Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі: Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом ПАТ КБ „Приватбанк" до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ та ОСОБА_1 про звільнення майна з -під арешту , -

встановив:

ПАТ КБ „Приватбанк" звернулося в Ужгородський міськрайонний суд з позовом до відповідачів про звільнення майна з -під арешту .

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.06.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МКZ7АU4520340 , згідно з яким Позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 25897.00 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 13.06.2006 р. уклали договір застави рухомого майна . Згідно з Договором застави Відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ, модель: 110307, рік випуску: 2006, тип ТЗ: ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В. № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)..

Таким чином право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище, - 13.06.2006 року. Окрім того , РВ ДВС були винесені постанови про накладення арешту та розшуку у 2009- 2013 рр., однак пізніше ніж було укладено договір застави. Станом на 03.02.2015 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПриватБанком складає 94 510,37 грн., що значно перевищує вартість предмету застави.

03 березня 2014 року Ужгородським міськрайонним судом винесено рішення по справі №308/6133/13-ц, яким позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 задоволено повністю та надано банку право на проведення реалізації заставного автомобіля від імені ОСОБА_1. Вищенаведені арешти унеможливлюють в свою чергу й виконання даного рішення суду.

У судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак від нього надійшла заява в якій просить розглянути справу без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причини їх неявки, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що уточнена позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 13.06.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МКZ7АU4520340 , згідно з яким Позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 25897.00 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 13.06.2006 р. уклали договір застави рухомого майна . Згідно з Договором застави Відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ, модель: 110307, рік випуску: 2006, тип ТЗ: ЛЕГКОВИЙ КОМБІ-В. № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1)..

«21» липня 2009 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках ВП№ 13822631 було відкрите виконавче провадження з накладення арешту на все майно ОСОБА_1, в тому числі й на вищевказаний автомобіль.

«12» жовтня 2009 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках ВП№ 13822631 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження було оголошено розшук майна ОСОБА_1; а саме: на вищевказаний автомобіль.

«16» березня 2011 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках ВП№ 25168997 було відкрите виконавче провадження з накладення арешту на все майно ОСОБА_1, в тому числі й на вищевказаний автомобіль.

«24» жовтня 2012 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках ВП№ 33557311 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження було накладено арешт на все майно ОСОБА_1; а саме: на вищевказаний автомобіль.

«07» листопада 2013 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках ВП№ 40029787 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження було винесено постанову про оголошення в розшук майна ОСОБА_1 а саме: на вищевказаний автомобіль.

«19» листопада 2013 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках ВП№ 40029787 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ОСОБА_1 ; на вищевказаний автомобіль.

Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.

Судом також встановлено, що право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище, - 13.06.2006 року, а постанови про накладення арешту та розшуку винесені у 2009- 2013рр., тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Станом на 03.02.2015 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПриватБанком складає 94 510,37 грн., що значно перевищує вартість предмету застави.

Крім того 03 березня 2014 року Ужгородським міськрайонним судом винесено рішення по справі №308/6133/13-ц, яким позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 задоволено повністю та надано банку право на проведення реалізації заставного автомобіля від імені ОСОБА_1.

Вищенаведені арешти також унеможливлюють в свою чергу й виконання даного рішення суду.

Таким чином , державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту.

Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту.

На підставі наведеного , керуючись ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 224, 226, 227, ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити.

Звільнити з-під арештів, накладених державними виконавцями районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції , та скасувати розшук з майна боржника належного на праві власності ОСОБА_1 а саме; автомобіль ЗАЗ, модель: 110307, рік випуску: 2006. тип ТЗ: ЛЕГКОВИЙ КОМБ1-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 1ПН НОМЕР_1).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк суму судових витрат в розмірі 243,60грн. судових витрат.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Леміш О.М.