Справа № 266/615/15-ц
Провадження № 2/266/426/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.04.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Дзюба М.В.,

при секретарі - Петрухіной Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування житлом, виселення та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 29.08.2014 року між нею та відповідачкою ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу земельної ділянки. Після укладення даного договору позивачка стала власником нерухомого майна та земельної ділянки, однак до теперішнього часу відповідачка не звільняє будинок від своїх речей та не виселяється з нього. Внаслідок цього позивачка не може повною мірою користуватись своїм майном, вселитись в нього зі своєю сім'єю та користуватись ним для свого проживання. Просила суд усунути перешкоди в її користуванні житловим приміщенням, виселити ОСОБА_2 з АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та вселити позивачку в дане житлове приміщення.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 надала заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності, за участі її представника ОСОБА_3 У разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі ордеру та витягу з договору про надання юридичної допомоги, надав заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи повідомленою про дату та час судового розгляду справи, до суду не з'явилась, із будь-якими заявами на адресу суду не зверталась, тому суд, за згодою представника позивача, ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року між ОСОБА_2 в особі її представника за довіреністю ОСОБА_4, та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бідненко С.В..

Повноваження ОСОБА_4 укладати договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки підтверджується довіреністю, виданою 16 вересня 2011 року ОСОБА_2 на ім"я ОСОБА_4, посвідченою приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В. та дія якої перевірялась нотаріусом під час посвідчення договору купівлі-продажу. (а.с.19)

Пунктом 4.1 зазначеного договору купівлі-продажу будинку встановлено, що передача відчужуваного майна (передача ключів від будинку) покупцеві здійснюється продавцем в строк до 29 серпня 2014 року. Обов"язок передати будинок покупцеві вважається виконаним у момент передачі ключів від будинку. (а.с.6)

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 29.08.2014 року.

Таким чином, в розумінні вимог ст.328 ЦК України, позивачка є власником будинку АДРЕСА_1 та набула таке право власності на законних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 387 ЦК України на частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулась до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Як встановлено судом, після укладення договору купівлі-продажу відповідачка ОСОБА_2 не виселилась з житлового будинку, право власності на який після укладення вищезазначеного договору перейшло до позивача, що підтверджує факт виникнення такого права у позивача.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №6-158цс14 від 05.11.2014 року право членів сім'ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Таким чином, із передачею права власності на будинок позивачка втратила право користуватись цим жилим приміщенням для свого проживання та підлягає виселенню без надання іншого житла.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є усунення перешкод, що створює відповідачка у користуванні позивачкою житловим приміщенням, яке належить їй на праві власності, що за цивільним законодавством складає елемент змісту права власності.

Таким чином, оскільки право позивача є непорушним и вона не може протиправно бути позбавлена такого права, а проживання відповідачки в будинку обмежує права позивача, як власника цього майна, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Прийшовши до висновку про задоволення позову, суд стягує з відповідачки на користь позивачки понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 243,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2, без надання іншого житла.

Вселити ОСОБА_1 в житлове приміщення - будинок АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з отримання його копії

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом 10 днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення за відсутності сторони - в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя Дзюба М. В.