справа № 619/6010/14-ц
провадження 2/619/287/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2015 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого - судді Калмикової Л.К.

при секретарі - Кривошей А.Ю.,

за участю адвоката - Фуженкова К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особа- Служба у справах дідей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права користування житловим приміщенням, вселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа- Служба у справах дідей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права користування житловим приміщенням, вселення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з 1997 р.

Місцем мешкання їхньої сім'ї була двокімнатна ізольована квартира за адресою: АДРЕСА_1. Квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_4 та його батьку ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 08.06.1994 р., р. НОМЕР_1, зареєстрованого у КП ХМБТІ за р.НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції в м.Харкові 23.06.1998 р. зроблений відповідний запис за №294. Батьком дитини зазначений ОСОБА_4, матір'ю -ОСОБА_2

Дитина з 10.07.2001 р. була зареєстрована у зазначеній квартирі. Вона проживала разом із дитиною та чоловіком без реєстрації.

30.06.2001 р. вона із відповідачем зареєстрували свій шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції, актовий запис за №285.

Восени 2001 року їхня сім'я та батько її чоловіка вирішили разом продати квартиру у місті Харкові та переїхати у Харківську область. Вони знайшли невеликий окремий будинок для їхньої сім'ї, який відповідав всім потребам, в селищі АДРЕСА_2. За договором купівлі-продажу від 29.09.2001 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продали двокімнатну ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Батько її чоловіка до набутого будинку не поселявся, проживав у іншому місці.

Напередодні продажу квартири її власники, а також їхня дочка ОСОБА_3 були зняті з реєстрації у зазначеній квартирі для переїзду до нового житла у с.Слатине.

Під час продажу квартири у м.Харкові відповідач повинен був отримати дозвіл Опікунської ради Комінтернівського РВК на продаж житла, у якому проживає неповнолітня дитина. Тільки повідомивши опікунську раду про набуття нового житла, у якому він забезпечує своїй дитині право на користування житловою площею, відповідач міг отримати відповідний дозвіл. Діючим на той час чинним законодавством передбачено, що згода органів опіки і піклування необхідна, якщо дитина є власником (співвласником) або має право на користування житловим приміщенням, яке відчужується. Вона була впевнена, що батько її дитини так і зробив. Участі у продажі квартири та купівлі будинку вона не приймала, тому їй невідомо, які документи відповідач надав нотаріусу при продажу квартири.

У вересні 2001 року за договором купівлі-продажу її чоловік придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2. Їхня сім'я переїхала до будинку та стала у ньому мешкати.

Дочка отримала у будинку окреме місце проживання у окремій кімнаті, де знаходились її ліжко, стіл,книги, іграшки. Вона доглядала дочку, не працювала.

Відповідач повідомив її, що дочка ОСОБА_3 зареєстрована у належному йому будинку згідно із законом. Вона на реєстрацію у будинку не претендувала.

ОСОБА_3 з 2001 року набула право на проживання у будинку свого батька, до якого поселилась як неповнолітній член сім'ї.

До 2004 року їхня сім'я постійно проживала за зазначеною адресою . Згодом відносини між нею та чоловіком погіршились та вона була вимушена піти з його будинку та стала проживати на орендованій квартирі у м. Харкові.

Їхню неповнолітню дочку ОСОБА_3 вона забрала із собою на орендовану квартиру. Відповідач не бажав утримувати дитину та займатись її вихованням. У зв'язку із скрутним матеріальним становищем вона неодноразово змінювала орендоване житло, шукала більш дешеве. Відповідач їм з дочкою не допомагав.

Згодом відносини із чоловіком зовсім зіпсувались. Відповідач почав проживати в будинку з іншою жінкою, створив з нею сім»ю, має з нею спільних дітей. При такому становищі дочка не мала можливості проживати у батька.

Вона та їхня дочка ОСОБА_3 завжди були впевнені, що ОСОБА_3 постійно зареєстрована за адресою свого батька по АДРЕСА_2. Саме цю адресу вона зазначала у документах дівчини, як її постійне місце реєстрації.

Коли ОСОБА_3 виповнилось 16 років, вона сама звернулась до батька за домовою книгою реєстрації громадян для пред'явлення її у Дергачівський районний Відділ ДМС України в Харківській області для отримання паспорта. Відповідач категорично відмовився надавати книгу, а потім заявив, що він не записав дочку у будинкову книгу та вона не зареєстрована у будинку.

Відповідач також відмовив своїй дочці у проживанні у його будинку, посилаючись на наявність у нього іншої сім'ї.

Таким чином, відповідач позбавив дочку права на житло у своєму будинку, яке вона отримала ще у 2001 році. Він позбавив свою дитину права на отримання паспорта громадянина України.

Просить визнати за неповнолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування житловим приміщенням у житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_2 та вселити її у зазначений житловий будинок.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала аналогічні пояснення тим, які містяться в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав. При цьому пояснив, що подружнє життя з ОСОБА_2 у нього не склалося, внаслідок чого в 2002 р. вона з їх спільною дитиною ОСОБА_3, 1997 р.н., пішла з житлового будинку АДРЕСА_2, де вони проживали разом з 2001р.

З 2003 року він почав проживати з іншою жінкою- ОСОБА_6, у них народилось двоє дітей.

Не згоден на вселення ОСОБА_3 в його домоволодіння, визнання за нею права користування житловим приміщенням, так як у нього інша сім'я, а ОСОБА_3 проживає з матір'ю.

Представник третьої особи Гасс Т.В. в судове засідання не з'явилась. Згідно заяви позов визнала, прохає справу розглядати у її відсутність, що суд вважає за можливе.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони у справі- ОСОБА_2 і ОСОБА_4 проживали однією сім'єю з 1997р. Адреса місця проживання: АДРЕСА_1.

Дана квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_4 та його батьку ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 08.06.1994 р., р. НОМЕР_1, зареєстрованого у КП ХМБТІ за р.НОМЕР_2.

27.12.1997 року у позивача і відповідача народилась донька ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження Відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції в м.Харкові 23.06.1998 р. зроблений відповідний запис за №294.

30.06.2001 р. між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції, актовий запис за №285.

29.09.2001р. власники квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.09.2001 р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єніною Л.В.

Згідно відповіді заступника директора КП «Жилкомсервіс» № 19807 від 04.11.2014р. (а.с.16) ОСОБА_3, 1997 р.н., яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 10.07.2001р., знята з реєстрації 26.09.2001р.

Відповідно до договору купівлі продажу від 15.10.2001р., посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П., ОСОБА_4 купив житловий будинок за адресою : АДРЕСА_2.( а.с.37)

Після придбання даного будинку в нього поселились: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В даному будинку ОСОБА_3 проживала з 2001р. по 2002р., зареєстрована не була.

Вибула з домоволодіння разом з матір'ю ОСОБА_2 внаслідок того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 припинили шлюбно-сімейні відносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 власник ОСОБА_4 не виселяв.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Враховуючи те, що з 2003 року ОСОБА_3 почала проживати з матір'ю ; до грудня 2014р. питання про її вселення в житловий будинок батька не ініціювалось; ОСОБА_3 була знята з реєстрації в 2001р.; правомірність зняття реєстрації не оспорювалась; вона була знята з реєстрації до придбання батьком житлового будинку, суд вважає, що підстав вважати позов обґрунтованим немає.

Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст.29 ЦК України, ст.ст. 10,11,57-60, 209,212,214,215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа- Служба у справах дідей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права користування житловим приміщенням, вселення - відмовити повністю.

Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Харківської області через райсуд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення, можуть подати апеляційну скаргу в 10 денний строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. К. Калмикова