У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового зсідання ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді подання головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

З подання головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції вбачається, що у останнього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 11-791/15 з виконання виконавчого листа № 308/10874/13 від 07.04.2015 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 103 613,00 грн.

Державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржникові строк на самостійне виконання рішення суду до 06.05.2015 року, проте рішення боржником не виконано. 07.05.2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Державним виконавцем було надіслано запити до відповідних установ з метою перевірки майнового стану боржника. На які отримані відповіді про відсутність майна та земельних ділянок у боржника.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України, яка надійшла на адресу органу виконання судових рішень 07.05.2015 року за № 1486, із початку 2015 року по 15.04.2015 року боржник ОСОБА_2 перетнув 55 разів державний кордон України. Крім того, останній перетин державного кордону України ним здійснено 15.04.2015 року через м. Чоп (Тиса), а вїзд в Україну відсутній, тобто слід вважати, що боржник перебуває за кордоном.

Боржник за викликом до державного виконавця не зявився, про що складено акт та наявне підтвердження про направлення поштовим відправленням виклику боржнику згідно реєстру рекомендованих листів від 02.074.2015 року тим самим встановлено, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документа.

Тому у відповідності до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу», заявник просить суд винести ухвалу, якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим документом.

Як зазначено у ст. 377 -1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не прибув, проте у поданні зазначив про розгляд справи без його участі.

З огляду на викладене фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

З подання головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції вбачається, що у останнього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 11-791/15 з виконання виконавчого листа № 308/10874/13 від 07.04.2015 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 103 613,00 грн.

Державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржникові строк на самостійне виконання рішення суду до 06.05.2015 року, проте рішення боржником не виконано. 07.05.2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Державним виконавцем було надіслано запити до відповідних установ з метою перевірки майнового стану боржника. На які отримані відповіді про відсутність майна та земельних ділянок у боржника.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України, яка надійшла на адресу органу виконання судових рішень 07.05.2015 року за № 1486, із початку 2015 року по 15.04.2015 року боржник ОСОБА_2 перетнув 55 разів державний кордон України. Крім того, останній перетин державного кордону України ним здійснено 15.04.2015 року через м. Чоп (Тиса), а вїзд в Україну відсутній, тобто слід вважати, що боржник перебуває за кордоном.

Боржник за викликом до державного виконавця не зявився, про що складено акт та наявне підтвердження про направлення поштовим відправленням виклику боржнику згідно реєстру рекомендованих листів від 02.074.2015 року тим самим встановлено, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документа.

Як зазначено у листі від 01.02.2013 Верховного суду України "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" вирішення судом питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII).

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)". За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження, примусове виконання яких здійснюється ДВС.

Таким чином, ст. 377- 1 ЦПК є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що надані органом виконання судових рішень документи не свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, оскільки виклик головного державного виконавця був направлений на адресу боржника рекомендованим листом 02 липня 2015 року, у якому зазначено про необхідність зявитися на 08 липня 2015 року та цієї ж дати складено акт про його неприбуття за викликом, проте доказів отримання боржником зазначеного листа суду не надано, а вже 10 липня 2015 року орган виконання судових рішень звернувся до суду з відповідним поданням.

За відсутності відповідних відомостей суд позбавлений можливості дійти висновку про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, а відтак звернення до суду з відповідним поданням є передчасним, тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим документом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4