АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар: Вівчарик Н.В.

за участю: сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації про скасування наказів, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановила:

16 червня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації про скасування наказів, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачка зазначала, що наказом заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації ОСОБА_2 № 211-к від 19.05.2015 року її звільнено з роботи з посади спеціаліста по харчуванню господарської групи на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату. Вказувала, що 19.03.2015 року під час попередження її під особистий підпис про звільнення через 2 місяці в зв'язку із скороченням штату, їй стало відомо про існування наказу № 36 від 16.02.2015р. «Про персональне попередження працівників освіти, молоді та спорту райдержадміністрації про майбутнє звільнення» та наказу № 11 від 19.01.2015р. «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності №22-ц/794/1410/15. Головуючий у І інстанції Руснак А.І. Категорія 53 Доповідач Перепелюк Л.М.

працівників». Вважає, що вказані накази щодо скорочення її посади з наступним звільненням її з роботи видано з грубим порушенням її трудових прав та ігноруванням вимог трудового законодавства з боку відповідача. Зазначає, що всі зазначені вище накази відповідача видано не уповноваженою особою, тобто не начальником управління, не виконуючим обов'язки начальника управління, а заступником начальника управління - начальником відділу освіти управління освіти, молоді та спорту Хотинської РДА ОСОБА_2

Посилалась на те, що профком управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації дав згоду на її звільнення 03.04.2015 року (протокол №2), а 08.04.2015 року за вих. № 01-1 надав відповідачу офіційного листа про прийняте рішення, але місячний строк відповідачем було порушено, оскільки наказ № 211-к про її звільнення було видано лише 19.05. 2015 року.

Вважала, що відповідачу, перш ніж направляти 20.03.2015 року подання профкому на отримання згоди на звільнення працівників з роботи за скороченням штату, завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень слід було надати профспілкам інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорія працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень, але це не було виконано.

Позивачка зазначала, що відповідач зобов'язаний був одночасно з попередженням про її звільнення у зв'язку із скороченням штату запропонувати іншу роботу в установі. Вимоги чинного законодавства у цій частині відповідачем було грубо порушено, іншу роботу після 19.03.2015 року їй не було запропоновано. Крім цього, за наявності вакантної посади інженера по обслуговуванню комп'ютерного обладнання господарської групи управління і, не пропонуючи цю посаду їй після попередження про скорочення посади, відповідач 06.04.2015 року видав наказ № 158-к про прийняття на роботу на вказану посаду ОСОБА_3. Після того попередження про її звільнення за скороченням штату конкретної пропозиції про працевлаштування її на іншу посаду не було, заяву про відмову від запропонованої іншої роботи вона не писала, а відповідач не пропонував їй підписати відмову від будь-яких запропонованих посад.

Посилалась на те, що відповідачем при виданні наказу № 211-к від 19.05.2015 року було порушено вимоги частини 2 ст. 49-2 та ст. 42 КЗпП України щодо обов'язковості врахування переважного права на залишення на роботі працівника. Відповідач надав перевагу у залишенні на посаді головного спеціаліста по харчуванню управління освіти, молоді та спорту ОСОБА_4, яка з квітня 2013 року перебуває на пенсійному обліку і отримує пенсію за віком. Відповідач не врахував, що на утриманні позивача перебуває неповнолітня дочка та мати ОСОБА_5, пенсіонерка, яка за станом свого здоров'я потребує уваги і допомоги. Вважає, що її звільнення з управління освіти, молоді та спорту Хотинської РДА за скороченням штату є незаконним, оскільки воно відбулося з грубими порушеннями чинного трудового законодавства, яким врегульовано процедуру звільнення працівників.

Просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача внести зміни до наказу № 11 від 19.01.2015р. «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», виключивши з нього посаду спеціаліста харчуванню господарської групи та скасувати наказ відповідача № 211-к від 19.05.2015р. про її звільнення з роботи і поновити її на роботі на посаді спеціаліста по харчуванню господарської групи управління освіти, молоді та спорту Хотинської РДА.

Стягнути з управління освіти, молоді та спорту Хотинської РДА на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 травня 2015 року до дня ухвалення судового рішення у справі про її поновлення на роботі.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2015 року в позові відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, є незаконним.

У своєму запереченні управління освіти, молоді та спорту Хотинської РДА вважає що, рішення суду законне, обґрунтоване, просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації про внесення змін до наказу № 11 від 19.01.2015 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», виключивши з нього посаду спеціаліста по харчуванню господарської групи.

Такий висновок суду ґрунтується на обставинах, встановлених судом на підставі досліджених ним належних та допустимих доказів, та на підставі норм матеріального права.

Зокрема, суд 1-ї інстанції правильно вважав, що зазначений вище наказ «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників» та наказ № 211-к від 19.05.2015 року, згідно якого позивачку звільнено з роботи не можуть бути скасовані чи змінені з підстави того, що його підписала ОСОБА_2, яка перевищила свої посадові повноваження. Такий висновок суд зробив з врахуванням посадової інструкції заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Хотинської РДА, згідно якої за відсудності начальника управління освіти, молоді та спорту РДА його обовязки виконує заступник, тобто ОСОБА_2, в тому числі і вирішує питання щодо прийняття та звільнення працівників, підписання наказів про це.

Правильним є також висновок суду 1-ї інстанції щодо того, що відповідач отримав попередню згоду профспілкового комітету як на вивільнення певних працівників, так і ОСОБА_1, зокрема, а тому із цих підстав оспорювані позивачкою накази не підлягали ні зміні, ні скасуванню.

Не заслуговують також на увагу твердження апелянта про її перевагу перед ОСОБА_4 для залишення на роботі, оскільки, як обґрунтовано зазначив суд 1-ї інстанції, продуктивність праці та кваліфікація ОСОБА_4 вищі за продуктивність праці та кваліфікацію ОСОБА_1

Такий висновок суду підтверджується наявними у матеріалах справи, характеристиками зазначених осіб, посадовою інструкцією, трудовими книжками, згідно яких встановлено, стаж їх роботи на займаній посаді, відповідність освіти такій посаді.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Частина 2 ст.42 КЗпП України передбачає, що при залишенні на роботі надається перевага працівникам за наявності умов, зазначених п.п.1-9 ч.2 цієї статті при рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації.

Крім того, твердження апелянта ОСОБА_1 щодо того, що ОСОБА_4 є пенсіонеркою, а тому її слід було звільнити з роботи, є некоректним, оскільки право на працю Конституцією України гарантується всім громадянам України, в тому числі і пенсіонерам.

З врахуванням наведеного, рішення Хотинського районного суду від 07 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації про скасування наказів, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині відмови у задоволенні позову про скасування наказів, внесення змін у них залишити без змін.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є:- неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; - недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

- невідповідність висновків суду обставинам справи; - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що згідно наказу №311 від 19.01.2015 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», виданого управлінням освіти, молоді та спорту Хотинської РДА, затверджено список виключених одиниць зі штатного розпису управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації посад і професій у звязку із скороченням штатів. У вказаному списку зазначено, що підлягає скороченню посада спеціаліста по харчуванню.

Наказом № 36 від 16.02.2015 року «Про персональне попередження працівників управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації про майбутнє звільнення» виданого управлінням освіти, молоді та спорту Хотинської РДА, затверджено список працівників, які підлягають звільненню та попереджено їх про майбутнє звільнення . Як вбачається із вказаного списку, позивачка ОСОБА_1 в графі «підпис» зазначила, що заперечує щодо скорочення .

Наказом № 211-к від 19.05.2015 року, виданого управлінням освіти, молоді та спорту Хотинської РДА, ОСОБА_1, спеціаліста з харчування господарської групи управління освіти, молоді та спорту РДА звільнено із роботи у звязку із скороченням штату працівників. Вказаний наказ підписаний заступником начальника управління - начальника відділу освіти управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації ОСОБА_2

Наказом № 158 к від 06.04.2015 року виданого управлінням освіти, молоді та спорту Хотинської РДА, призначено ОСОБА_3 на посаду інженера по обслуговування компютерного обладнання господарської групи.

Згідно листа профспілкового комітету управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації № 01-1 від 08.04.2015 року, профспілка дала згоду на скорочення штатів господарської групи на 11,25 штатних одиниць (8 працівників).

Відповідно до листа профспілкового комітету управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації № 01-02 від 07.05.2015 року, профспілкою було проведено профспілкове засідання, згідно якого вирішено надати остаточну згоду на звільнення працівників, в тому числі ОСОБА_1.

Із акта про відмову працівника від переведення на іншу роботу від 19.03.2015 року вбачається, що комісія в складі заступника начальника начальника відділу освіти управління, молоді та спорту РДА ОСОБА_2, головного бухгалтера управління ОСОБА_6, начальника господарської групи управління ОСОБА_7 19.03.2015 року запропонували ОСОБА_1 вакантних 0,5 ставки бібліотекаря та 0,5 ставки завідуючої складом. Від даної пропозиції ОСОБА_1 відмовилася.

Вважаючи, що безпідставними є доводи позивача про те, що їй не пропонувалася інша робота у даній установі і відсутні докази відмови її від запропонованих посад, суд зробив висновок, який не відповідає обставинам справи, а обставини, які вважав встановленими, недоведені відповідачем, а тим самим допустив порушення норм матеріального права.

Так, згідно ч.2 ст.49-2 КЗпП України при вивiльненнi працiвникiв у випадках змiн в органiзацiї виробництва i працi враховується переважне право на залишення на роботi, передбачене законодавством.

Суд 1-ї інстанції, на порушення вимог ст..212,214 ЦПК України, залишив поза увагою та не дав належної оцінки тій обставині, що за наявності вакантної посади - інженера по обслуговування компютерного обладнання господарської групи, позивачці вона не була запропонована, що підтверджується відповіддю позивачці голови РДА П.Допіряка, підготовленої представником відповідача ОСОБА_2 від 07.05.2015 року, згідно якої посада інженера по обслуговування компютерного обладнання господарської групи їй не пропонувалась, оскільки в неї немає досвіду роботи, який має ОСОБА_3, яка працювала у Хотинському територіальному центру соціального обслуговування з 01.07.2013 року по 23.01.2014 року, відповідно до посадових обовязків виконувала операції з базами даних на компютерному устаткуванні(опрацювання, накопичення, систематизація інформації). Крім того має навики зі створення та роботи з сайтом(довідка від 05.05.2015 року №331). Твердження представника відповідача у суді 1-ї інстанції та апеляційної інстанції про те, що позивачці пропонувалась згадана посада спростовується наведеним листом(а.с.17), на що не звернув увагу суд 1-ї інстанції та не дав оцінку протирічивим доказам відповідача.

Пленум Верховного Суду України в п.19 своєї постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 роз'яснив, що, розглядаючи трудовий спір, пов'язаний зі звільненням за ст. 40 п.1 КЗпП України, суд повинен з'ясувати, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений нам орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Судом 1-ї інстанції не враховано тієї обставини, що відповідач не довів, відмови позивачки від переводу на посаду інженера по обслуговування компютерного обладнання господарської групи, а тому вона була звільнена з роботи незаконно і підлягає поновленню на роботі з виплатою компенсації за вимушений прогул.

Відповідно до норми ч.2ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік, якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до постанови КМУ від 08.02.95 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» п.п.2, 8 вказаного Порядку оплата часу вимушеного прогулу проводиться, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Нарахування виплат проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані дні протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

З розрахунку, наданого позивачкою, вбачається, що її середньоденна заробітна плата становить 109,90 грн./день (4616,09грн : 42дні=109,90), а вимушений прогул з 20 травня 2015 року по 15 жовтня 2015 року - 103 дні.

Згідно довідки Хотинського районного центру зайнятості позивачкою отримано допомогу по безробіттю за червень - вересень2015 року у сумі 4478,57 грн., а згідно довідки по заробітній платі вона отримала одноразову виплату при звільненні з роботи в сумі 2009,70 грн.

Тому, враховуючи наведене, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача на корись позивачки складає: 11319,70грн. (103 дні х 109,90 грн.) -4478,57 грн.- 2009,70 грн.= 4831,43 грн.

Таким чином, сума середнього заробітку позивачки за час вимушеного прогулу становить 4831,43 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про поновленні на роботу та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позовув цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста по харчуванню господарської групи управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації.

Стягнути з управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації на користь ОСОБА_8 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 травня 2015 року по 15 жовтня 2015 року в сумі 4831,43 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з управління освіти, молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації на користь держави судовий збір в сумі 535,72 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу його в законну силу.

Головуючий:

Судді: