АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого : Винту Ю.М.

Суддів : Кулянди М.І., Одинака О.О.

При секретарі : Паучек І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на невиконання останнім умов укладеного сторонами 25.01.2008 року договору №б/н, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судовим наказом від 26.01.2009 року, виданим Герцаївським районним судом Чернівецької області, з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість у розмірі 2 719,51 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 17 574,56 грн. заборгованості, яка утворилася станом на 02.12.2014 року, врахувавши вже стягнуту судовим наказом суму боргу.

Заочним рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 1 299,59 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить заочне рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 30.11.2009 року по 02.12.2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Кредитний договір не припинив свою дію, оскільки відповідач не звертався до банку з заявою про припинення дії договору. Невиконання судового рішення не припиняє правовідносини сторін та не звільняє боржника від сплати відсотків та відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання.

_________________________________________________________________________________________________

№ 22ц-794/624/15р. Головуючий у 1 інстанції: Костишин Н.Я.

Категорія : 19/27 Доповідач: Винту Ю.М.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань, за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» 26.01.2009 року Герцаївським районним судом Чернівецької області був виданий судовий наказ, згідно з яким з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 2 719,51 грн. за період з 25.01.2008 року по 02.12.2014 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» надав розрахунок боргу, який складається з заборгованості, яка виникла до видачі судового наказу, тобто за період з 25.01.2008 року по 26.01.2009 року, так і після його видачі - з 27.01.2009 року по 02.12.2014 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилася до винесення судового наказу в сумі 1299,59 грн., що не оскаржується позивачем.

Що стосується доводів апеляційної скарги про необґрунтованість відмови суду у стягненні коштів за період з 30.11.2009 року по 02.12.2014 року, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до інформації, наданої представником позивача на вимогу суду вбачається, що строк дії картки за договором б/н від 25.01.2008 року визначений до 30.11.2009 року, перевипуск картки не здійснювався (а.с.55).

Згідно з правовою позицією, висловленою у Постанові ВСУ від 12.11.2014 року за наслідками розгляду цивільної справи №6-167цс14, пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов та переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.

Оскільки доводи позивача про продовження строку дії картки не були підтверджені належними доказами, а саме, умовами договору, заявою відповідача про отримання нової картки тощо, кінцевим терміном виконання кредитного зобов'язання за договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем є 30.11.2009 року.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.17 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Отже, приймаючи рішення про відмову у стягненні коштів після винесення судового наказу, суд керувався нормами діючого законодавства, яким не передбачене нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору, в зв'язку з чим невиконання відповідачем грошового зобов'язання перед банком після закінчення дії договору дає підстави для застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не продовження нарахування відсотків за користування кредитними коштами. З такими вимогами позивач не звертався.

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду першої інстанції обґрунтованих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність законних підстав для стягнення з ОСОБА_1 нарахованої банком заборгованості після винесення судового наказу, яким було достроково повернуто позику заявнику разом з відсотками.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального й процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :