Справа № 6/489/239/2015
У Х В А Л А

20 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі Ковальовій С.В.,

за участю державного виконавця Щербатих М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року старший державний виконавець Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Державний виконавець вказує на те, що у Ленінському ВДВС ММУЮ на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження з виконання: виконавчого напису нотаріуса № 2566, виданого 24 березня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно квартиру АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_1 для задоволення вимог стягувача ПАТ «ОТП Банк» в сумі 79930 грн. коп.; виконавчого листа № 2-3814 від 27 жовтня 2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси і кредит» 11380 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором та 234 грн. судових витрат.

Згідно виконавчих документів боржниця проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Проте, неодноразовими виходами за цією адресою відповідно актів державного виконавця, незважаючи на залишені та направлені боржниці виклики та вимоги, будь-хто за даною адресою був відсутній, що унеможливило проведення перевірки майнового стану боржниці та проведення опису належної їй на праві власності квартири.

Згідно відповіді ДПІ України на сьогоднішній день рахунків в банківських установах відсутні, місце роботи боржниці не відоме. Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржниця пенсію не отримує та не працює за трудовим і цивільно-правовим договорами. Згідно довідки БД «Автомобіль» рухоме майно за боржницею не зареєстроване.

Постановою від 30 грудня 2014 року на належне майно боржниці накладено арешт.

При проведені виконавчих дій встановлено, що боржниця виконавчий напис нотаріуса та рішення суду у добровільний термін не виконала.

Державним виконавцем вживались заходи примусового виконання, внаслідок яких на даний час неможливо без участі боржника виконати вимоги виконавчих документів в повному обсязі. Згідно відповіді управління державної міграційної служби України в Миколаївській області боржниці видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон. При проведенні виконавчих дій ним було встановлено, що боржниця систематично виїжджає за кордон та має намір отримати постійне місце проживання за межами України.

Посилаючись на викладене, державний виконавець просив суд задовольнити подання та тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Заслухавши пояснення старшого державного виконавця, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ від 24 червня 2014 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3814 від 27 жовтня 2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1402614 грн. 27 коп..

14 лютого 2011 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-5242/2010 від 08.12.2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному поряду з ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Фінанси і кредит» 11380 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором та 234 грн. судових витрат (боржник ОСОБА_1С.).

Постановою Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 15 червня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу, виданого 24 березня 2010 року, про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «ОТП Банк» в сумі 79930 грн. 78 коп..

Постановою від 23 червня 2015 року зазначені виконавчі провадження обєднані в одне провадження.

Боржниця ОСОБА_1 рішення суду та виконавчий напис нотаріуса у добровільний термін не виконала.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 вересня 2015 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1

Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС в Миколаївській області ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчих документах, АДРЕСА_2, не зареєстрована.

Неодноразовими виходами за даною адресою відповідно актів державного виконавця, встановлено що вхідні двері відсутні, боржниця відсутня, виконати виконавчі дії неможливо.

Згідно відповіді ДПІ України на сьогоднішній день рахунків в банківських установах відсутні, місце роботи боржниці не відоме. Згідно відповіді Пенсійного фонду України боржниця пенсію не отримує та не працює за трудовим і цивільно-правовим договорами. Згідно довідки БД «Автомобіль» рухоме майно за боржницею не зареєстроване.

Постановою від 30 грудня 2014 року на належне майно боржниці накладено арешт.

Згідно відповіді управління державної міграційної служби України в Миколаївській області боржниці видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Як пояснив державний виконавець, в ході виконавчого провадження ним було встановлено, що боржниця систематично виїжджає за кордон та має намір отримати постійне місце проживання за межами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (далі Пакт), кожна людина є вільною у виборі місця перебування і вправі покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, або які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення, прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України і може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

-якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

-якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

З набранням чинності з 9 березня 2011 р. Закону від 4 листопада 2010 р. № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем проводилися виконавчі дії для перевірки майнового стану боржниці у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанови про відкриття виконавчих проваджень державним виконавцем надсилалися боржниці заказними листами зі зворотнім повідомленням.

Також, боржниці неодноразово направлялися вимоги державного виконавця щодо необхідності виконання виконавчих документів.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 має невиконані майнові зобовязання перед юридичними особами України та ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням та виконавчим написом нотаріуса, суд вважає доведеним, що виїзд боржника за межі України може зробити неможливим виконання його зобовязань.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215, 368, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце проживання якої є АДРЕСА_3, задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, до виконання нею зобовязань за:

- виконавчим написом нотаріуса № 2566, виданим 24 березня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно квартиру АДРЕСА_1, що на праві власності належить ОСОБА_1 для задоволення вимог стягувача ПАТ «ОТП Банк» в сумі 79930 грн. коп.;

- виконавчим листом № 2-3814 від 27 жовтня 2010 року, виданим Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси і кредит» 11380 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором та 234 грн. судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Спінчевська