Провадження № 2/470/98/15
Справа № 470/127/15-ц
16 квітня 2015 року смт. Березнегувате Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: судді Орлової С.Ф.,
при секретарі Михалюк С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
18 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому зазначив, що 18 червня 2014 року вона позичила у нього у борг 700 грн. до 18 липня 2014 року, про що власноручно склала розписку. Оскільки їй ще потрібні були гроші, то протягом часу до 19 вересня 2014 року вона позичила ще 500 грн., потім 800 та 1200 грн., Але повернула лише 200 грн., а 3000 грн. боргу не повертає. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки 3000 грн. боргу та витрати по сплаті судового збору в 244 грн.
Позивач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позову та погодився на розгляд справи у заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з'явилась в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2014 року відповідач склала розписку, за якою отримала від позивача в борг 700 грн., які зобов'язалась повернути до 18 липня 2014 року, а потім в період до 19.09.2014 року позичила ще, всього 2500 грн., сумами 500 грн., 800 грн. і 1200 грн. (а.с.4).
Частина 2 ст. 1047 ЦК допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.
Відповідно до ч.3 ст. 251 ЦК України строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Статтею 252 ЦК передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Зі змісту розписки від 18.06.2014 року вбачається, що строк повернення 700 грн. сторонами був визначений 18.07.2014 року, однак строк виконання зобов'язання по поверненню боргу в сумі 2500 грн. сторонами обумовлений не був.
Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30-ти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Пред'явлення позову з вимогою до відповідачки про стягнення боргу, фактично є вимогою про повернення боргу.
Позивач у позові зазначив, що відповідачка часткового сплатила борг та повернула 200 грн., однак іншу частину боргу в сумі 3000 грн. не повертає. З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.
Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. боргу за договором позики.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 244 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Березнегуватським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя С.Ф.Орлова