Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/565/15-ц

27 квітня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житлом і зняття його з реєстрації в житловому будинку АДРЕСА_1

Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить житловий АДРЕСА_1, Надвірнянського району Івано-Франківської області. В даному житловому будинку окрім нього, його дружини також зареєстрований син дружини від першого шлюбу ОСОБА_2 Однак відповідач в зазначеному будинку не проживає вже з березня 2012 року, за комунальні послуги не сплачував і не сплачує, свої особисті речі забрав, виїхавши з вказаного житла та перейшовши проживати до свого рідного батька в будинок по АДРЕСА_2, але в добровільному порядку виписатися не хоче. Таким чином вважає, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку без поважних причин більше встановленого законом строку, втратив право на проживання в ньому, його реєстрація в житловому будинку перешкоджає здійсненню ним права власності, так як він не має можливості вільно здійснити дане право і розпорядитися належним йому майном, а тому відповідача слід зняти з реєстрації з належного йому житлового будинку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені в позовній заяві, просить суд задоволити позов, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 Надвірнянського району Івано-Франківської області та зняти відповідача з реєстрації в зазначеному домоволодінні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений позов визнав, не спростував обставини, на які посилається позивач та не заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по даній справі ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 21.09.2002 року є належним власником житлового будинку АДРЕСА_1 Івано-Франківської області і який зареєстрований в Івано-Франківському оБТІ 02.10.2002 року (а.с.4). В зазначеному житловому будинку, окрім позивача ОСОБА_1 та членів його сім'ї, також зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2, який доводиться позивачу пасинком (а.с.8).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 залишив місце проживання АДРЕСА_1 ще в березні 2012 року, забравши свої особисті речі, з того часу додому не навідувався, перейшовши фактично проживати до свого рідного батька по АДРЕСА_2, про що сам в суді не заперечив, а факт його відсутності у спірному житлі підтверджено даними акту обстеження умов проживання, в якому засвідчено, що ОСОБА_2 не проживає в спірному домоволодінні з липня 2012 року (а.с.5-6), а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що він не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним йому майном, так як в житловому будинку залишився зареєстрованим відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Об'єкт права власності (спірний будинок) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається майном, що йому належить. Власник має право здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не протирічать закону.

Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що зняття з реєстрації відповідача у спірному будинковолодінні не завдасть істотної шкоди його інтересам та не порушить його права.

Спірне будинковолодіння не є власністю відповідача ОСОБА_2, та належить позивачу по справі ОСОБА_1

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391, 405 ЦК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" і підлягають задоволенню, оскільки вказаний житловий будинок належить позивачу на праві власності на законних підставах, відповідач не проживає у ньому понад року, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не звертався.

Тому, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317,383, 386, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 209, 213- 216, 218, 224-228 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 і який належить на праві власності ОСОБА_1, та зняти його з реєстрації у вказаному будинку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 27.04.2015 року.