АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

22 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г.,Саліхова В.В.

при секретарі: Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про стягнення з відповідача на його користь вартості безпідставно набутого майна у розмірі 119 977.77 грн. та судових витрат. Апелянт посилається на помилковість висновків суду щодо узгодження з позивачем збільшення винагороди відповідача на суму коригування лізингових платежів через зміну валютного курсу. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що рахунок -фактура не є документом який свідчить про домовленість сторін, а є лише пропозицією, а укладення Додаткових угод не можна вважати свідченням такого погодження.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» Локшин А.В. та Шагін О.В. просили апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 06.08.2013 року між сторонами укладено Договір фінансового лізингу № 13-РІ, предметом якого є придбання відповідачем та передача позивачу в користування автомобіля "Skoda Oktavia А7", вартістю 219 605, 40 грн.

Пунктом 3.3. цього Договору встановлено, що другий і всі наступні періодичні лізингові платежі складаються з відшкодування вартості ТЗ та винагороди лізингодавця (має у своєму складі змінну частину).

При цьому змінна частина Винагороди кожного періодичного лізингового платежу, яка зазначена в Графіку, змінюється пропорційно зміні ставки ЛІБОР - фіксованої індикативної ставки, яка нараховується як середньоарифметичне значення індивідуальних процентних ставок пропозиції ресурсів банків-членів Британської Асоціації та означає плаваючу 1 - місячну ставку для долларів США на перший робочий день місяця періодичного лізингового платежу по відношенню до ставки Лібор ,зазначеної в Додатку № 2 до Договору (п. 3.4. Договору).

У Графіку сплати лізингових платежів (Додаток № 2 до Договору ), та в Додатковій угоді № 1 від 14 серпня 2013 року, Додатковій угоді № 2 від 26 вересня 2014 року, зазначено, що змінна частина винагороди розрахована за ставкою ЛІБОР на період 1 місяць для долара США - 0,20%.

Отже, розмір лізингового платежу, а саме її (його) змінної складової, яка зазначена в Графіку сплати лізингових платежів змінюється в залежності від зміни ставки ЛІБОР.

Згідно п. 3.5. Договору, у зв"язку із залученням Лізингодавцем кредитних коштів у доларах США для придбання предмету лізингу, Лізингоодержувач зобов"язаний коригувати винагороду, на суму курсової різниці та витрат, що виникли за відповідним поточним лізинговим платежем.

Сума курсової різниці визначається за формулою: Скр = (Флп/К1) * К2 - Флп, де: Скр - сума курсової різниці, грн.; Флп - лізинговий платіж згідно Графіку (Додаток 2 до Договору) у місяці, за який нараховується курсова різниця; К1- курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на дату здійснення платежу у зв"язку з придбанням Предмету лізингу, який зазначається в Акті приймання-передачі; К2 - курс платежу, курс гривні до далара США, встановленого Національним банком України на дату виставлення рахунку сплати періодичного лізингового платежу, згідно з п.3.6 Договору, та збільшеного на 1,5 % .

Якщо різниця між курсом продажу долара США на українському міжбанківському валютному ринку на дату виставлення рахунку за курсом гривні до долара США, встановленого Національним Банком України на дату виставлення рахунку сплати періодичного лізингового платежу перевищує 1,5 %, то для цілей здійснення розрахунків за зазначеною вище формулою, у якості К2 застосовується курс продажу долара США міжбанківського валютного ринку згідно даних інформаційно - дилінгової системи на момент закриття торгів на дату, що передує даті виставлення рахунку.

Таким чином п.3.5 Договору передбачено, що розмір лізингового платежу, змінюється в залежності від зміни курсу гривні до долару США на дату сплати по Графіку.

Умови укладеного між сторонами договору та додаткових угод до нього позивачем не оспорювалися, підписавши їх без будь яких застережень, позивач з ними погодився й таке свідчить про його вільне волевиявлення.

В установленному законом порядку Договір фінансового лізингу № 13-РІ від 06.08.2013 року та Додаткові угоди до нього або окремі їх умови недійсними не визнавалися.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що під час дії договору ним сплачено лізингових платежів на суму 338 082.36 грн., що на 119 977.77 грн. більше ніж належало на його думку й тому відповідач повинен повернути відповідно до ст.ст.1212, 1213 ЦК України безпідставно набуте майно в натурі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що зміни розміру періодичного лізингового платежу, врегульовані умовами Договору, про застосування всіх змін сторони досягли згоди на підставі вільного волевиявлення при укладанні письмового правочину, а тому у відповідача були наявні всі правові підстави для застосування змін розміру лізингових платежів й таке не можна вважати безпідставно набутим майном, як вважав позивач.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується і вважає їх правильними.

Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших спеціальних способів захисту. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року № 6-122 цс14 який відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України.

Отже, оскільки відносини, які склалися між сторонами, є договірними, то суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про неможливість застосування до них ст.1212 ЦК України.

Виходячиз наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/2805/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6064/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.