Справа № 184/1686/15-ц
Номер провадження 2/184/573/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Орджонікідзе в особі виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області «про встановлення факту сумісного проживання та про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд встановити факт її постійного сумісного проживання разом зі своїм сином ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 66,09 кв. м. та житловою площею 46,59 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті її сина ОСОБА_2, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Представник відповідача - Територіальна громада м. Орджонікідзе повторно в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний син позивачки ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 53815,33 грн. за оцінкою фахівця. Вказана квартира загальною площею 66,09 кв. м. та житловою площею 46,59 кв. м. належить на праві власності у рівних частках по 1/3 частини позивачці, її чоловіку ОСОБА_3 та її померлому сину ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.12.1993 року. Державна реєстрація право власності на їхнє ім'я була здійснена КП «МБТІ» м. Нікополь. Син не залишив заповіту на випадок своєї смерті і позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Після смерті сина ОСОБА_1 не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку. Однак спадщину, що відкрилася після його смерті вона прийняла відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, виходячи з того, що на час відкриття спадщини постійним місцем проживання її сина була їхня вказана вище квартира, співвласником якої він теж був. Він проживав разом з позивачкою однією сім'єю в цій квартири без реєстрації в ній свого постійного місця проживання. В 2000 році син був знятий з реєстрації в цій квартирі в зв'язку з тим, що він був призваний для проходження строкової служби в Збройні Сили України. В 2002 році він повернувся з армії, але не став знов реєструвати своє постійне місце проживання в їхній квартирі, тому що мав намір найти роботу у іншому місті та виїхати туди на проживання. Однак роботу в іншому місті він не знайшов, працював в м. Орджонікідзе без офіційного працевлаштування і продовжував протягом цього часу проживати з позивачкою без реєстрації в їхній квартирі. Дружини та дітей у нього на час смерті не було. Вказана квартира до дня його смерті фактично була його постійним місцем проживання. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про народження сина, свідоцтвом про його смерть, довідками з місця проживання.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ст. 3 Закону України № від «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Позивачка заяви від відмови від спадщини не подавала. Вона змушена звернутися до суду в зв'язку з тим, що не зверталася до нотаріуса протягом встановленого законом строку з заявою про прийняття спадщини.

Однак в зв'язку з тим, що позивачка фактично прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її сина, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України і, таким чином, придбала право на усе спадкове майно, що залишилося після смерті сина, у тому числі і на вказану 1/3 частину належної йому на праві власності квартири, нотаріус надала їй пораду звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209 - 213, 256, 258, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїм сином ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 66,09 квадратних метрів та житловою площею 46,59 квадратних метрів в порядку спадкування за законом після смерті її сина ОСОБА_2.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 - днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш