Провадження № 2/487/384/15
Заводський районний суд міста Миколаєва
РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2015 Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Кузьменка В.В., із секретарем судового засідання Каламурза О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Товарна Біржа "Эдвайс-Консульт" про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності,

встановив:

03.11.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов ОСОБА_1, яким вона просила суд ухвалити рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - садового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0.0809 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на вказаний будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, в порядку статті 120 Земельного кодексу України (ЗК України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 07.08.1998 вона придбала у відповідача вказане нерухоме майно. Договір купівлі-продажу було посвідчено Біржею нерухомості "Эдвайс-Консульт" за №236. Позивачу стало відомо, що такі договори підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, що і стало причиною звернення до суду.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши про підтримку вимог позову, наполягаючи на його задоволенні. Належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи відповідач, в судове засідання не з'явився, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Врахувавши думку позивача, висловлену в заяві про розгляд справи без її участі, суд, керуючись частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача або ж його представника, на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 07.08.1998 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала садовий будинок АДРЕСА_1. Разом із вказаним будинком, згідно укладеного договору до ОСОБА_1 перейшло право власності на земельну ділянку площею 0.0809 га, що належала продавцю ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на землю НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради народний депутатів від 29.05.1998 №297. Договір було зареєстровано Біржею нерухомості "Эдвайс-Консульт" у журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю за №236.

В подальшому, ОСОБА_1 08.10.1998 уклала шлюб з ОСОБА_4 та стала іменуватися прізвищем "ОСОБА_1".

Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі її істотні умови та виконали всі зобов'язання одна перед одною за цим договором.

Договір, в подальшому було зареєстровано Комунальним підприємством "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації".

Відповідно до статті 227 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), договір купівлі-продажі квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин України.

Реєстрація за позивачем права власності на спірне домоволодіння в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації унеможливлює у теперішній час посвідчення укладеного між сторонами договору нотаріально.

Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Спірний біржовий договір купівлі-продажу нерухомості підлягав нотаріальному посвідченню, однак нотаріальна форма при його укладенні дотримана не була.

В той же час, як було встановлено вище, позивачем, як покупцем, були виконані всі умови договору в повному обсязі, зокрема вона: оплатила продавцям вартість нерухомого майна, прийняла його у власність та зареєструвала біржовий договір у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», тобто в порядку передбаченому законодавством на момент реєстрації.

Оскільки факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено, останній не містить протизаконних умов, на даний час домоволодіння, з приводу якого виник спір не значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В той же час, вимогу про визнання за позивачем права власності на садовий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, визнання права, згідно пункту 1 частини другої статті 16 ЦК, є одним із способів захисту цивільного права. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачаєтьсяя відсутність невизнання права позивача на придбане нею нерухоме майно, воно ніким не оспорюється, позивач володіє оригіналами документів, що засвідчують приналежність їй права власності на будинок та земельну ділянку, на якій його споруджено, а відтак у задоволенні вимоги про визнання за позивачем права власності на придбаний нею будинок із земельною ділянкою слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Договір купівлі-продажу, що укладений 07 серпня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений Товарною Біржею "Эдвайс-Консульт" в особі Філії №1 в Журналі реєстрації біржових угод за реєстровим №236, за яким ОСОБА_1 набула у власність садовий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0.0809 га, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 разом з вказаною земельною ділянкою, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на землю НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради народний депутатів від 29.05.1998 №297 визнати дійсним з моменту укладення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення є заочним та може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва.

СУДДЯ В.В.КУЗЬМЕНКО