Справа №№ 2/242/86/15
Провадження №242/4240/14-ц
І м е н е м У к р а ї н и
22 квітня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Пирогової Л.В.,
при секретарі Гречка К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Донецька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа: Перша Донецька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом і скасування державної реєстрації, посилаючись на наступні обставини.
Йому на підставі договору міни від 05.10.2005 року належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1. Попередній власник вказаної квартири - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. У лютому 2006 року мати померлого, ОСОБА_2, звернулась до Ворошиловського районного суду м. Донецька із позовом про визнання договору міни від 15.09.2005 року недійсним та визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування. Заочним рішенням від 26.10.2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі. На підставі вказаного рішення 15.04.2011 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру та 07.05.2011 р. відбулась державна реєстрація права власності за №12261583.
На підставі його заяви від 23.10.2012 р., ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 28.12.2012 р. було скасоване заочне рішення від 26.10.2010 р. та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 20.01.2014 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено в повному обсязі. Вказане рішення залишено в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій.
Виходячи з викладеного, вважає, що свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 15.04.2011 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 є недійсним, оскільки саме він є власником спірної квартири на підставі дійсного договору міни від 05.10.2005 р. Крім того, просить скасувати державну реєстрацію права власності за №12261583, погасити запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.
У судове засідання позивач та його представник ОСОБА_4 не з,явились, надали суду заяви, в яких уточнили свої позовні вимоги, просили суд визнати свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 15.04.2011 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 недійсним; інші позовні вимоги просили залишити без розгляду; розглянути справу без їх участі, на підставі наявних доказів у справі; проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом належним чином про час та місце розгляду справи, заперечень не надала.
Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи.
Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була повідомлена про слухання справи належним чином, не сповістила суд про причини своєї відсутності.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до договору міни від 05.10.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Арепєвою О.О., реєстровий №5311, у власність ОСОБА_3 поступає квартира АДРЕСА_2, а у власність ОСОБА_1 - квартира АДРЕСА_1 (а.с.17). Право власності на квартиру АДРЕСА_1 було належним чином зареєстровано за ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернулась до Ворошиловського районного суду м. Донецька із позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору міни квартири. Заочним рішенням від 26.10.2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі.
На підставі заочного рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26.10.2010 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру та 07.05.2011 р. відбулась державна реєстрація права власності за №12261583. (а.с.19)
Ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 28.12.2012 р. заочне рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26.10.2010 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору міни було скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку.(а.с.12)
Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 20.01.2014 року, яке набуло чинності, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-ті особи: приватний нотаріус Макіївського міського нотаріального округу Пахниц Н.В., приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Арепєва О.О., ОСОБА_7, про визнання недійсним договору міни та про визнання недійсною довіреності, в задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовлено виходячи з того, що договір міни від 05.10.2005 р. є дійсним, а тому ОСОБА_1 на законних підставах набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, що належала за життя ОСОБА_3

Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч..1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно зі ст. 216 ЦК України кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати його вартість, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужено особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано у нього.

Згідно ст. 388 ЦК України в разі якщо майнобуло набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача.

Таким чином права особи, яка вважає себе власником майна не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму встановленого ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави передбачені ст. 388 ЦК України які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Відповідно до ст.11 ЦПК України справа розглядається судом у межах заявлених позовних вимог, але таких позовних вимог позивачем не заявлено.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 15.04.2011 р. Першою Донецькою державною нотаріальною конторою за р.№9-273 задоволенню не підлягають.

Відповідно вимог ст.88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3 - 8, 10, 11, 58 - 61, 213, 214, 215, 224, 226 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Донецька державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя