УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат», третя особа - ОСОБА_5, про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, визнання незаконними висновку та п. 1 наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення виплати надбавки та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним висновок Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (далі - ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат») від 22 квітня 2013 року за матеріалами службового розслідування; визнати незаконним та скасувати пункт 1 розпорядчої частини наказу від 13 травня 2013 року № 356 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким йому оголошено догану за порушення п. п. 2.1.2; 2.1.3, 2.1.4; 2.1.6; 2.2; 2.4; 2.5; 2.6; 2.8; 2.11; 2.12; 2.23; 4.1; 4.7 посадової інструкції начальника охорони сторожовий відділу економічної безпеки; визнати незаконним позбавлення його з 14 травня 2013 року персональної грошової надбавки та зобов'язати відповідача провести виплату персональної надбавки за 7 місяців в розмірі 2 800 грн; стягнути 5 тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року рішення місцевого суду у частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування пункту 1 розпорядчої частини наказу від 13 травня 2013 року № 356 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та накладення стягнення у вигляді догани скасовано, провадження у справі закрито.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про поновлення строку для звернення до суду, визнання незаконним висновку від 22 квітня 2013 року за матеріалами службового розслідування в частині його обґрунтування змінено, відмовлено у задоволенні позову з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову або направити справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 1 вересня 2005 року позивач ОСОБА_4 призначений на посаду начальника охорони сторожової ВАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат».

1 листопада 2012 року позивач переведений на посаду начальника охорони сторожової відділу економічної безпеки.

22 квітня 2013 року за фактом крадіжки 19 березня 2013 року, що сталася на ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» було проведено службове розслідування і складено висновок, на підставі якого було видано наказ від 13 травня 2013 року № 356 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

За порушення п. п. 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.6, 2.2, 2.4, 2.5, 2.6, 2.8, 2.11, 2.12, 2.23, 4.1, 4.7 посадової інструкції начальнику охорони сторожовий відділу економічної безпеки ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» ОСОБА_4 було оголошено догану.

Тобто за порушення трудової дисципліни до позивача було застосовано передбачене чинним законодавством стягнення у вигляді догани.

Комісією з трудових спорів ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» 6 червня 2013 року було прийнято рішення про необґрунтованість вимог ОСОБА_4, його заяву про неправомірність винесення дисциплінарного стягнення у вигляді догани залишено без задоволення, а наказ від 13 травня 2013 року № 356.

Вказане рішення в порядку передбаченому ст. 228 КЗпП до суду не оскаржено і воно набуло законної сили.

Виходячи із вимог наведених норм, враховуючи, що рішення комісії з трудових спорів не було предметом розгляду суду першої інстанції і воно сторонами по справі не оскаржене, в порядку передбаченому ст. 228 КЗпП України, і набуло законної сили, а позивач за своїм вибором, розпорядився своїми правами на звернення за вирішенням трудового спору в комісії з трудових спорів, рішення якого згідно з стадіями провадження встановленим ст. ст. 221-228 КЗпП України позивач не оскаржив, а КЗпП України не передбачене право особи, яка бере участь у справі на повторний розгляд справи без оскарження рішення комісії з трудових спорів.

Таким чином рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем заявлено вимогу про визнання незаконним висновку службової перевірки від 22 квітня 2013 року за матеріалами службової перевірки, яка проводилась щодо виконання ним посадових обов'язків в період з листопада 2012 року по березень 2013 року, якою було встановлено, що його винними діями порушено посадову інструкцію, що призвело до притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Отже із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність складання заступником начальника відділу економічної безпеки Гірченком В.А., на підставі службового розслідування за фактом крадіжки авторегуляторів з двох полувагонів, які знаходилися на території станції № 5 ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» висновку службової перевірки від 22 квітня 2013 року за матеріалами службової перевірки та його незаконність.

При вирішенні зазначеного питання, колегія суддів виходить з того, що захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в ст. 16 ЦК України.

Оскарження самого висновку службової перевірки від 22 квітня 2013 року за матеріалами службової перевірки не встановлюють для позивача будь-яких обов'язків, визнання недійсним такого висновку не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Зазначений висновок є доказом при вирішенні спору між сторонами, при вирішенні якого судами йому надано оцінку.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня