АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4519/15 Головуючий І інстанції -
Категорія: право власності Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Швецової Л.А., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи Служба у справах дітей Жовтневого району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання права власності на частку квартири та припинення права стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а

ОСОБА_2, яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за дитиною право власності на ? частку квартири №

129 буд. 53 по вул. Комсомольське шосе в м. Харкові, яка належить відповідачу, та припинити стягнення аліментів з відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 квітня 2013 року, яким стягується з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття. Відповідач аліменти не сплачує, договір про припинення сплати аліментів не укладає, що стало підставою на звернення до суду за захисту інтересів дитини.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач по справі в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.

Третьою особою подано заяву про розгляд справи за відсутністю представника, просить при розгляді справи враховувати інтереси дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивачкою було подано апеляційну скаргу, в якій вона зазначила, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим за неповного зясування фактичних обставин справи, які мають істотне значення, надання невірної оцінки доказам, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і норм Конституції України. Апеляційні доводи ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом не було взято до уваги факт закріплення за неповнолітньою ОСОБА_3 право проживання та користування житловою площеюквартири № 129 буд. 53 по вул. Комсомольське шосе в м. Харкові; крім того, незважаючи на встановлення місцезнаходження відповідачки судом жодного разу не було викликано її у судове засідання. Також апелянт зазначає, що судом не було досліджено розрахунок заборгованості по аліментам, з якого вбачається, що ОСОБА_4 жодного разу не здійснила відповідні виплати.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить визнати право власності на ? частини квартири, що знаходиться за адресою квартири буд. 53, № 129 по вул. Комсомольське шосе в м. Харкові, за ОСОБА_3, та припинити право ОСОБА_4 на аліменти для дитини.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 квітня 2013 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Призначено ОСОБА_2 піклувальником неповнолітньої дитини ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 аліменти не сплачує відповідно до рішення суду, внаслідок чого утворилась певна заборгованість.

Виходячи із положень статті 190 СК України, ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, просила суд визнати за дитиною право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, що є власністю ОСОБА_4, та припинити право останньої на аліменти для дитини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідачки, безумовно, інтереси неповнолітньої дитини порушуються, однак у такий спосіб вони захищені бути не можуть.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.2003 року №6-03-152345-Ш-1 належить ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Частки кожного із співвласників не виділені.

Відповідно до положень ч.1 ст.190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстраціїцього права відповідно до закону.

Таким чином, Законом передбачено укладання договору між батьками стосовно передання майна у власність, при чому такий договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню з подальшою реєстрацією.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Іншого способу передачі права власності на нерухоме майно з припиненням права на аліменти для дитини діюче законодавство не передбачає.

Судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, застосував закон, який їх регулює.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Посилання представника позивачки на можливість ухвалення рішення районним судом в інтересах дитини за тих обставин, що склалися, судова колегія вважає безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни судового рішення, що оскаржується, і висновків суду не спростовує, в їх задоволенні належить відмовити з підстав, передбачених ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308,313-315,319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді