Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.2015 р. 145/56/15-ц

2/145/198/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Селищенської сільської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 30 грудня 1992 року в селі Селище Тиврівського району Вінницької області помер його батько, ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в селі Селище Тиврівського району Вінницької області, по вулиці Фрунзе, будинок 4. За життя її батько своїм майном не розпорядився.

Її мати, ОСОБА_5, фактично в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини вступила в управління та володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті батька, тому відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вона вважалась такою, що прийняла спадщину. Але за життя вона не встигла належним чином оформити документи на дану нерухомість, так як померла 07 травня 2014 року в місті Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, але до дня смерті вона була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя її мати розпорядилась своїм майном, склавши заповіт на її користь. На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не скасований.

Спадкоємців, які відповідно до ст. 1241 ЦК України, мають право на обов'язкову частку в спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, немає. У встановлений законодавством шестимісячний термін, а саме 17 липня 2014 року вона подала до Тиврівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і вже отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали матері.

Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в селі Селище Тиврівського району Вінницької області, по вулиці Фрунзе, будинок 4, їй відмовлено в зв'язку з тим, що мати за життя не встигла належним чином оформити документи на дану нерухомість та немає доказів того, що її мати, ОСОБА_5, прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_4.

Спадкове майно відповідно до технічного паспорта КП „ ВООБТІ" складається з житлового будинку 1951 року забудови, позначеного літерою „А", вартістю 32371 грн., з прибудовою „а ", вартістю 5022 грн., загальною площею ( підрахованою за формулами розрахунку площі) 46,3 кв. м., загальною площею 46,3 кв. м., житловою 26,8 кв. м., допоміжною 19,5 кв. м., ґанку вартістю 246 грн., літньої кухні „Б" вартістю 4943 грн., сараю „Б" вартістю 6384 грн., погреба „П/Б" вартістю 10950 грн., сараю „б" вартістю 217 грн., сараю „б 1" вартістю 336 грн., сараю „б 2" вартістю 249 грн., сараю „б 3" вартістю 1890 грн., убиральні „Г" вартістю 196 грн., колодязя „ № 4" вартістю 1804 грн., огорожі „ № 5" вартістю 8484 грн., воріт „ № 6" вартістю 1442 грн., хвіртки „ № 7" вартістю 624 грн.,загальною вартістю 75158 грн., що розташоване в селі Селище Тиврівського району Вінницької області по вулиці Фрунзе будинок 4.

Присадибна земельна ділянка, на якій розташований даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, рахується за ОСОБА_5.

Дане майно не перебуває під забороною чи арештом

Просить встановити факт, що ОСОБА_5, яка померла 07 травня 2014 року в місті Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, фактично до шести місяців прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 30 грудня 1992 року в селі Селище Тиврівського району Вінницької області, вступивши у володіння спадковим майном.

Визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1951 року забудови, що розташований в селі Селище Тиврівського району Вінницької області по вулиці Фрунзе будинок 4, позначений на плані КП „ ВООБТІ" літерою „А", вартістю 32371 грн., з прибудовою „а ", вартістю 5022 грн., загальною площею ( підрахованою за формулами розрахунку площі) 46,3 кв. м. , загальною площею 46,3 кв. м. , житловою 26,8 кв. м., допоміжною 19,5 кв. м., ґанку вартістю 246 грн., літньої кухні „Б" вартістю 4943 грн., сараю „Б" вартістю 6384 грн., погреба „П/Б" вартістю 10950 грн., сараю „б" вартістю 217 грн., сараю „б 1" вартістю 336 грн., сараю „б 2" вартістю 249 грн., сараю „б 3" вартістю 1890 грн., убиральні „Г" вартістю 196 грн., колодязя „ № 4" вартістю 1804 грн., огорожі „ № 5" вартістю 8484 грн., воріт „ № 6" вартістю 1442 грн., хвіртки „ № 7" вартістю 624 грн.,загальною вартістю 75158 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті моєї матері, ОСОБА_5, яка померла 07 травня 2014 року в місті Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, яка успадкувала дане майно після смерті свого чоловіка, ОСОБА_4, який помер 30 грудня 1992 року в селі Селище Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Селищенська сільська рада просить справу розглянути у відсутності її представника, позов визнає.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Судом встановлено, що 30 грудня 1992 року в селі Селище Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в селі Селище Тиврівського району Вінницької області, по вулиці Фрунзе, будинок 4, що стверджувалось свідоцтвом №319 про право приватної власності на домоволодіння від 20.01.1989 р.

ОСОБА_5 фактично в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини вступила в управління та володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, тому відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вважалась такою, що прийняла спадщину.

Даний факт стверджується довідками виконавчого комітету Селищенської сільської ради № 41 від 12.01.2015 року (а.с.19) та № 132 від 15.01.2015 року (а.с.21), відповідно до яких ОСОБА_5 постійно проживала та була зареєстрована разом зі своїм чоловіком в селі Селище Тиврівського району Вінницької області, по вулиці Фрунзе, 4, до дня смерті останнього, тобто до 30 грудня 1992 року і вона фактично в шестимісячний термін після його смерті прийняла спадщину, вступивши в володіння спадковим майном (здійснювала поточний ремонт житлового будинку та господарських споруд, обробляла земельну ділянку), а також показаннями свідка ОСОБА_6

Крім того, на руках у ОСОБА_5 зберігалось до дня її смерті свідоцтво № 319 від 20.01.1989 року про право власності на домоволодіння, яке розташоване в селі Селище Тиврівського району Вінницької області, по вулиці Фрунзе, будинок 4, і видане на ім'я її покійного чоловіка, тому відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вона вважалась такою, що прийняла спадщину.

Однак за життя ОСОБА_5 не встигла належним чином оформити документи на дану нерухомість, так як померла 07 травня 2014 року в місті Бурштин Галицького району Івано-Франківської області (а.с.7), але до дня смерті вона була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач - спадкоємиця в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до Тиврівської державної нотаріальної контори, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає, що стверджується довідкою Тиврівської державної нотаріальної контори №118/01-16 від 05.02.2015 р. (а.с.38), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №39551917 від 05.02.2015 (а.с.40).

На земельну ділянку спадкове майно заборони немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61 174, 212, 213, 214, 215, 223, 256, 259 ЦПК України, ст.ст.1218, 1233, 1235, 1268 ЦК України, ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_5, яка померла 07 травня 2014 року в місті Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, фактично до шести місяців прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 30 грудня 1992 року в селі Селище Тиврівського району Вінницької області, вступивши у володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1951 року забудови, що розташований в селі Селище Тиврівського району Вінницької області, по вулиці Фрунзе, будинок 4, позначений на плані КП „ ВООБТІ" літерою „А" вартістю 32371 грн., з прибудовою „а ", вартістю 5022 грн., загальною площею ( підрахованою за формулами розрахунку площі) 46,3 кв. м. , загальною площею 46,3 кв. м., житловою 26,8 кв. м., допоміжною 19,5 кв. м., ґанку вартістю 246 грн., літньої кухні „Б" вартістю 4943 грн., сарая „Б" вартістю 6384 грн., погреба „П/Б" вартістю 10950 грн., сарая „б" вартістю 217 грн., сарая „б 1" вартістю 336 грн., сарая „б 2" вартістю 249 грн., сарая „б 3" вартістю 1890 грн., убиральні „Г" вартістю 196 грн., колодязя „ № 4" вартістю 1804 грн., огорожі „ № 5" вартістю 8484 грн., воріт „ № 6" вартістю 1442 грн., хвіртки „ № 7" вартістю 624 грн., загальною вартістю 75158 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 07 травня 2014 року в місті Бурштин Галицького району Івано-Франківської області, яка успадкувала дане майно після смерті свого чоловіка, ОСОБА_4, який помер 30 грудня 1992 року в селі Селище Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.