РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з - Говорадло А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Рогальська Раїса Іванівна про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом в якому зазначив, що 19 листопада 2013 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання відповідно до умов якого відповідач взяла на себе зобов'язання довічно утримувати позивача, забезпечувати його харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, що в грошовому еквіваленті становить 800 грн. на місяць, а також зобов'язувалася щомісячно сплачувати комунальні послуги за частину будинку. Зі слів ОСОБА_2 відповідач з самого початку після підписання даного договору свої обов'язки за ним не виконує, матеріальної допомоги не надає, не звертає уваги на потреби позивача та стан його здоров'я, не забезпечує харчуванням, медикаментами та іншою необхідною допомогою. Також, позивач не сплачує комунальні послуги з моменту укладення договору довічного утримання, через що газопостачання та водопостачання було від'єднано. Позивач змушений самостійно купувати ліки, продукти харчування, відповідач не сплачує позивачу матеріальне забезпечення, а посилання у договорі довічного утримання на одержання позивачем від відповідача одноразового грошового утримання у розмірі 80.000 грн. не відповідає дійсності. За вказаних у позовній заяві обставинах, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 не виконує свої обов'язки за договором довічного утримання, а тому просить суд з урахуванням уточнених вимог розірвати договір довічного утримання від 19 листопада 2013 року, укладений між сторонами у справі та посвідчений приватним нотаріусом Рогальською Р.І., скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 7/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, повернути ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на відчужені за договором довічного утримання 7/100 частин житлового будинку, зняти заборону на відчуження 7/100 частин житлового будинку та стягнути із позивача на користь відповідача сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Добавив, що із їжі йому в день давали тарілку супу, однак одяг, медикаменти він купував за свій кошт. Водо та газопостачання у відчужуваній ним частині будинку немає, але світло є. Зазначив, що хто був ініціатором укладання оспорюваного договору не знає, однак він його не читав, але поставив на ньому свій підпис.

Представник позивача в судовому засіданні послалась на відсутність в матеріалах справи чеків на купівлю продуктів харчування та одягу. Посилання ж відповідача на здійснення ремонту в частині будинку позивача ОСОБА_2 вважає необґрунтованим, оскільки за договором довічного утримання такі дії з боку набувача майна не передбачались. Зазначила, що газу і води немає в будинку позивача із 2006 року, коли за несплату послуг вони були відрізані, особовий рахунок ж по оплаті послуг електропостачання відповідач оформила на своє ім'я та сплачує по ньому. Зі слів представника на момент укладання оспорюваного договору довічного утримання позивач ОСОБА_2 одружений не був.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні. Вказала, що не знає дружину позивача та ніколи її не бачила. Відповідач із позивачем домовились укласти договір довічного утримання та пішли до нотаріуса, а перед цим вона у будинку віддала ОСОБА_2 80 000 грн., які належали їй та за словами позивача були необхідні йому начебто на ремонт. Ніяких розписок про передачу грошей не складалось. Визнала, що чеків на купівлю одягу, медикаментів та продуктів харчування в неї немає оскільки продукти та одяг куплялись переважно на ринку, у зв'язку із чим ніяких квитанцій ніхто не давав. Також відповідач зазначила, що продовжує доглядати за позивачем і на момент розгляду справи, оплачує послуги з електропостачання та за вивіз сміття, тому що газ та воду відключили позивачу ще до укладання договору. Додала, що коли в частині будинку позивача сталась пожежа внаслідок того, що останній забув виключити кип'ятильник, відповідач робила ремонтні роботи з метою ліквідації наслідків пожежі.

За словами представника відповідача в судовому засіданні до неї звертались сторони по справі по допомогу і саме вона оформлювала документи в БТІ, паспортному столі, де виготовлявся паспорт позивача тощо.

Приватний нотаріус Рогальська Р.І. в судовому засіданні зазначила, що до неї сторони звертались неодноразово, спочатку щодо укладання договору дарування, але оскільки позивач хотів продовжити жити в своїй частині будинку - сторони з часом погодились на її пропозицію укласти договір довічного утримання. Нотаріус вказала, що зачитала сторонам по справі вголос текст договору довічного утримання та з'ясовувала чи є у позивача які-небудь родичі або близькі.

Допитана в якості свідка гр. ОСОБА_5, яка приходиться дружиною позивача, в судовому засіданні дала показання, що знає позивача із 2004 року, і з того часу з ним періодично проживала по АДРЕСА_1 або на АДРЕСА_2, де мешкала. На момент розгляду справи у кімнаті гуртожитку по АДРЕСА_2, яку вона приватизувала, мешкають свідок та 3 її доньок. Вказала, що позивач із грудня 2009 по березень 2013 відбував покарання в місцях позбавлення волі. Про укладання її чоловіком договору довічного утримання дізналась 29.12.2013, однак заперечувала факт надання відповідачем якої-небудь, в тому числі безпосередньо матеріальної допомоги ОСОБА_2 Підтвердила відсутність постачання газу та води до частини будинку позивача, проте заперечувала факт будь-яких ремонтних робіт в будинку ОСОБА_2 після підписання договору довічного утримання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є сусідом сторін у справі, показала що коли до них поселився позивач, то в нього був складний характер, внаслідок чого приходилось неодноразово викликати міліцію. Зазначила, що мати відповідача та сама ОСОБА_3 носили їжу, постільну білизну та одяг для ОСОБА_2 після звільнення останнього з місць позбавлення волі, відповідач разом із чоловіком та родичами робила ремонт в частині будинку позивача. За словами свідка позивач ні з ким постійно не проживав з тих пір як вона його знає.

Свідок ОСОБА_7, який приходиться батьком відповідача, в судовому засіданні показав, що позивач має 12 судимостей, в нього складний характер. За словами свідка саме позивач виступив ініціатором укладання договору довічного утримання. Відповідач віддала позивачу 80 000 грн. перед тим як підписати договір довічного утримання як гарантію того, що із ОСОБА_2 нічого не станеться після укладання оспорюваного договору. Ніяких розписок про передачу грошей не складалось. Гроші планувались на ремонт однак позивач їх потратив за 2 місяці. Свідок вказав, що позивачу куплялись ліки, перед Новим роком відповідач купляла ОСОБА_2 взуття. Дружину ж позивача свідок ОСОБА_7 ніколи не бачив.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8, який також є сусідом сторін по справі, показав, що знає ОСОБА_2 близько 20 років. Був свідком передачі відповідачем ОСОБА_3 грошей позивачу, яка відбулась у квартирі позивача. Також добавив, що позивач по теперішній час проживає один і дружину останнього він ніколи у будинку по АДРЕСА_1 не бачив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності та кожен окремо, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи із наступного.

Статтею 744 ЦК України визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувач) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно зі ст. 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 754 ЦК України набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Згідно із частиною 1 статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем укладено Договір довічного утримання (по тексту також - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Р.І.

Відповідно до договору довічного утримання, позивач як відчужувач передає у власність відповідача як набувача належні йому 7/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 5 Договору відповідач зобов'язалася довічно утримувати позивача. Сторони домовились, що утримання (догляд), у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 800 грн. на місяць. Крім того набувач зобов'язалась щомісячно сплачувати комунальні послуги за частину будинку.

Відповідно до п. 8 Договору, відповідач як набувач гарантує, що позивач як відчужувач залишає за собою довічне право на проживання у вказаній частині будинку.

Згідно із п. 6 Договору, одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 80 000 грн., які відчужувач отримав повністю від набувача до підписання цього договору. Відчужувач підтверджує факт отримання грошових коштів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт належного виконання набувачем своїх обов'язків покладається виходячи із змісту договору довічного отримання саме на останнього.

Сторони визнають, що послуги з газо та водопостачання не надаються позивачу у зв'язку із їх відключенням через несплату послуг, що відбулось до укладання оспорюваного Договору.

З урахуванням положень ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Наданими відповідачем та наявними в матеріалах справи копіями квитанцій про сплату послуг за електропостачання підтверджується оплата гр. ОСОБА_3 послуг із постачання електричної енергії в період дії Договору.

Суд, відмовляючи в задоволенні вимог про розірвання договору довічного утримання від 19 листопада 2013 року виходить із того, що пунктом 6 спірного Договору передбачено, що одноразове грошове утримання в розмірі 80 000 грн. гр. ОСОБА_9 отримав повністю від ОСОБА_3 до підписання правочину. Таким чином дана обставина також свідчить і про матеріальне забезпечення набувачем відчужувача за Договором. Суд критично ставиться до доводів представника позивача про те, що така допомога немає ніякого відношення до виконання своїх обов'язків відповідачем за Договором оскільки сторони передбачили розмір такого утримання у Договорі та позивач ОСОБА_2 своїм підписом підтвердив факт одержання такої грошової допомоги, яка суттєво перевищує погоджений сторонами місячний грошовий еквівалент утримання (догляду).

Суд також критично ставиться до доводів позивача про те, що відсутність чеків та квитанцій про купівлю позивачу одягу, ліків, продуктів харчування свідчить про невиконання відповідачем свого обов'язку за Договором, оскільки умовами зазначеного договору довічного утримання не передбачено для відповідача обов'язку надавати такі чеки або квитанції як підтвердження виконання договірних зобов'язань.

Відмовляючи в задоволенні вимог стосовно розірвання договору довічного утримання від 19 листопада 2013 року, суд також відмовляє і в задоволенні усіх інших вимог позивача оскільки вони є похідними від вимоги розірвати Договір.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 525, 651, 744, 751, 754-756 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов