Справа № 344/679/15-ц
Провадження № 2/344/1836/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Гупан Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за ОСОБА_1 з позовом до Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, ПАТ «Приватбанк» про виключення майна з акту опису,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 14/06/2013 р. державним виконавцем Бойчук Т.М. в житловому приміщені, за участі понятих, складено акт опису та арешту майна, що належало ОСОБА_1 на праві власності: холодильник Самсунг білого кольору, телевізор чорного кольору, мікрохвильову піч сірого кольору, ноутбук Самсунг металевого кольору з чорними вставками, пилосос білого кольору, м`який диван сірого кольору, електричний чайник сірого кольору, м`які крісла чорного кольору 2 шт. Позивачем погашено заборгованість перед ПАТ «Приватбанк», однак вказані речі не повернуто.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_2 проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідачі належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду спору за їх участі. Отже відповідачі реалізували своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідачів було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування їх заперечення і спростування позову.

Судом встановлено наступні обставини.

14/06/2013 р. державним виконавцем Бойчук Т.М. в житловому приміщені, за участі понятих, складено акт опису та арешту спірного майна.

29/05/2008 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Приватбанк» укладено кредитний договір №169К, відповідно до умов якого надано позику в сумі 10000 гривень.

08/09/2014 р. ПАТ «Приватбанк» видав позивачу довідку про те, що станом на 08/09/2014 р. за угодою №169К від 29/05/2008 р. заборгованість відсутня, кредит погашений, разом з цим відповідно до спірного акту опису майна, речі передані представнику ПАТ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

ПАТ «Приватбанк» видав довідку про те, що кредит погашено, заборгованість відсутня.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування.

Відповідно до п. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Отже за обставин передання спірного майна на зберігання боржнику він міг оскаржувати спірні дії чи бездіяльність в порядку, передбаченому положеннями Закону України «Про виконавче провадження» для оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця. Однак за обставин передання спірного майна третій особі, яка володіє правом користування спірним майном та після завершення процедур примусового стягнення відповідачі порушують права позивача як власника спірного майна, а не як учасника виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження не може бути припинено позивачем, але може бути припинено за заявою стягувача або, за рішенням державного виконавця.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Поза межами правових підстав для примусового виконання не може бути здійснено обмеження прав власника.

Так, відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином позов обґрунтовано належними правовими підставами. Відповідачі не надали суду жодного доказу на спростування позову.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

виключити з акту опису і арешту майна ВП №33202104 від 14/06/2013 р. та повернути ОСОБА_1 холодильник samsung TDS RL28 date білого кольору, телевізор LG100 HR чорного кольору, мікрохвильову піч Pyramida 23E Q6 сірого кольору, ноутбук Samsung NPRV515 L металевого кольору з чорними вставками, пилосос Gorenje Hurricane 1600w сірого кольору, електричний чайник Maestro MR 036, м`які диван та крісла чорного кольору;

стягнути з Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області та ПАТ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 по 121,8 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський