Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2015 Справа №607/7122/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Паюка М.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, -

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про те, що з 28 жовтня 2003 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком з урахуванням Закону України «Про зайнятість населення». Згідно поданої 13 березня 2009 року заяви ОСОБА_2 було переведено на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При зверненні відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника з 13 березня 2009 року нею не була долучена до матеріалів справи довідка органів державної податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа-підприємець. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка була надана відповідачем в Управління 23 січня 2015 року, ОСОБА_2 з 19 жовтня 2005 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, тому статус непрацюючої пенсіонерки їй було надано неправомірно і права на проведення перерахунків пенсії як непрацюючій пенсіонерці відповідач не мала. В даному випадку мала місце недобросовісність з боку набувача, а саме неповідомлення ОСОБА_2 про те, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець, що призвело до виникнення переплати пенсії. Таким чином за період з 13 березня 2009 року по 28 серпня 2015 року виникла переплата пенсії в сумі 6813,56 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

26 травня 2015 року на адресу суду надійшла заява Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 в користь Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі борг з безпідставно набутої пенсії в сумі 6393,96 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд відмовити в його задоволення, оскільки вважає, що надала в Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі всі документи, які від неї вимагались, та застосувати строк позовної давності до виниклих між сторонами правовідносин.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

13 березня 2009 року ОСОБА_2 подала заяву до Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про переведення її з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Як встановлено в судовому засіданні, при зверненні ОСОБА_2 із заявою про переведення її з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника з 13 березня 2009 року,довідка з органів державної податкової служби довільної форми про те, що особа не перебуває на обліку у даному органі державної податкової служби як фізична особа-підприємець, відповідачем не надавалась, однак Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі прийняло таку заяву та здійснило переведення особи з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18 липня 2014 року ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем з 19 жовтня 2005 року.

Про вказані обставини позивачу стало відомо 23 січня 2015 року із заяви в якій відповідач зобовязується повідомляти про всі зміни (зарахування на роботу, звільнення з роботи), які впливають на розмір пенсії до якої приєднала вищевказану Виписку.

Таким чином, згідно наданого Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі розрахунку, за період з 13 березня 2009 року по 28 лютого 2015 року,у ОСОБА_2 виникла переплата пенсії, що становить суму 6813,56 грн. Дана сума на день винесення судом рішення зменшена до розміру 6393,96 грн., у звязку з відрахуваннями з пенсії відповідача, які здійснені з ініціативи позивача.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому ст.1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Верховним Судом України висловлена правова позиція в постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13) про те, що відповідно до статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набута заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз.2 ч.1 ст.1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів у розмірі 6393,96 грн., які є пенсійною виплатою, призначеною Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі, як не встановлено й наявності рахункової помилки з боку відповідача, то відповідно до ст.1215 ЦК України, поверненню зазначена сума не підлягає.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна слід відмовити, у звязку з їх безпідставністю.

Суд не вирішує клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки прийшов до переконання, що позов заявлений Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі є безпідставним в силу закону.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 16, 60, 61, 119, 120, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська