Справа №577/1486/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - Разумова І.Є.
Номер провадження 22-ц/788/802/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
УХВАЛА

21 квітня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Семеній Л. І. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2015 року

у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Литвин Валентини Андріївни

про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2015 року у задоволені подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області, посилаючись на невідповідність висновків фактичним обставинам та порушення норм матеріального права, просить цю ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Вважає необґрунтованим висновок суду про недоведеність вжиття державним виконавцем усіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення або що всі вони виявилися безрезультатними. Вказує, що через заборгованість по сплаті аліментів державним виконавцем направлялося до органів УМВС подання про притягнення даного боржника до кримінальної відповідальності, направлено ряд запитів з метою виявлення перебування у його власності нерухомого майна та транспортних засобів, встановлено відсутність у нього джерел доходу.

Дослідивши матеріали та перевіривши ухвалу в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено, рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2013 року (справа №2/577/230/13 р.) з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 січня 2013 року до повноліття дитини.

27 березня 2013 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області за вказаним рішенням суду видав виконавчий лист, на підставі якого за заявою стягувача постановою старшого державного виконавця ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області Литвин В.А. від 02 липня 2014 року відкрито виконавче провадження (а.с.2, 3).

Згідно з інформацією Управління Держземагентства у Конотопському районі Сумської області від 10 липня 2014 року та за відомостями Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 липня 2014 року за ОСОБА_4 право власності на земельні ділянки та інше нерухоме майно не зареєстровано (а.с.35, 37).

Боржникові за адресою: АДРЕСА_1 направлялося попередження від 17 лютого 2015 року про наявність заборгованості та необхідність з'явитися до державного виконавця для вирішення питання виплати аліментів. Також попереджено, що в разі неявки до ВДВС на нього буде накладено штраф та здійснено примусовий привід (а.с.5, 15).

26 лютого 2015 року державний виконавець з метою виявлення та опису майна ОСОБА_4 здійснював вихід за адресою: АДРЕСА_1 при цьому виявлено, що будинок зруйновано, боржник проживає за адресою: АДРЕСА_2 однак він відсутній вдома, про що складено відповідний акт (а.с.8).

Державним виконавцем направлялося до Конотопського МВ УМВС України в Сумській області повідомлення про вчинення боржником ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.164 КК України (ухилення від сплати аліментів на утримання дітей) (а.с.17).

Із відповіді ПФ України від 11 березня 2015 року на запит державного виконавця вбачається, що інформація про місце роботи або отримання пенсії ОСОБА_4 відсутня (а.с.18, 19).

За даними ДПС від 12 березня 2015 року відсутня інформація про доходи ОСОБА_4 та наявність рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах (а.с.20, 21).

Згідно з розрахунком державного виконавця заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів станом на 10 березня 2015 року становить 12322 грн. 35 коп. (а.с.7).

За таких правильно і з достатньою повнотою встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України державний виконавець не довів належними доказами факту ухилення боржника - ОСОБА_4 від виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, а сама наявність заборгованості за виконавчим листом про таке ухилення не свідчить, а тому суд правильно не вбачав підстав для застосування передбаченого ст.377-1 ЦПК України, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження гарантованого ст.33 Конституції України і ст.313 ЦК України права особи на свободу пересування.

Так, зі змісту ч.1, ч.4 ст.313 ЦК України, п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України слідує, що лише наявність у особи зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням чи рішенням іншого органу (посадової особи), від виконання яких вона ухиляється, є підставою для вжиття до цієї особи заходу забезпечення виконання рішень у вигляді обмеження її у праві виїзду за межі України.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У той же час, державним виконавцем взагалі не надано доказів направлення та вручення ОСОБА_4 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 липня 2014 року у порядку передбаченому ч.5 ст.25, ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження».

Так у виконавчому листі адресою реєстрації боржника ОСОБА_4 зазначено АДРЕСА_1 Конотопського району, фактичного мешкання - АДРЕСА_3 у цьому ж селі (а.с.2).

Попередження про наявність заборгованості за виконавчим листом та необхідність з'явитися до ВДВС направлялося боржнику за адресою реєстрації (а.с.5), однак доказів про його отримання також не має, а з вищезазначеного акту державного виконавця від 26 лютого 2015 року вбачається, що будинок за цією адресою зруйнований, боржник фактично проживає АДРЕСА_4 (а.с.6).

Жодних перевірок майнового стану ОСОБА_4 за цією останньою адресою не проводилось, як не вживались і заходи щодо його повідомлення за цією адресою про наявність виконавчого провадження та необхідність сплати аліментів.

Повідомлення державного виконавця від 10 березня 2015 року про направлення до суду подання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України направлялося за адресою АДРЕСА_4 с.Підлипне, але на ім'я ОСОБА_7, у той час як боржником є ОСОБА_4 (а.с.4).

Не вказано чи взагалі зверталась до виконання постанова державного виконавця від 21 листопада 2014 року про забезпечення через органи внутрішніх справ приводу ОСОБА_4 до ВДВС для проведення виконавчих дій (а.с.22) та не зазначені причини її невиконання.

Відсутність офіційних доходів не може свідчити про ухилення від сплати аліментів, оскільки державним виконавцем не встановлено чи намагається боржник працевлаштуватися та чи перебуває на обліку в центрі зайнятості.

Саме по собі попередження про кримінальну відповідальність теж не свідчить про факт ухилення.

Не надано і будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 взагалі документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон та має намір виїхати за межі України.

Не з'явившись до суду апеляційної інстанції, ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області не надало відповідних документів і апеляційному суду.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області відхилити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -