Справа № 639/596/15-ц
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просила суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 спадкоємицями за законом після померлого ОСОБА_4 на 7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 по 7/200 частин кожній; визнати ОСОБА_3 спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 на 7/200 частин домоволодіння; визнати ОСОБА_1 спадкоємцем за законом четвертої черги після померлої ОСОБА_3 на 7/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є власником 28/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1. Співвласниками вказаного будинку також є ОСОБА_5, Харківська Єпархія УПЦКП, ОСОБА_6, ОСОБА_4

Позивач вказує, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, були її сусідками.

ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3, був чоловіком ОСОБА_2, та батьком ОСОБА_3

Після відкриття спадщини після ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_2, та дочка ОСОБА_3 спадщину не прийняли, хоча і залишалися мешкати у його будинку.

ОСОБА_1 вказує, що з середини 2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали зловживати спиртними напоями, у зв'язку з чим з кінця 2000 року вона почала їм допомагати. Допомога виражалася в тому, що вона готувала їм їжу, прибиралась, займалась пранням, систематично відвозила до лікарні для постановлення крапельниць та виведення їх з запою.

Таким чином, на думку позивача, вона разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали мешкати однією сім'єю.

ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем за законом четвертої після померлих ОСОБА_2, у зв'язку з чим через 6 місяців після смерті ОСОБА_3 вона звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Олійник Л.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом четвертої черги після померлої ОСОБА_3 на 7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Але, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №456/02-31 від 01.12.2014 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв'язку з чим вона і була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності від 24.12.2014 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Вирішуючи справу по суті заявлених вимог, суд виходив з положень ч. 1 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні було встановлено, щостаном на 28.08.2007 року право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_5 - 11/100 частин; ОСОБА_1 - 28/100 частин; Харківською Єпархією УПЦ КП - 49/100 частин; ОСОБА_6 - 5/100 частин; та 7/100 частин не зареєстровано після перерозподілу ідеальних частко за ОСОБА_4. (а.с. 40)

Співвласник ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, був чоловіком ОСОБА_2, та батьком ОСОБА_3. (а.с. 35, 36, 37)

Представник позивача вказує, що після смерті ОСОБА_4, його дружина та дочка спадщину не прийняли, хоча і залишалися мешкати у його будинку.

Таким чином після його смерті залишилося відкритими 7/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 38, 39)

Представник позивача вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були сусідками ОСОБА_1, вони мали спільний вхід до житлового будинку, але квартири були окремі. Позивач та ОСОБА_2 були подругами, та коли ОСОБА_3 починали зловживати спиртними напоями, вона їм допомагала, готували для них їжу, купувала речі, відвідувала їх у лікарні. ОСОБА_3, у свою чергу, не працювали.

На думку представника позивача, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2, та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю, у зв'язку з чим після смерті останніх, позивач є спадкоємцем четвертої черги.

Проте, суд не погоджується з такими твердженнями представника позивача, оскільки вони спростовуються показаннями свідків, та не підтверджуються жодними письмовими доказами.

Так, з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 вбачається, що він складається з п'яти окремих квартир. (а.с. 18-23)

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_9, яка пояснила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали спільний тамбур, проте квартири у них були окремі, та вони проживали кожний у власній квартирі. Крім того, ОСОБА_1 мала двох власних дітей.

Зазначені показання свідка підтверджуються також показаннями свідка ОСОБА_10, допитаної в судовому засіданні.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили суду, що ОСОБА_1 піклувалась про ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що виявлялося в тому, що ОСОБА_1 готувала для ОСОБА_2 їжу, прала речі, купувала одяг. Також свідки пояснили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зловживали спритними напоями, у зв'язку з чим ОСОБА_1 возила їх до лікаря нарколога, та відвідувала їх у лікарні.

Судом також встановлено, що поховання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбувалося за рахунок ОСОБА_1 (а.с. 43, 44)

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Викладене дає підстави вважати суду, що ОСОБА_1 дійсно допомагала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по господарству, але виключно через дружні відносини, що склалися між ними, що не дає суду підстав вважати, що зазначені особи проживали однією сім'єю.

При цьому суд зазначає, що позивачем взагалі не ставиться питання про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, представник позивача вважає, що ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги після померлої ОСОБА_3, з чим суд також не погоджується у зв'язку з наступним.

Статтями 1216, 1217 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. (ст. 1264 ЦК України)

Так, ОСОБА_1 вважаючи себе такою, що прийняла спадщину, звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Олійник Л.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, як спадкоємець четвертої черги, посилаючись на те, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім'єю чотирнадцять років.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (ч.1 ст. 1297 ЦК України)

У вчиненні даної нотаріальної дії позивачу було відмовлено, оскільки нею не було подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: документ, що підтверджує право власності ОСОБА_3 на 8/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1. (а.с. 47)

Під час розгляду справи судом, обставина щодо проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не була встановлена, а тому судом не вбачається законних підстав вважати, що ОСОБА_1 взагалі є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3

Виходячи з характеру спірних правовідносинпозивачем фактично ставиться питання про визнання права власності на 7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка успадкувала зазначене майно в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Отже, судом не було встановлено, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_3, а тому вона не може бути спадкоємцем за законом четвертої черги після її смерті.

Відтак, у суду відсутні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 61, 88, 209-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1220, 1258, 1264, 1276, 1296, 1297 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача , яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович