АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Миколаєць І.Ю.
№ 22-ц/796/6305/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі:

головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівській Г.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі 1000,00 грн. на кожного, починаючи з дня подання позову до закінчення ними навчання. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона працює вихователем в дитячому садку та отримує заробітну плату в розмірі 1700 грн., при цьому має на утриманні чотирьох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, які продовжують навчання, та двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6. Спільні з відповідачем діти дійсно отримують стипендію: ОСОБА_3 - в розмірі 230 грн., ОСОБА_4 - в розмірі 700 грн. Проте вказаних коштів не вистачає на їх утримання. Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи, однак це не позбавляє його можливості працевлаштуватися. Сплата відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої дитини не унеможливлює стягнення аліментів на утримання їх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Звертає увагу на те, що відповідач має інший дохід, надає послуги приватних перевезень та має домоволодіння в м. Боярка Київської області.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09 жовтня 1993 року по 19 квітня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 5).

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3, 4).

Відповідно до наданої позивачем довідки від 06 жовтня 2014 року ОСОБА_4 є студентом другого курсу факультету інформаційних систем і технологій Державного вищого навчального закладу "Київського національного економічного університету ім. В.Гетьмана», денної форми навчання, строк закінчення університету 30 червня 2017 року (а. с. 7).

ОСОБА_3 з 01 вересня 2012 року навчається в Вищому професійному училищі №33 м. Києва на денній формі навчання, за професією кухар; кондитер, строком навчання по 30 червня 2015 року (а. с. 9).

24 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліменти на утримання повнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000,00 грн. на кожного щомісячно, починаючи з дня подання позову до закінчення навчання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1, оскільки відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітніх дітей.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи. З вересня 2013 року він отримує пенсію в розмірі 2961,49 грн. (а. с. 19).

Як встановлено судом, на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 19 травня 2011 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 300,00 грн. з усіх видів заробітку, починаючи з 29 вересня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 20).

Враховуючи розмір доходу відповідача, сплата ним аліментів за вказаним рішенням суду в розмірі 300,00 грн. не позбавляє його можливості сплачувати аліменти на утримання своїх повнолітніх синів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги. Хоча відповідач є інвалідом 3 групи, він не є непрацездатним за станом здоров'я.

Як встановлено судом, діти позивача і відповідача навчаються за державним замовленням. ОСОБА_8 отримує стипендію в розмірі 700 грн., ОСОБА_3 - в розмірі 230 грн.

Позивач ОСОБА_1 працює у дитячому садку вихователем та отримує заробітну плату в розмірі 1700 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 має регулярний дохід, а ОСОБА_1 не може в повній мірі забезпечувати спільних з відповідачем дітей, враховуючі дані про розмір стипендій дітей, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/9 від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 24 грудня 2014 року і по день закінчення ним навчання, тобто по 30 червня 2017 року; на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/8 від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 24 грудня 2014 року і по день закінчення ним навчання, тобто по 30 червня 2015 року.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/9 від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 24 грудня 2014 року і по день закінчення ним навчання, тобто по 30 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/8 від всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 24 грудня 2014 року і по день закінчення ним навчання, тобто по 30 червня 2015 року.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді