РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/759/15-ц

№ 2/521/2013/15

20 квітня 2015 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря - Борисової Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства обмеженої відповідальності «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитом в розмірі 147376,64 грн., а також судові витрати.

Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до укладеного договору № 30-790/2012 від 06.06.2012 року ПАТ «БАНК КІПРУ» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 144000 грн. Виконання зобов'язання було забезпечено порукою ОСОБА_2 21.07.2014 року між ПАТ «НЕОС БАНК», який є правонаступником усіх прав та обов'язків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за зазначеним кредитним договором та договором поруки. У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 21.11.2014 року за кредитним договором утворилась заборгованість за кредитом та відсотками в розмірі 147376,64 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідачі у судові засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов не визнали та подали письмові заперечення проти позову, У запереченнях відповідачі посилаються на те, що кредит був наданий на строк до 04.06.2027 року, тому вимога позивача про повернення кредиту в розмірі 137133,92 грн. є безпідставною, оскільки термін погашення ще не наступив. Крім того, погашення відсотків за користування кредитом та основної суми кредиту відповідачі здійснюють з 27.06.2012 року і продовжують по сьогоднішній день відповідно до розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. За період з червня 2012 року по березень 2015 року включно відповідачам необхідно було сплатити 80318,75 грн. згідно з розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Фактично ж вони сплатили за цей період 86280 грн., переплата становить 5961,25 грн., що підтверджується копіями квитанцій. Позивач натомість посилається на розрахунок заборгованості за період з 06.06.2012 року по 21.07.2014 року, у той час як до суду з позовною заявою він звернувся у січні 2015 року. Таким чином, відомості про стан сплати сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки відображені позивачем недостовірно.

Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, зважаючи на такі обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, 06.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 30-790/2012 від 06.06.2012, за умовами якого банк надав йому кредит у сумі 144000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 04.06.2027 року.

Додатком № 1 до кредитного договору № 30-790/2012 від 06.06.2012 року визначено розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальну процентну ставку на весь строк надання кредиту.

Виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором було забезпечено порукою ОСОБА_2. За умовами договору поруки № 30-790/2012-П1 від 06.06.2012 року поручитель бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням ОСОБА_1, які виникають з умов вищезазначеного кредитного договору у повному обсязі. При цьому поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком.

На підставі Договору факторингу від 21.07.2014 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», який є правонаступником усіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», право вимоги щодо заборгованості за зазначеними вище кредитним договором та договором було відступлено на користь позивача.

Отже, внаслідок укладення договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачів, яке виникло на підставі кредитного договору № 30-790/2012 від 06.06.2012 року. За умовами укладеного договору факторингу фактор зобов'язується надіслати письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості

У матеріалах справи містяться копії повідомлень про відступлення права вимоги, складених на бланку ПАТ «НЕОС БАНК» від 25.07.2014 року, адресованих відповідачам. Разом із тим, на цих повідомленнях відсутні підписи уповноважених осіб, а в доданих копіях списків рекомендованих відправлень в якості відправника зазначено ТОВ «Франко Пак» - (ТОВ «Альфа-Банк»). При цьому суду не було надано відомостей щодо пов'язаності зазначеного відправника із ПАТ «НЕОС БАНК» або ТОВ «Кредитні ініціативи» та наявності у нього відповідних повноважень. З виготовлених копій цих списків не можливо визначити дату відправлення, що міститься на відбитку поштового штемпеля.

Представник позивача також надала до суду копію вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», адресовану відповідачам, про досудове врегулювання спору. У ній йдеться про уступку права вимоги на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», повідомляється, що умови кредитного договору № 30-790/2012 від 06.06.2012 ОСОБА_1 не виконуються та що станом на 21.11.2014 року загальна сума заборгованості становить 147376,64 грн., у тому числі за кредитом 137133,92 грн. та за відсотками - 10242,72 грн. Разом із тим, суд звертає увагу, що з наданої копії вимоги та копії реєстру відправки кореспонденції неможливо встановити дату направлення цієї вимоги на адресу відповідачів, оскільки сама вимога не містить дату та вихідний номер, а на реєстрі стоїть відбиток поштового штемпеля із датою 08.01.13.

При цьому як на підставу для дострокового стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту та відсоткам позивач посилається на невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором та наявність у нього простроченої заборгованості.

На підтвердження наявної заборгованості представник позивача надала до суду копію розрахунку (з додатками) заборгованості за кредитним договором станом на 21.07.2014 року, складеного ПАТ «НЕОС БАНК», згідно з яким загальна заборгованість становить 146178,87 грн., а прострочена заборгованість - 6645,48 грн.

Крім того, надано розрахунок заборгованості, складеного аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи», станом на 21.11.2014 року , згідно з яким загальна сума заборгованості становить 147376,64 грн., у тому числі за кредитом 137133,92 грн. та за відсотками - 10242,72 грн. Разом із тим, із наданого розрахунку не вбачається за які саме періоди утворилася ця прострочена заборгованість, а суми належних до сплати коштів на погашення кредиту, зазначені в розрахунку, не узгоджуються з Додатком № 1 до кредитного договору № 30-790/2012 від 06.06.2012 року про розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальну процентну ставку.

При цьому відповідачі надали до суду копії квитанцій про здійснення ними платежів за кредитом з моменту видачі кредиту по квітень 2015 року. Загалом за період з червня 2012 року по березень 2015 року включно ОСОБА_1 сплатив за кредитом 86280 грн., що на 5961,25 грн. перевищує суму належних за цей період платежів за кредитом згідно з розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Виходячи з наданих суду квитанцій платежі за кредитом здійснювалися відповідачем з переплатою, тому посилання позивача на наявну заборгованість відповідачів за кредитом спростовуються матеріалами справи; на час розгляду судом справи заборгованість за кредитом відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У п. 4.2.4 кредитного договору № 30-790/2012 від 06.06.2012 року передбачені випадки, в яких кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості за цим договором, включаючи прострочену та строкову/поточну заборгованість позичальника за кредитом та/або процентами, та/або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані проценти. Одним з таких випадків визначеного порушення позичальником будь-якого з п. 5.1.1-5.1.12 цього договору/та/або будь-яких інших зобов'язань та/або умов за цим договором та/або будь-яких інших зобов'язань.

Так, відповідно до п. 5.1.1 кредитного договору № 30-790/2012 від 06.06.2012 позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих процентів, комісій та всієї заборгованості за цим договором на умовах, передбачених цим договором, в тому числі достроково здійснити повернення кредиту, сплатити проценти та інші платежі та заборгованість за цим договором у випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором не був доведений позивачем, тому немає підстав для дострокового стягнення з відповідачів всієї суми непогашеного кредиту.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 526, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства обмеженої відповідальності «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Тополева