Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/7443/13-ц Головуючий у 1-й інст. Корицька В. О.
Категорія 48 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Товянської О.В.,

при секретарі : Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, поділ майна подружжя та визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та в обгрунтування позовних вимог зазначила, що в період шлюбу з відповідачем ними за спільні кошти було збудовано виробничі будівлі, а саме, столярний цех з прибудовами, сушильню з прибудовами та котельню. Вказані приміщення розташовані по АДРЕСА_1. 01.12.2011 року між нею та відповідачем укладено договір поділу майна, набутого під час шлюбу. За цим договором у її власність перейшли зазначені будівлі, а відповдач отримав у власність спільно нажиті грошові кошти. Відповідач зобов"язувся здійснити перереєстрацію вказаного майна, однак від цього ухиляється. З врахуванням уточненних позовних вимог, просила визнати дійсним договір про поділ майна, укладений 01.12.2011 року між нею та відповідачем, поділити спільно нажите майно та визнати за нею право власності на столярний цех „В" площею 401,8 кв. м., сушильню „Е" площею 90,9 кв. м., прибудову до цеху „В-1" площею 83,2 кв.м. та „В-2" площею 456,0 кв.м., літера „Е" площею 33,5 кв.м. та котельню „Ж" площею 34,3 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2013 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, постановити нове - про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що вказаним рішенням порушено його права. Оскільки судом вирішується спір про стягнення з відповідача боргу, ухвалою суду арештовано все майно, що належить ОСОБА_2 Спірний правочин вчинено у період, під час якого на спірне майно було накладено обтяження. Крім того, зазначені будівлі є самовільно збудованими, позивачем не надано доказів ухилення відповідача від посвідчення договору в нотаріальному порядку.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апелянт має до відповідача ряд претензій матеріального характеру, внаслідок чого ухвалами Корольовського районного суду м.Житомира від 08.12.2011 року та 05.02.2013 року на майно ОСОБА_2 накладався арешт (а.с. 81, 82).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що спір з приводу належності майна, зареєстрованого за відповідачем, впливає на права ОСОБА_3

Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 27.07.1985 pоку (а.с.18).

Відповідно договору купівлі-продажу від 20.09.2002 року, ОСОБА_2 придбав у власність частину будівлі технічно-обслуговуваного пункту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 кран козловий ККТ-5. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.46).

Згідно з доповненнями до вказаного договору, пунктом 1 договору передбачено, що ОСОБА_2 придбав у власність частину нежилого приміщення (технічний обслуговуючий пункт) літера В, а саме: приміщення 1 (один) площею 394,0 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, а також козловий кран ККТ-5 (а.с.47).

01.12.2011 року між подружжям укладений договір про поділ майна, що набуте під час шлюбу за спільні кошти. За договором у власність позивача перейшли будівлі за вказаною адресою, а саме: столярний цех з прибудовами, сушильня з прибудовами та котельня, а відповідачу - гроші (а.с. 5). В той же день сторонами складений акт приймання-передачі вказаного майна (а.с. 6).

Пункт 3.1 договору про поділ майна передбачає, що сторони беруть на себе зобов"язання здійснити усі необхідні юридичні дії в межах розумного строку для переоформлення майна, що відійшло за цим договором кожному із подружжя.

Задовільняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, хоча договір сторонами виконаний повністю, перешкод для визнання права власності на спірне майно за позивачем не має.

З таким висновком погодитись не можна, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Частинами 3 та 7 статті 376 ЦК передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як вбачається із зведеного оціночного акту, вказане у договорі купівлі-продажу приміщення було перебудовано і на його місці збудовано виробничі будівлі - столярний цех - літера В, площею 401,8 кв.м., сушильня - літера Е, площею 90,9 кв.м., прибудови до цеху - літера В-1, площею 83,2 кв.м., - літера В-2, площею 456,0 кв.м., - літера Е, площею 33,5 кв.м. та котельня - літера Ж, площею 34.3 кв.м. Частина вказаних приміщень є самовільно збудованими (а.с.63-65).

Нерухоме майно перебуває на земельній ділянці, переданій Житомирською міською радою ОСОБА_5 на підставі договору оренди землі від 15.10.2010 року (а.с. 50-52).

Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів того, що вказані перебудови здійснені з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил.

Сторони не надали будь-яких доказів того, що вони зверталися до компетентних органів з приводу реєстрації права власності на вказане майно.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було законних підстав для визнання за позивачем права власності на вказане майно, і відповідно для визнання договору дійсним.

Оскільки позовна вимога щодо поділу спільного майна подружжя стосуються лише вказаний приміщень, то вона також задоволенню не підлягає.

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, поділ майна подружжя та визнання права власності, відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді