Справа №461/4115/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарях Думичі Р.М.,

за участі представника позивача Пітецької Н.О.,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи управління охорони

історичного середовища Львівської міськради Хандин О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4 про приведення віконних заповнень до автентичного вигляду, треті особи - Львівське комунальне підприємство «Цитадель-Центр», управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. Даний будинок є пам'яткою культурної спадщини (охоронний № 94) відповідно до рішення Львівського облвиконкому № 381 від 05 липня 1985 року. ОСОБА_4 в порушення п. 1 рішення виконкому ЛМР № 643 від 31 серпня 2007 року «Про впорядкування зміни та встановлення віконних і дверних заповнень фасадів на території історичного ареалу м. Львова» самовільно проведено заміну дерев'яних віконних заповнень на металопластикові. Просить суд зобов'язати ОСОБА_4 за власні кошти привести чотири самовільно замінені віконні заповнення до автентичного вигляду, стягнути суму сплаченого судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник третьої особи на стороні позивача - управління охорони історичного середовища Львівської міськради - в судовому засіданні зазначив, що відповідно до Перехідних положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» будинок відповідача відноситься до пам'ятки архітектури і містобудування місцевого значення, а відтак його дії по заміні дерев'яних віконних заповнень на металопластикові є протиправними, оскільки не дотриманий принцип автентичності. Крім того, у відповідача відсутній дозвіл компетентного органу на проведення таких робіт.

Відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позову, так як металопластикові віконні конструкції були встановлені як вимушений захід для нормального проживання у квартирі, їх форма узгоджується з раніше встановленими вікнами у сусідніх квартирах. Ніяких попереджень про приведення віконних заповнень до попереднього стану вони не отримували. Будинок по АДРЕСА_1 не внесений взагалі до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. Нормативні акти, якими керується сторона позивача були прийняті за часів Української РСР і не можуть бути правовою підставою позову. Позивачем допущені порушення процедури притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до довідки ЛКП «Цитадель-Центр» (вих. № 577) від 24 лютого 2015 року, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 та зареєстрована за адресою приміщення з 06 жовтня 1988 року (а.с.4). Перевіркою ЛКП «Цитадель-Центр» від 06 травня 2014 року встановлено та зафіксовано в акті № 11 заміна чотирьох дерев'яних вікон на фасаді АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно з протоколом ЛВ № 000364 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 150 КУпАП від 16 травня 2014 року, складеним представником управління охорони історичного середовище Львівської міськради, відповідач у 2013 році самовільно влаштувала пластикові вікна взамін дерев'яних (а.с.6). На підставі протоколу, постановою адміністративної комісії Галицької райадміністрації Львівської міськради № 47 від 05 червня 2014 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, та провадження по справі закрите у зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.7).

Судом встановлено, що буд. № 19 по вул. П. Дорошенка у м. Львові перебуває у власності Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Цитадель-Центр», є пам'яткою культурної спадщини (ох. № 94) згідно з рішенням Львівського облвиконкому № 381 від 05 липня 1985 року. Відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради від 09 грудня 2005 року № 1311, дана вулиця знаходиться у межах історичного ареалу м. Львова.

Згідно з п. 2 рішення Львівської міської ради № 643 від 31 серпня 2007 року «Про впорядкування та встановлення віконних і дверних фасадів на території історичного ареалу м. Львова», заміну віконних та дверних заповнень фасадів у житлових будинках пам'ятках архітектури, які належать до територіальної громади міста, проводиться комплексно за кошти міського бюджету, для чого передбачено видатки у бюджеті, починаючи з 2008 року.

У п.3.1. вищезгаданого рішення вказано, що у випадку бажання власників користувачів квартир чи нежитлових приміщень позапланово самостійно виконувати заміну віконних та дверних заповнень фасаду, вони зобов'язанні виготовити і погодити проектну документацію у встановленому порядку та виконати роботи за власні кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Окрім того, ч. 1 ст. 22 вказаного Закону пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Також використання пам'ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 47 цього ж Закону юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відновити пам'ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону. Доводи відповідача та його представника щодо відсутності будинку № АДРЕСА_1 у Державному реєстрі нерухомих пам'яток знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Однак, стороною відповідача не враховано, що будинок згідно з рішенням Львівського облвиконкому № 381 від 05 липня 1985 року є пам'яткою архітектури і містобудування місцевого значення (а.с.32).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову Галицької райадміністрації та його задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 212-214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4 про приведення віконних заповнень до автентичного вигляду, - задовольнити у повному обсязі.

Зобов'язати ОСОБА_4 за власні кошти привести самовільно замінені металопластикові віконні заповнення у квартирі АДРЕСА_1 до автентичного вигляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Галицької районної адміністрації Львівської міської ради суму сплаченого судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення постановлене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 19 червня 2015 року проголошено його вступну та резолютивну частини. Повний текст рішення суду виготовлений 23 червня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.Д. Фролова