АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1591/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю: прокурора Зубенка В.С., представника

ДСЗН ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу виконувача обовязків прокурора м. Черкаси ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_7, треті особи: Управління ДАІ УМВС України у Черкаській області, Черкаська митниця , про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року представник Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації ОСОБА_6, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги.

Свій позов обґрунтовувала тим, що 27 січня 2003 року ОСОБА_9, який був інвалідом загального захворювання першої групи, звернувся із заявою до ГУПСЗН ОДА в Черкаській області щодо забезпечення його автомобілем в якості гуманітарної допомоги.

Згідно договору дарування (08.11.2002 року) громадянином ОСОБА_10 ОСОБА_11 було подаровано ГУПСЗН легковий автомобіль марки «SEAT Toledo», 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, який було визнано гуманітарною допомогою /а.с. 19/.

Після митного оформлення вказаний автомобіль був переданий ОСОБА_9 в тимчасове користування з правом передачі керування членам його родини та зареєстровано в УДАІ УМВС України в Черкаській області.

Відповідно до рішення колегії ГУПСЗН Черкаської ОДА № 6-4 від 25 травня 2006 року керування транспортним засобом передано племінникові інваліда ОСОБА_7.

04 січня 2008 року ОСОБА_9 помер. Після його смерті спірний автомобіль залишився в користуванні ОСОБА_7, але ГУПСЗН Черкаської ОДА заперечує володіння даним автомобілем вказаною особою і ставить питання про його повернення, посилаючись на норми Постанови КМУ від 19 липня 2006 року № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», якою передбачено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, яким інвалід користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сімї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сімї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. У разі несплати членом сімї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обовязкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) ГУПСЗН Черкаської ОДА або управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда.

02 червня 2008 року УСЗН виконавчим комітетом Соснівської районної ради направлено листа члену сімї померлого - ОСОБА_7, з вимогою в добровільному порядку повернути автомобіль марки «SEAT Toledo», 1994 року випуску, яке лишилось без відповідного реагування.

Розпорядженням облдержадміністрації від 11 квітня 2013 року № 99 змінилась назва установи з ГУПСЗН Черкаської ОДА на Департамент соціального захисту населення Черкаської ОДА.

22 жовтня 2014 року Департамент повторно направив вимогу про повернення автомобіля, яка також лишилась без належної відповіді.

Враховуючи вказані норми та , оскільки члени сімї ОСОБА_9 з моменту його смерті обовязкові платежі, повязані з ввезенням автомобіля на митну територію України не сплатили, з відповідним клопотанням до Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України, про передання автомобіля у власність у визначений законодавством строк не звертались, - представник Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації ОСОБА_6 просила суд поновити строк звернення до суду та вилучити автомобіль марки «SEAT Toledo», 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 1781 см.куб., бензин, митною вартістю 11 502 грн., який перебуває у користуванні ОСОБА_7 та передати його Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2015 року позов було задоволено . Вилучено автомобіль марки «SEAT Toledo», 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 1781 см.куб., бензин, митною вартістю 11 502 грн., який перебуває у користуванні ОСОБА_7 та передано його Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2015 року скасовано заочне рішення від 04 лютого 2015 року і призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор, діючи в інтересах держави в особі Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА, подав апеляційну скаргу. Обґрунтовуючи яку зазначав, що судом в не повній мірі зясовано обставини, які мають значення для справи. Апелянт вказував, що Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 999 від 19 липня 2006 року, чинного на день смерті ОСОБА_9, взагалі не передбачено право викупу автомобіля, який надавався як гуманітарна допомога, членом сімї інваліда.

Апелянт не погоджується з висновком районного суду щодо не повідомлення відповідача про повернення вказаного автомобіля та з тим, що позивачем було пропущено строк позовної давності звернення до суду. До того ж судом було поновлено строк ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2015 року і клопотання про застосування строків позовної давності сторонами не заявлялось.

Тому апелянт просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вирішити питання розподілу судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Предметом і підставою вимог позивача є повернення (вилучення) у відповідача автомобіля на користь власника - Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА, що надавався як гуманітарна допомога інваліду, який помер.

Мотивуючи підстави для відмови в задоволенні даного позову, суд першої інстанції вказав, що право члена сімї інваліда на звернення з відповідною заявою про залишення автомобіля не обмежене строком, позивач не довів доказами , що відповідачу надсилалися вимоги про повернення автомобіля і при цьому позивач пропустив строк позовної давності при зверненні з даним позовом.

Але ці висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки не ґрунтуються на досліджених судом доказах та не відповідають встановленим судом обставинам та нормам матеріального права , якими регулюються спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору дарування від 08 листопада 2002 року громадянином ОСОБА_11, який проживає за адресою: Беренхоф 20, 30823 Гарбзен , було подаровано ГУПСЗН в Черкаській області автомобіль марки «SEAT Toledo», 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 1781 см.куб., бензин, який було визнано гуманітарною допомогою /а.с.19/. А отже власником автомобіля є позивач, і дана обставина визнана відповідачем і не потребує доказування.

28 січня 2003 року даний автомобіль, відповідно до Закону України «Про гуманітарну допомогу» та Закону України «Про деякі питання ввезення на митну територію України транспортних засобів», було передано в користування інваліду загального захворювання першої групи ОСОБА_9

Згідно витягу з рішення колегії ГУ ПСЗН Черкаської ОДА від 25 травня 2006 року, ОСОБА_7 , як племіннику ОСОБА_9, було надано право керування вказаним автомобілем, оскільки сам інвалід за станом здоровя не міг самостійно ним керувати /а.с.17/.

ОСОБА_9, як інвалід, користувався вказаним автомобілем до своєї смерті 04 січня 2008 року /а.с.6, 80/ протягом 4-х років 11-ти місяців та 24-х днів .

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти, у тому числі й акти цивільного законодавства, не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в п. 2

Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з яким дію нормативно-правового акта в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Ч.2 ст. 360-7 ЦПК України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У Постанові від 16 травня 2012 року Верховний Суд України дійшов до висновку, що питання щодо вилучення після смерті інваліда в членів його сімї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватися на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, а не на час надання такого автомобіля інваліду.

На момент виникнення спірних правовідносин і заявлення вимог щодо вилучення автомобіля, що був наданий як гуманітарна допомога, діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999.

Згідно з п. 41 цього Порядку - отриманий як гуманітарна допомога, після смерті інваліда, дитини-інваліда, автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції.

У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного

строку з дня смерті інваліда.

Ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження його права володіння спірним автомобілем після смерті його дядька ОСОБА_9, якому спірний автомобіль надавався через орган соцзахисту як гуманітарна допомога.

Навпаки , в судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив, що по питанню оформлення права власності на даний автомобіль у встановленому законодавством порядку ні він, ні інші родичі ОСОБА_9, в тому числі й діти останнього, відповідних заходів не вживали та необхідних податків і зборів до бюджету ніким не сплачувалося.

Натомість, позивач навів належні докази на підтвердження свого права на даний автомобіль та на доведення вимог про вилучення автомобіля у відповідача ОСОБА_7, оскільки автомобіль надавався інваліду ОСОБА_9 як гуманітарна допомога, на момент його смерті не минуло більше 10-ти років з дати, коли той почав його використовувати, а після смерті останнього члени сімї померлого інваліда протягом шести місяців не сплатили належних податків і зборів за ввезення спірного автомобіля, як це передбачено п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями.

А посилання відповідача на ту обставину, що він 11 березня 2015 року звертався із заявою до Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА, про надання йому інформації стосовно розрахунку відповідних платежів до бюджету , - не може бути підставою для відмови у вимозі позивача вилучити автомобіль марки «SEAT Toledo», 1994 року випуску у відповідача, оскільки на день звернення до суду та на час розгляду справи - належні податки та збори за ввезення даного автомобіля в бюджет держави сплачені не були, хоча з цього часу й минуло більше шести місяців, а відповідач не надав належних доказів, що порушення Порядку було допущено з вини позивача.

Суд першої інстанції даних обставин та норм не врахував і не зважаючи на ту обставину, що ні відповідач, ні члени сімї померлого інваліда , не сплатили необхідних податків і зборів , дійшов до помилкового висновку про безпідставність вимог Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації як власника автомобіля.

Також суд першої інстанції без наявності правових підстав дійшов до висновку, що позивачем було пропущено строки позовної давності, оскільки це не відповідає дійсним обставинам справи, та , зважаючи на ту обставину, що відповідач в порядку , що передбачений ч.4 ст.267 ЦК України, не звертався з відповідною заявою .

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому враховуючи, що суд першої інстанції, при неповному зясуванні обставин , що мають значення для справи, невірно оцінив надані сторонами доказами , допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, не застосував норм матеріального права , що регулюють спірні правовідносини, то рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення , яким належить задовольнити позовні про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги в повному обсязі.

Відповідно до норм ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, враховуючи, що апеляційна скарга та позовна заява підлягають до задоволення, то належить стягнути з ОСОБА_7 на користь позивача 243 грн.60 коп. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, та на користь держави 121 грн. 80 коп. судового збору, від сплати якого при подачі апеляційної скарги звільнений прокурор.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу виконувача обовязків прокурора м. Черкаси ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_7, треті особи: Управління ДАІ УМВС України у Черкаській області, Черкаська митниця , про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги скасувати.

Цивільний позов Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_7, треті особи: Управління ДАІ УМВС України у Черкаській області, Черкаська митниця , про повернення та вилучення предмету гуманітарної допомоги задовольнити .

Вилучити у ОСОБА_7 автомобіль марки «SEAT Toledo», 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 1781 см.куб., бензин, та передати його Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації 243 грн. 60 коп. судового збору за подачу позовної заяви та 121 грн. 80 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги на користь держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :