Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2015 Справа №607/6050/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді Стельмащука П.Я.

при секретарі - Жара М.Т.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Тернопільського міського відділу управління державної міграційної служби у Тернопільській області, третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, про зобовязання вчинити дії, надання дозволу на виготовлення проїзного документа та виїзду дитини за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернуласьдо суду із позовом (в подальшому уточненим) до ОСОБА_3, Тернопільського міського відділу управління державної міграційної служби у Тернопільській області, третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, прозобовязання Тернопільського МВ УДМСУ в Тернопільській області дозволити позивачу без згоди батька ОСОБА_3 оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_5 Ігоровича, 27.04.2012р.н., за кордон. А також дозволити позивачу без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3 тимчасові поїздки неповнолітнього ОСОБА_5 Ігоровича, 27.04.2012р.н., за кордон до досягнення ним повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за період проживання із відповідачем однією сімєю без укладення шлюбу27.04.2012р. в Республіці Італія у них народився син ОСОБА_6. В даний час дитина проживає разом із позивачем у АДРЕСА_1. З відповідачем позивач більше не підтримує близьких відносин, разом давно не проживають, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає із позивачем, яка всесторонньо нею опікується, на відміну від відповідача. Окрім того, відповідач перешкоджає позивачу здійснювати тимчасові виїзди за кордон разом із дитиною, так як не дає нотаріальної згоди на це. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування і профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне санаторно-курортне лікування в умовах морського клімату. Тимчасові виїзди дитини за кордон сприятимуть розширенню її світогляду. В Італії працює та проживає мама позивача, у якої можуть проживати позивач із сином, а також мама позивача буде надавати матеріальну допомогу. Відмова відповідача надати дозвіл на виготовлення проїзного документа та на виїзд дитини за кордон, на думку позивача, негативно позначається на розвитку дитини, порушує її права, а також права позивача.

Позивач та її представник в судовому засіданніпозов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та наданих суду усних поясненнях. Також повідомили, що позивач уже декілька разів зверталась до відповідача ОСОБА_3 про надання нотаріальної згоди на виїзд дитини за кордон в позасудовому порядку, так як йде літо і дитина не зможе скористатись можливістю відпочити біля моря. Однак, відповідач погоджується надати таку згоду лише під умовою одночасного супроводу дитини і ним. Позивач погоджується на одночасний супровід дитини обома батьками, але у відповідача на даний час немає необхідних для виїзду у країни Шенгенської угоди документів. А тому, позивач просить задовольнити її позов.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданніпозов заперечили з підстав викладених в письмовому запереченні та усних поясненнях, суть яких зводиться до наступного. Відповідач вказує на те, що посилання позивача на поганий стан здоровя дитини і повязану із цим потребу у лікуванні дитини за кордоном не доведені. Також позивачем не надано доказів фінансової можливості утримання себе та дитини за кордоном. На думку відповідача, позивач разом із дитиною має на меті виїхати за кордон для постійного проживання. Також посилається на те, що позивач перешкоджає йому у побаченнях із дитиною, про що свідчить відповідне рішення Тернопільського міськрайсуду від 28.01.2015р. Вказує на те, що він погодиться на виїзд дитини за кордон лише у спільному супроводі позивача та відповідача. Повідомив, що у нього є закордонний паспорт, однак на даний час відсутня чинна шенгенська віза. А тому, пропонує відпочити спільно із позивачем і дитиною на території України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_7 міський відділ управління державної міграційної служби у Тернопільській області не забезпечив явку в судове засідання уповноваженого представника, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому порядку.

Третя особа - орган опіки та піклування Тернопільської міської ради подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, при прийнятті рішення покладаються на думку суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з акту про народження №13 (країна: Італія, відділ РАЦС ГрумоНевано), 27.04.2012р. у м. Неаполі народився ГреджевДавід, батько: ОСОБА_3, мати: ОСОБА_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28.01.2015р. по справі №607/13588/14 частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у вихованні дитини. ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_3 щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні із сином ОСОБА_6 та встановлено порядок побачень.

Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Даним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 2007 року спільно проживали у громадянському шлюбі, однак остання в січні 2014 року поїхала проживати разом із дитиною в м. Тернопіль, після чого почались непорозуміння щодо прийняття участі батька у вихованні сина та вільному спілкуванні з сином. Дитина проживає разом із ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2.

Листом №348 від 17.04.2015р. Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня повідомила, що дитина ГреджевДавід Ігорович знаходиться на обліку в цій лікарні. Дитина хворіє рядом захворювань, враховуючи рекомендації лікарів дитині рекомендовано щорічне оздоровлення та лікування у відділенні реабілітації, санаторно-курортне лікування тощо.

Допитана в судовому засіданні, в якості свідка, мама позивача ОСОБА_9 повідомила, що дійсно вона працює та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Її дочка (позивач) має намір приїжджати до неї із своїм сином ОСОБА_6 тимчасово з метою оздоровлення, лікування та відпочинку. Вона зобовязується забезпечити дочку та внука належними умовами для проживання, а також організувати та оплатити необхідне внукові лікування.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позовні вимоги з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 150,ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.91р. передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 6 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини.

У статті 313 ЦК України зазначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За змістом статей 2, 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача про надання нотаріальної згоди на виїзд дитини за кордон у супроводі матері. Однак, відповідач такої згоди не дає, що, на переконання суду, порушує законі права дитини на виїзд за кордон із матірю з метою лікування, оздоровлення та відпочинку, а також порушує законні права матері надати дитині таку можливість.

Відповідачем не наведено суду жодних обґрунтованих ризиків надання згоди на виїзд дитини у супроводі матері. Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що матір, з якоюпостійно проживає дитина, має постійне місце проживання в Україні, дитина також виховується у Тернопільському дошкільному навчальному закладі №6, бабця дитини в змозі належним чином забезпечити тимчасове перебування дочки та внука за кордоном.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що у разі виїзду дитини за кордон він не зможе бачитись із дитиною у встановлений судом графік, так як право дитини на тимчасовий виїзд за кордон з метою лікування, оздоровлення та відпочинку, на переконання суду, є пріорітетнішим.

Однак, суд вважає що надання дозволу на тимчасові виїзди дитини у супроводі матері до досягнення дитиною повноліття є передчасним. Дитині лише 3 роки, а відтак надання дозволу на тимчасові виїзди до досягнення шкільного віку, тобто на три роки буде достатнім.

Таким чином, суд прийшов до висновку, про можливість дозволити ОСОБА_1 виготовити документи для малолітнього сина ОСОБА_5 Ігоровича, ІНФОРМАЦІЯ_2, для тимчасового виїзду за кордон, без згоди батька ОСОБА_3 та дозволити тимчасові виїзди малолітнього ОСОБА_5 Ігоровича, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_3, за межі України в супроводі матері ОСОБА_1, на строк три роки з дати набрання законної сили рішенням суду.

В частині вимог про зобовязання Тернопільського МВ УДМСУ в Тернопільській області дозволити позивачу виготовити документи для виїзду дитини за кордон, суд прийшов до висновку про безпідставність такої вимоги, так як позивачем не наведено жодного доказу існування спору із Тернопільським МВ УДМСУ в Тернопільській області із цього приводу.

В силу ч. 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак, судом не встановлено порушення, невизнання або оспорювання Тернопільським МВ УДМСУ в Тернопільській областіправ, свобод чи інтересів позивача.

Отже у задоволенні позову до цього відповідача слід відмовити.

При подачі позову позивачем сплачено 487,20 грн. судового збору за дві позовні вимоги немайнового характеру.

В силу вимог статті 88 ЦПК України, та як позов задоволено частково, слід стягнути із відповідача ОСОБА_3 Миколайовичана користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог, а саме 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись Конвенцією про права дитини, прийнятою 20.11.1989р. Генеральною асамблеєю ООН, Законами України «Про охорону дитинства», «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», статтями 7, 150, 155 Сімейного кодексу України, статтями 10, 57, 60, 88, 208-209, 212, 214-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Тернопільського міського відділу управління державної міграційної служби у Тернопільській області, третя особа орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, про зобовязання вчинити дії, надання дозволу на виготовлення проїзного документа та виїзду дитини за кордон без згоди батька задовольнити частково.

Дозволити ОСОБА_1 виготовити документи для малолітнього сина ОСОБА_5 Ігоровича, ІНФОРМАЦІЯ_2, для тимчасового виїзду за кордон, без згоди батька ОСОБА_3.

Дозволити тимчасові виїзди малолітнього ОСОБА_5 Ігоровича, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька ОСОБА_3, за межі України в супроводі матері ОСОБА_1, на строк три роки з дати набрання законної сили рішенням суду.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Покласти на ОСОБА_1 обовязок забезпечити належне тимчасове перебування малолітнього ОСОБА_5 Ігоровича за межами України, нести відповідальність за життя та здоровя дитини та його повернення на територію України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук