Провадження № 2/520/373/15
Київський районний суд м. Одеси у складі :
головуючого судді - Куриленко О.М.,
за участю секретаря - Баранової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про виселення,
03.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.
В обґрунтування свого позову посилається на те, що у комунальній квартирі АДРЕСА_1 після смерті єдиного квартиронаймача проживає без відповідної реєстрації та правових підстав, займаючи житлову площу, прав на користування якою не має, ОСОБА_1.
Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.
Представник позивача Мітрян В.С. у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином про час та дату судового засідання, причини неявки суду не повідомив.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступними.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України, ЖК України.
Згідно з Положенням про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради Київська районна адміністрація є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Пунктом 3.2.5 та 3.2.6 вказаного Положення передбачені повноваження Київської райадміністрації у галузі управління комунальною власністю та у галузі обліку та розподілу житла - у межах, визначених радою, здійснює управління комунальною власністю (підприємствами, житловим фондам), розташованою на території району, здійснює облік житлового фонду та контроль за його використанням тощо.
У судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2014 року на адресу Київської районної адміністрації Одеської міської ради надійшов лист ЖКС «Чорноморський» № 1892, яким було повідомлено, що комунальна квартира АДРЕСА_1, яка складається з 1-ї житлової кімнати, загальною площею 30,9 кв.м. звільнилася у зв'язку зі смертю ОСОБА_3.
Згідно довідки № 240 від 11.08.2014 року, виданої паспортистом дільниці № 1 ЖКС «Чорноморський» вбачається, що інформація про смерть ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з - 52) надійшла до адміністрації ЖКС «Чорноморський» лише 29.11.2013 року, після чого останню було знято з реєстрації.
Як вбачається з довідки № 412 від 20.11.2014 року з місця проживання про склад сім'ї і реєстрацію, у спірній квартирі крім ОСОБА_3 був зареєстрований ОСОБА_4, який помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2, а від так у вказаній квартирі ніхто не зареєстрований.
Проте, згідно Акту, який було складено старшими майстрами дільниці № 1 КП ЖКС «Чорноморський» Лукинюк Л.Н. та Вовченко Л.П. у присутності мешканця сусідньої квартири №57 гр. ОСОБА_7, вбачається що у спірній квартирі на теперішній час проживає родич померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_1, 1981 року народження. Комунальні послуги у вказаній квартирі, сплачені станом на 30.06.2014 року.
Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 роз'яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї певний порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до вимог статті 18 ЖК Української РСР визначено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом.
Суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 заселився у спірну квартиру без будь-яких правовстановлюючих документів, так як відповідно до вимог ст.58 ЖК Української РСР, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів.
При вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідач будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, з запереченнями на позовну заяву до суду не звертався.
За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ч.1 ст.61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Відповідно до вимог ст.109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Частиною 3 статті 116 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Враховуючи вищезазначені норми діючого законодавства України, та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не має законних прав для проживання у спірній квартирі, суд приходить до висновку, що відповідач підлягає виселенню зі спірної квартири.
Також слід зазначити той факт, що відповідач ОСОБА_1, згідно довідки - адресного довідкового бюро, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2
Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тимчасовим порядком реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, якій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003р. № 35, визначено, що місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Особа зобов'язана зареєструвати своє місце проживання, відомості про реєстрацію вносяться до паспортного документа ( ст..3,6 Закону, п.5 постанови). Відповідно до п.3 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підстав, передбачених законодавством України. Як місце проживання визначаються житлові будинки (приміщення), придатні для проживання і включені до відповідного житлового фонду, у тому числі гуртожитки, заклади для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, дитячі будинки сімейного типу, спеціальні заклади для престарілих, інвалідів, ветеранів.
Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст., ст.ст. 10, 11, 60,212-215, 218 ЦПК України, ст..58,61,64,65,109,116 ЖК Української РСР, суд
Позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про виселення - задовольнити.
Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його увалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Куриленко О. М.