Справа № 135/658/14-ц Провадження № 22-ц/772/1426/2015Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
Категорія 7 Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого : Колоса С. С.

Суддів : Вавшка В. С., Якименко М. М.

При секретарі : Пантелеймоновій А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Ладижинської міської ради до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держземагенства у АДРЕСА_1 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та її повернення за апеляційною скаргою представника Ладижинської міської ради на заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 17 березня 2015 року, -

Встановила :

Заочним рішенням Ладижинського міського суду від 17 березня 2015 року зазначений позов задоволено та постановлено :

Визнати недійсний виданий ОСОБА_2 державний акт серії НОМЕР_2 від 05 серпня 2011 року на право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0, 1195 га, кадастровий НОМЕР_3 .

Скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис за НОМЕР_4 про реєстрацію виданого ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0, 1195 га з кадастровим НОМЕР_3.

Зобов»язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 0, 1195 га, що розташована в АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 243 гривні 60 коп. судового збору .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що, видавши ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку, Ладижинською міською радою порушено норми ЗУ « Про місцеве самоврядування в України », Земельного кодексу України та інші нормативні акти. Визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку тягне за собою скасування реєстрації та її повернення.

В апеляційній скарзі представник Ладижинської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позовних вимогах, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального та порушення норм процесуального права .

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши представника міської ради, яка просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позовних вимог з підстав викладених у скарзі, представника відділу Держземагенства у м. Ладижин, яка просила рішення скасувати з підстав викладених у скарзі, прокурора, який просить рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення, так як є безпідставною та необґрунтованою, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав .

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .

Заявляючи позовні вимоги про скасування державного акту серії НОМЕР_2 від 05 серпня 2011 року на право власності на земельну ділянку площею 0, 01195 га. в АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_3, зареєстрованого на прізвище ОСОБА_2, заступник прокурор Вінницької області послався на те, що його видано на землю в межах прибережної захисної смуги, без ухвалення відповідного рішення Ладижинською міською радою та порушенням порядку його видачі.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, судом першої інстанції дано належну оцінку наданим по справі доказам .

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні » питання регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарному засіданні відповідної ради. Положенням цієї норми відповідає і ст. 19 Закону України « Про землеустрій » .

Громадяни набувають право власності на земельну ділянку із державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Такий порядок був закріплений в ч. 1 ст. 116 ЗК України в редакції 2001 року .

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України в тій же редакції, в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність відповідна рада надає дозвіл на розробку проекту її відведення .

Реалізація положень цієї норми здійснювалась відповідно до вимог Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою КМ України від 26 травня 2004 року № 677 та надання дозволу на розробку технічної документації у власність.

За правилами ч. 10 ст. 118 ЗК України проект відведення розглядався відповідною радою з ухваленням рішення про його затвердження .

Визначений вище порядок щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 був порушений .

Згідно рішення Ладижинської міської ради 24 сесії 5 скликання від 04 липня 2008 року за № 892 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки працівникам соціальної сфери на території АДРЕСА_1 за рахунок земель резервного фонду ( а. с. 7 ) .

При вирішенні цього питання затвердженню підлягали проекти землеустрою, а не технічна документація із землеустрою, оскільки в розумінні Закону України «Про землеустрій» технічна документація готується на земельні ділянки, що перебувають у користуванні та проекти землеустрою на новоутворюванні земельні ділянки .

Невід'ємною частиною цього рішення є додатки в тому числі списки осіб відносно яких вирішувалось питання про що мало б бути зазначено в самому рішенні. Однак вказане рішення таких відомостей в тому числі щодо ОСОБА_2 не містило .

Із протоколу № 24 сесії 5 скликання від 04 липня 2008 року Ладижиської міської ради, а саме в частині, щодо вирішення питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки працівникам соціальної сфери ( п. 21 ) вбачається, що проект рішення з долученими до нього додатками, в тому числі і списками осіб відносно яких вирішувалось дана питання, не був підготовлений. Не відображені в протоколі дані щодо кількісного складу цих осіб. Тому доводи про те, що цей протокол дає підстави вважати, що на сесії вирішувалось питання щодо затвердження проекту землеустрою ОСОБА_2, є необґрунтованими .

Крім цього з матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 з заявою про виділення їй земельної ділянки не зверталася .

З рішення Ладижинської міської ради № 892 від 04 липня 2008 року вбачається, що спірна земельна ділянка виділялася працівникам соціальної сфери на території АДРЕСА_1 ( а. с. 7 ). Представником Ладижинської міської ради Вінницької області ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили факти, що на момент постановлення зазначеного рішення ОСОБА_2 була працівником соціальної сфери та проживала у АДРЕСА_1 .

За наведених обставин органу Держкомзему у м. Ладижині не було жодних законних підстав для видачі ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку за рішенням Ладижинської міської ради № 892 від 04 липня 2008 року .

Виданий ОСОБА_2 державний акт серія НОМЕР_2 від 05 серпня 2011 року на право власності на землю не містить в собі запису про те, що саме рішення за № 892 Ладижинської міської ради 24 сесії 5 скликання від 04 липня 2008 року було правовою підставою для його видачі ( а. с. 6 ), так як номер в акті відсутній. Зазначення номеру рішення є обов'язковою вимогою щодо заповнення державного акта .

Даючи належну оцінку зазначеним обставинам, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недійсність державного акту .

Визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є підставою для її повернення .

Відповідно до ч. 1 ст.. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Не погоджуючись з рішенням суду в частині скасування запису в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування, колегія суддів виходила із наступних обставин .

Дана позовна вимога втратила свою актуальність, зважаючи на те, що до ст. 6 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 16 жовтня 2012 року були внесені зміни щодо визначення органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державної реєстрації майнових прав. В зв'язку з чим повноваження органів Держкомзему, щодо реєстрації прав на землю були припиненні з 01 січня 2013 року .

« Порядок ведення книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право користування ділянкою, договору оренди » втратив свою чинність на підставі постанови КМ України від 17 жовтня 2012 року. В зв'язку з цим ведення книг при реєстрації майнових прав не передбачено. Дані, які вносились до таких книг перенесені до єдиної інформаційної системи Державного земельного кадастру .

Відповідно до ч. 10 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМ України припинення речових прав однією із підстав припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду про припинення права власності на нерухоме майно. Отже, скасування державного акту на право власності на землю саме по собі дає відповідним органам право для внесення змін до державного реєстру.

Крім того судом першої інстанції не залучено до справи органи, на які покладено обов»язки такої реєстрації .

Доводи викладені у апеляційній скарзі про порушення процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування рішення є необґрунтованими.

Таких висновків колегія суддів дійшла з огляду на наступні обставини.

Так, не впливають на законність оскаржуваного рішення доводи апеляційної скарги про те, що суддя Патроманськой І. О. не мав права приймати участі у розгляді справи через неприязні стосунки з міським головою АДРЕСА_1 ОСОБА_3. Такі доводи є безпідставними, оскільки вони ототожнені інтересами Ладижинської міської ради та голови цієї міської ради, який не є стороною у даному спорі.

Щодо порушення вимог закону про відновлення зупиненого провадження, на яке міститься посилання в апеляційній скарзі, то воно також є безпідставним. Оскільки, предметом розгляду адміністративного суду є рішення Ладижинської міської ради № 892 від 04 липня 2008 року, яким не вирішувалось питання про надання земельної ділянки конкретно ОСОБА_2 і в державному акті не зазначено, що саме на підставі цього рішення його видано. В зв'язку з чим від вирішення адміністративної справи не залежало вирішення даного спору .

Інші твердження викладені у скарзі вірного в цілому висновку суду не спростовують .

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати лише в частині вимоги про скасування запису реєстрації державного акту, а в іншій залишити без змін .

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 116, 117, 118 ЗК України, ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила :

Апеляційну скаргу представника Ладижинської міської ради Вінницької області - задовольнити частково .

Заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 17 березня 2015 року - скасувати частково :

У позовних вимогах заступника прокурора Вінницької області вимог про скасування в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею запису за НОМЕР_4 про реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0, 1195 га виданого ОСОБА_2, кадастровий НОМЕР_3 - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий : С. С. Колос

Судді : В. С. Вавшко

М. М. Якименко

З оригіналом згідно :