром соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян, - на підставі клопотання територіального центру. Прийняте рішення про призначення субсидій незалежно від розміру загальної площі житла у випадках, коли у житловому приміщенні (будинку) зареєстровані лише непрацездатні особи, які не мають інших доходів, крім доходів від особистого селянського господарства, земельних ділянок, наданих для потреб городництва, сінокосіння і випасання худоби, пенсії та інших соціальних виплат, переглядається, зокрема, у разі зміни складу осіб, зареєстрованих у такому приміщенні, їх сімейного стану, працевлаштування таких осіб або виникнення в них інших джерел доходів.

Як на час призначення субсидії у 2009 році, так і на день розгляду справи судом, відповідач ОСОБА_2, крім квартири у АДРЕСА_2, в якій проживала разом із неповнолітнім сином, мала у приватній власності житловий будинок у АДРЕСА_1. Проте, згідно з довідкою Селецької сільської ради Турійського району від 05 лютого 2015 року №53 указаний будинок з 2009 року перебуває в аварійному стані і не придатний для проживання.

За змістом наведеного Положення відповідач при зверненні із заявами про отримання субсидії повинна була вказати в деклараціях про доходи та майновий стан відомості про цей будинок і повідомити відповідача про непридатність будинку для проживання, а виконавчий орган міської ради або утворена ним комісія мали право прийняти рішення про призначення відповідачу субсидії за таких умов.

З огляду на наступне, а також з урахуванням загальних засад цивільного судочинства суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача надміру виплачених субсидій.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у разі часткової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом положень Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05 жовтня 2000 року з метою реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, встановлених Конституцією України, забезпечення потреб людини в матеріальних благах і послугах держава гарантує забезпечення основних потреб громадян на рівні встановлених законом державних соціальних стандартів і нормативів, а також надає певній категорії громадян пільги і субсидії, зокрема у сфері житлово-комунального обслуговування.

Відповідач ОСОБА_2 з часу отримання субсидій і на момент розгляду справи судом є інвалідом ІІ групи загального захворювання, тривалий час проходила стаціонарне лікування у зв'язку неврологічними захворюваннями; має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виховує дитину як одинока мати, не працює, єдиним її доходом на час розгляду справи є пенсія по інвалідності у розмірі 1228 грн. щомісячно.

Наявність у відповідача ОСОБА_2 на праві приватної власності житлового будинку у АДРЕСА_1 не покращувало її майновий стан у період отримання субсидій, оскільки, зважаючи на аварійність будинку та непридатність його для проживання, відповідач була позбавлена доходу від даного будинку. Згідно зі записами у будинковій книзі у цей час в будинку зареєстрованих осіб не було.

Такі обставини дають підстави прийти до висновку про те, що при отриманні відповідачем ОСОБА_2 протягом 2009 - 2013 років субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг був дотриманий передбачений Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" принцип соціальної справедливості та відсутні зловживання з боку відповідача на отримання державної соціальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України N 18-рп/2004 від 01.12.2004 року надано офіційне тлумачення поняттю "охоронюваний законом інтерес", яке вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Так, поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Стягнення з відповідача ОСОБА_2 виплачених субсидій не сприятиме захисту охоронюваних законом інтересів ні юридичних осіб, ні суспільства, ні держави зокрема, а з урахуванням матеріального стану і стану здоров'я відповідача - порушуватиме засади справедливості цивільного судочинства.

Отже, суд відмовляє у задоволенні позову.

На підставі ст. 46 Конституції України, ст. ст. 3, 1212, 1215 ЦК України, п. 4 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, керуючись ст. ст. 1, 4, 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:І. В. Окостень