АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Петешенковій М.Ю., при секретареві Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 12 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа: Орган опіки та піклування Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради) про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровськ від 12.12.2014р. ухвалено визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, 9.05.2014р.н., з матірю - ОСОБА_3, відібрано його від батька ОСОБА_2 та передано матері. В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Батьками малолітнього ОСОБА_4, 9.05.2014р.н., є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

У власності ОСОБА_3 перебуває квартира № 100 у житловому будинку №44 по вул.Єрмолової у м.Дніпропетровськ (а.с.7-13). ОСОБА_3 працевлаштована та позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.15,16,84).

ОСОБА_2 працевлаштований, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своїми батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7, (а.с.73).

Після пологів ОСОБА_3 9.06.2014р. госпіталізована (а.с.85). Згідно епікризу у період з 9.06.2014р. по 3.07.2014р. ОСОБА_3 перебувала на лікуванні КЗ Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня з діагнозом: Легкі психічні розлади та розлади поведінки, повязані з після родовим періодом (а.с.100). На час її лікування ОСОБА_7 залишився проживати з батьком ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1.

Повернувшись з лікування ОСОБА_3 фактично позбавлена доступу до сина та можливості здійснювати догляд за ним. Про факт її розлучення з дитиною ОСОБА_3 заявила медичним установам та правоохоронним органам (а.с.36-39). Факт відібрання дитини у матері не заперечувався ОСОБА_2 та підтверджений доказами, у тому числі, і показами свідків.

Висновком органу опіки та піклування Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради від 8.08.2014р. місце проживання дитини ОСОБА_7 визначено з матірю - ОСОБА_3 (а.с.40).

Враховуючи висновок органу опіки та піклування та встановлені обставини про визначення ОСОБА_2 місця проживання сина ОСОБА_8 самочинно, без годи матері, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ст.ст.160-162 СК України ухвалив рішення, яким визначив місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з матірю - ОСОБА_3 та передав його від батька ОСОБА_2 до матері.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення безпідставні. Відповідно до вимог ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. У разі якщо мати та батько не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір за ч.1 ст.161 СК України вирішується судом. Судом першої інстанції встановлено та не заперечується ОСОБА_2 того факту, що місце проживання ОСОБА_4 він визначив самостійно, без узгодження вказаного питання з матірю дитини ОСОБА_3 та без додержання передбаченого законом порядку. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 з липня 2014 року, з двомісячного віку ОСОБА_4, мати фактично позбавлена можливості не лише здійснювати догляд за ним, а і бачити його. Між тим, з врахуванням такого віку ОСОБА_4 його розлучення з матірю є неприродним та не відповідає його інтересам. Враховуючи вік дитини, якій не виповнилось і року, місце її проживання дійсно доцільно визначити саме з матірю. ОСОБА_3 має є усі для цього необхідні умови. Заперечуючи проти проживання дитини з матірю, ОСОБА_2 посилався на епікриз КЗ Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня та сумніви у її психічній поведінці. Проте з вказаного епікризу таких сумнівів не вбачається. ОСОБА_3 діагностовано легкі психічні розлади та розлади поведінки, які повязані медиками з її післяродовим періодом та не вказують на наявність стійких ознак. Під наглядом лікаря-психіатра ОСОБА_3 не перебуває, за амбулаторною допомогою не зверталась (а.с.101). Належних доказів, які б свідчили про те, що передача матері сина ОСОБА_8 буде суперечити його інтересам, ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Посилань на порушення судом норм процесуального права, які б відповідно до діючого законодавства давали підстави для скасування його рішення апеляційна скарга не містить.

Таким чином рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_9

ОСОБА_10