441/1925/14-ц 2/441/42/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі

головуючого судді - Яворської Н.І.

з участю секретаря - Карапінка І.Р.

представника позивача - Швед В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «ВіЕс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KF 48643 з додатками та доповненнями від 21.04.2008 р. звернути стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_1 шляхом продажу майна ПАТ «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом-оцінювачем на день проведення продажу, а також закріпити за ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя та стягнути судовий збір. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що згідно кредитного договору № KF 48643 від 21.04.2008р. ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 35000 дол. США, з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 21.04.2028р. та процентною ставкою 12 % річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідачка передала в іпотеку своє нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,1000 га в межах згідно з планом: від А до Б - землі гр.ОСОБА_3; від Б до В - землі загального користування; від В до А - землі загального користування, дорога. Кадастровий № НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності. Відповідачка взятих на себе зобов'язань не виконує, загальний розмір заборгованості перед банком становить 27017,29 дол.США, що еквівалентно 349887,09 грн. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на вищевказану земельну ділянку для задоволення грошових вимог ПАТ «ВіЕс Банк» та судові витрати, а також закріпити за собою права управителя відносно даної земельної ділянки.

Представник позивача в суді позов підтримав, з мотивів, викладених у ньому, просить його задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, в письмових заявах із позовом не згідна, просить в його задоволенні відмовити (а.с. 80, 89).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.509, 526 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів законодавства України.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

З матеріалів справи, долученого до справи копії кредитного договору № KF 48643 від 21.04.2008р. (а.с. 5 - 10), додаткових угод від 26.03.2009 р., від 04.06.2014 р. (а.с. 11 - 23), вбачається, що між ПАТ «ВіЕс Банк», з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої, укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачці кредит в сумі 35000,00 (тридцять п'ять тисяч дол. США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.04.2028 року .

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідачка ОСОБА_2, на підставі договору іпотеки від 21.04.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шахрай С.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1292 (а.с. 24 - 26), передала в іпотеку земельну ділянку, площею 0,1000 га в межах згідно з планом: від А до Б - землі гр.ОСОБА_3; від Б до В - землі загального користування; від В до А - землі загального користування, дорога, кадастровий № НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності.

У порушення умов договору кредиту, відповідачка ОСОБА_2 зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї перед позивачем утворилася заборгованість, що станом на 24.10.2014 року становить 27017,29 дол. США, що за курсом НБУ складає 349887,09 грн., яка складається з: 25477,76 дол. США - заборгованість за кредитом; 1474,50 дол. США - заборгованість по відсотках; 65,03 дол. США - пеня, що підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості за кредитним договором № KF 48643 від 24.10.2014 р. (а.с. 3).

Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до роз'яснення, яке міститься в п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Як вбачається з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 25.03.2008р. (а.с. 100), власником земельної ділянки, площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, відповідачка по справі.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимозі іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Оскільки ОСОБА_2 не виконала своїх обов'язків перед позивачем належним чином, останній вправі висунути до неї вимоги про відновлення свого порушеного права. Кредитор вправі розпочати процедуру звернення стягнення на заставлене майно вже за наявності самого факту невиконання або неналежного виконання основного зобовязання.

Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодавець набуде право звернення стягнення на предмет застави і в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін).

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Таким чином, статтею 34 Закону України «Про іпотеку» визначено підставою передачі іпотечного майна в управління, як наявність мети отримання продукції, плодів та доходів, так і необхідність в забезпеченні належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна, згідно з його цільовим призначенням. При цьому, управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Позивач ПАТ "ВіЕс Банк" на наявність вказаних обставин у позовній заяві не посилався, крім того, на момент подання позову рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки винесено не було, а отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що передача майна в управління не є безумовною в разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню в цій частині частково.

Разом з тим, представником позивача не подано до суду належних та допустимих доказів і судом не здобуто таких доказів на підтвердження неможливості забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням без передання позивачу оспорюваного майна в управління, крім того, позивачем у його позовних вимогах не зазначено вичерпного переліку прав управителя, а тому у задоволенні позовної вимоги позивача ПАТ "ВіЕс Банк" щодо закріплення за позивачем права управителя, а саме: вільного доступу представників управителя та інших осіб, визначених управителем до майна, що передано в управління; укладення договорів оренди майна, переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань, пов'язаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв'язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв'язком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та її обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу зміни тощо), підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяжень нерухомого майна, володіти, користуватися, розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим договором, інші права необхідні для здійснення належного управління майном слід відмовити за його безпідставністю.

Суд, в порядку ст.88 ЦПК України, стягує з відповідачки в користь ПАТ «ВіЕс Банк» 3498,87 грн. судового збору, сплаченого ним при подачі позовної заяви до суду. (а.с. 4)

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 159, 215-218 ЦПК України, с у д, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,1000 га в межах згідно з планом: від А до Б - землі гр.ОСОБА_3; від Б до В - землі загального користування; від В до А - землі загального користування, дорога, кадастровий № НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 25.03.2008 р. шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (79000, м.Львів, вул.Грабовського, 11, рах. № 0 в ЛТУ НБУ м.Львова, МФО 325213, ) від свого імені будь-якій особі-покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом-оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, а також вільного доступу уповноважених представників банку до Предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти, одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» за кредитним договором № KF 48643 від 21.04.2008 р. в розмірі 27017,29 доларів США (двадцять сім тисяч сімнадцять дол. США, 29 цен.), що еквівалентно 349887,09 грн. (триста сорок дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят сім грн. 09 коп.).

В решті частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.№ НОМЕР_1, проживаючої АДРЕСА_2, в користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» судовий збір в сумі 3498,87 грн. (три тисячі чотириста дев'яносто вісім грн. 87 коп.).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяН. І. Яворська