Справа № 310/1802/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 про стягнення збитків у якому зазначив, що працівником Бердянської філії ДП «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_2 йому завдані збитки у вигляді сплаченого судового збору на загальну суму 219,24 грн. при поданні ним позовів до суду в яких відповідачем був капітан Бердянського морського порту ОСОБА_2 Постановами Бердянського міськрайонного суду від 01.10.2014 року, 06.10.2014 року, 16.10.2014 року визнано незаконними та скасовано постанови капітана Бердянського морського порту ОСОБА_2 Вважав, що понесені ним витрати згідно ст. ст. 16, 22, 1166, 1172 ЦК України є збитками, тому просив стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Бердянської філії ДП «Адміністрація морських портів України» завдані їх працівником ОСОБА_2 збитки у вигляді оплати судового збору в розмірі 219,24 грн., а також судовий збір по цій справі шляхом перерахування коштів поштовим переказом на ОСОБА_1 через міське відділення №1 Бердянського центрального поштового звязку Запорізька дирекція, розташованого за адресою вул. Кабельників,160/87, м. Бердянськ, Запорізька область, 71101.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, а його представник просив розглянути справу у відсутності позивача.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Пояснив суду, що позивачем 27.08.2014 року оплачено по 243,60 грн. судового збору за кожним адміністративним позовом, хоча за ЗУ «Про судовий збір» він повинен був оплатити тільки по 73,08 грн. Враховуючи зазначене вважав, що з відповідача підлягає стягненню по 73,08 грн. судового збору за кожний адміністративний позов в загальній сумі 219,24 грн.

Представник відповідачів просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач за ЗУ «Про судовий збір» та ст. 288 КпАП України не зобовязаний був оплачувати судовий збір, так як особа, що оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати державного мита. У такому випадку судовий збір може бути повернуто судом. Крім того, судові витрати за ч. 1 ст. 87, 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею судові витрати з Державного бюджету України. ДП «Адміністрація морських портів України» відповідальності за дії капітана морського порту при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не несе, оскільки капітан підпорядковується «Укрморрічінспекції». Сплачений позивачем судовий збір не є матеріальним збитком. Просив у задоволенні позову відмовити.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Постановами Бердянського міськрайонного суду від 16.10.2014 року, 06.10.2014 року, 01.10.2014 року адміністративні позови ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконними та скасовано оскаржувані ним постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Судами не вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.3-9).

На підтвердження сплати судового збору позивач надав суду квитанції від 27.08.2014 року №645205724, №645205725, №645205730 за кожною з яких оплачено по 243,60 грн. судового збору за подання до Бердянського міськрайонного суду адміністративного позову.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя суд, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

У відповідності до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановленим цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір.

Юридична заінтересованість позивача у цивільному процесі зобовязує його довести як наявність спірних матеріальних правовідносин, так і ту обставину, що його права порушені і вони можуть бути захищені у визначений ним спосіб.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплено в ст. 16 ЦК України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу.

Способами захисту цивільних прав та їх інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним і припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим, або органу місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Право вибору способу захисту порушенного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст. ст. 3, 11, 31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст. 4 ЦПК є обовязком суду. При виборі способу захисту цивільного права необхідно виходити із субєктивного права та характеру його порушення. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Звертаючись з позовом до суду позивач вважав сплачений ним судовий збір збитками, але він не врахував, що стягнення судового збору не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту, а за ст. ст. 161, 163 КАС України питання про розподіл судових витрат вирішується судом при прийняття постанови або в порядку ст. 168 КАС України шляхом прийняття додаткової постанови.

Суд вважає, що за таких обставин позивач вибрав спосіб захисту порушеного права, який не передбачено ст. 16 ЦК України і в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір у сумі 243,60 грн. стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 31, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 161, 163 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя