РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/14780/14-ц

Пров. №2/668/104/15

16.04.2015 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Херсонської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач добровільно залишив спірне житло, обрав собі інше місце мешкання, житловим приміщенням не користуються з серпня 2013 року, вивіз свої речі, у зв'язку з чим позивач вважає, що він втратив право користування спірним приміщенням.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували, додатково пояснили суду, що відповідач був змушений виїхати з будинку через напруженні відносини з позивачем, яка в подальшому змінила вхідні двері і замки та чинила перешкоди в користуванні спірною квартирою.

У судовому засіданні відповідач пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1, який, враховуючи положення ст. 123 ЦПК України, судом прийнято до спільного розгляду з первинним позовом.

В зустрічному позові заявлено вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення позивача за зустрічним позовом до спірної квартири та шляхом зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що ОСОБА_1 чинить перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, не зважаючи на те, що наймачем спірного житла є ОСОБА_2

ОСОБА_2 та його представник вимоги зустрічного позову підтримали повністю, просили їх задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник вимоги зустрічного позову не визнали, проти їх задоволення заперечували з тих підстав, що позивач за зустрічним позовом втратив право користування житловим приміщенням, а тому не може бути вселений.

Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії Управління Держдепартаменту України з питань виконання покарань у Херсонській області № 12 від 18.11.2008 року, рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 195 від 21.04.2009 року та ордеру на жиле приміщення № 22 від 21.05.2009 року ОСОБА_2 та його члену його сім'ї - дружині ОСОБА_3, з метою поліпшення житлово-побутових умов співробітника пенітенціарної служби, в порядку черги було надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1

З 22.05.2009 року сторони зареєстровані в спірній квартирі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно показань свідків, допитаних у судовому засіданні, письмових доказів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що сторони у справі перебувають у неприязних відносинах по відношенню один до одного, кожен з них має іншу сім'ю, про непорозуміння між ними свідчать неодноразові звернення до органів міліції. Через напруженість відносин в серпні 2013 року ОСОБА_2 виїхав зі спірної квартири та вивіз свої речі, у тому числі частину меблів. В подальшому ОСОБА_1 в листопаді 2013 року змінено вхідні двері та замки без надання відповідачу ключів від них. Частина комунальних послуг була оплачена ОСОБА_2 Зазначені обставини визнаються і не заперечуються сторонами.

Отже, на час розгляду справи між сторонами існує спір щодо порядку користування спірною квартирою, до якої ОСОБА_2 позбавлений доступу.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Частинами 1 та 2 ст. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 78 ЖК України тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення. Члени сім'ї, що проживають у жилому приміщенні, наймач якого тимчасово відсутній, вправі користуватися всім

займаним приміщенням. При цьому вони здійснюють права і обов'язки за договором найму цього приміщення.

Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 був змушений залишити спірне житлове приміщення у зв'язку з неможливістю спільного проживання з ОСОБА_1 через напруженість відносин та в зв'язку із перешкоджанням останньої в цьому (заміна вхідних дверей), тому суд вважає причини його відсутності поважними.

Доводи позивача за первісним позовом відносно того, що двері були замінені у зв'язку з просіданням та пошкодженням старих дверей, не мають значення для вирішення справи, оскільки доводять лише можливу причину таких дій, однак не спростовують доводів ОСОБА_2 щодо відсутності у нього ключів від нових вхідних дверей, а відтак і доступу до житлового приміщення квартири.

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання відповідача за первісним позовом таким, що втратив право користування спірною квартирою. Отже, вимоги первісного позову не підлягають задоволенню.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні житлом, вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 64, 71, 72, 78 ЖК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 123, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Херсонської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні житлом в квартирі АДРЕСА_1 шляхом вселення його до цієї квартири.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні житлом в квартирі АДРЕСА_1 та передати йому комплект ключів від вхідних дверей цієї квартири.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяГаврилов Д. В.