Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/296/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 48 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб - Станишівської сільської ради, Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року , -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідачку ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити спосіб щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме : обов'язково зустрічатись із сином один раз в місяць за місцем його проживання; один раз в місяць на сім днів мати зустрічі із сином по місцю свого проживання; мати із сином спільний відпочинок влітку; необмежене спілкування із сином засобами телефонного та іншого зв'язку; обов'язково мати побачення із сином в День його народження. Крім того, просив зобов'язати ОСОБА_3 за два дні до дня зустрічі із сином надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місяця проживання або перебування сина, а у разі настання таких змін повідомити про це позивача на наступний день з дня настання таких обставин. Зазначив, що він проживає окремо від дитини, а відповідачка перешкоджає йому спілкуватися із сином.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року позов задоволено частково. Суд зобов'язав ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні із спільною дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її вихованні. Суд також визначив наступний спосіб участі батька у вихованні сина :

- один раз на місяць за місцем проживання дитини, тривалість якої визначають батьки (сторони у справі). Під місцем проживання дитини, в даному пункті мається на увазі регіон де проживає дитина;

- влітку один раз на рік, тривалість та місце якої визначають батьки (сторони у справі).

Зобов'язано відповідача завчасно повідомляти позивача про місце фактичного проживання спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 при зміні місця проживання дійсного станом на 07 травня 2015 року. У решті задоволення позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що визначаючи йому час для спілкування з сином, суд не врахував усіх обставин, які мають значення для справи. Так суд у повній мірі не врахував інтереси сина та бажання спілкуватися із батьком; безпідставно встановив йому мінімальний спосіб участі у вихованні сина, при тому, що відсутні будь-які обставини, які згідно чинного законодавства можуть позбавити його права на належне спілкування із дитиною. Крім того, ухвалюючи рішення, суд безпідставно відмовив в присудженні судових витрат, які пов'язані з явкою до суду позивача, його представника та залученням у справі свідків. Зазначає, що на підтвердження вищевказаних витрат ним були подані належні та допустимі докази.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини закріплена ст. 141 СК України. Тому, той з батьків, з ким вона проживає, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ч.3 ст. 157 СК України).

Відповідно до положень ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

При вирішенні спору про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини суд насамперед повинен виходити з інтересів самої дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12)

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19.07.2011 року шлюб між сторонами було розірвано, малолітнього сина ОСОБА_4 було залишено на подальше проживання з матір'ю ОСОБА_3; стягнуто з батька на користь матері аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку (доходу) позивача щомісячно і до повноліття дитини (а.с.9,10).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2, але фактично разом з малолітнім сином ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_3.

Між батьками дитини склались неприязні стосунки, в тому числі і з питань спілкування з дитиною.

Позивач ОСОБА_2 неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування за місцем проживання відповідача із вимогами сприяти в реалізації прав на спілкування та виховання дитини. Опікунська рада Станішівської сільської ради своїм рішення від 04.11.2001 року надала дозвіл позивачу на побачення та спілкування з малолітнім сином по місцю реєстрації відповідача в с. Станішівка Житомирського району. Після встановлення фактичного місяця проживання дитини в АДРЕСА_3, рекомендувала позивачу звернутись до служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації для вирішення питання щодо зустрічі із дитиною ОСОБА_4, проте рішення органом опіки та піклування Житомирської РДА з цього приводу приймалось (а.с.38-45).

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходив з того, що відповідач перешкоджає позивача у спілкуванні з дитиною та її вихованні; визначивши способи участі, зазначені в резолютивній частині судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що такий варіант, з урахуванням місця проживання батька, є оптимальним, таке спілкування відповідає інтересам дитини та поновить порушені права позивача на участь у спілкуванні та вихованні сина, а повідомлення позивача про можливу зміну місця проживання дитини буде відповідати інтересам дитини і сприяти сторонам у її вихованні.

Проте повністю з такими висновками суду не можна погодитись.

Відповідно до вимог процесуального законодавства, судове рішення має бути законним, обґрунтованим (стаття 213 ЦПК), гранично повним, чітким та містити вичерпні, безумовні й такі, що випливають з встановлених обставин, висновки по суті розглянутих вимог. У резолютивній частині рішення мають бути зазначені конкретні дії, які відповідач повинен вчинити на чию користь (пункти 8, 13 постанови №14 Пленуму ВСУ від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Оскаржуване рішення таким вимогам відповідає не в повному обсязі. Резолютивна частина рішення викладена у такий спосіб, який містить умови виконання (узгодження сторонами часу та місця спілкування батька з дитиною) та перешкоджає відповідачу усвідомити свої дії щодо поновлення прав позивача та виконати приписи суду, а позивачу - вимагати виконання покладеного обов'язку.

Такі недоліки є підставою для скасування судового рішення та приведення його у відповідність до вимог сімейного та процесуального законодавства.

При вирішенні спору між сторонами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність порушень прав батька ОСОБА_2 на участь у спілкуванні та вихованні сина та необхідність їх поновлення судом, відповідно до ст.ст. 151,157 СК України.

Однак, на думку колегії суддів, місцевий суд не в повній мірі врахував інтереси дитини, позивача у справі та не отримав рішення органу опіки та піклування, на якого законом покладено обов'язок надати висновок щодо розв'язання спору, який є обов'язковим у даній категорії справ.

Усуваючи допущені недоліки, апеляційний суд отримав від зазначеного органу висновок з цього питання, згідно якого він не вбачає перешкод для участі позивача у вихованні та спілкуванні із дитиною і вважає за доцільне встановити час спілкування батька із малолітнім сином ОСОБА_4 двічі на місяць та у день народження сина за місцем проживання дитини за попередньою домовленістю з матір'ю малолітнього.

Але відповідно до положень частини 6 статті 19 СК України, колегія суддів не може погодитись з даним висновком в повному обсязі, виходячи з інтересів дитини та через відсутність між сторонами домовленості щодо участі батька у спілкуванні та вихованні сина.

При визначенні форми спілкування та способів участі батька у вихованні дитини, колегія суддів виходить з вимог ч.2 ст. 159 СК України та враховує, що до припинення між сторонами сімейних відносин, позивач систематично та тривалий час спілкувались із сином, що свідчить про наявність сталих стосунків між ними. Отже, інтересам дитини повинні відповідати систематичність та тривалість побачень із батьком.

Також при визначенні способу участі батька у вихованні і спілкуванні із сином, судом враховується, що малолітній син ОСОБА_4 має вади мовлення, у зв'язку з чим відвідує спеціалізовану групу у дитячому дошкільному закладі, а тому час для спілкування має визначатись з дотриманням виховного процесу в даному закладі.

Таким чином, колегія суддів вважає доцільним визначити період участі позивача у спілкуванні та вихованні сина шляхом встановлення побачень у першу суботу місяця з 10.00 год. до 18.00 год., у третю неділю місяця з 10.00 год. до 18.00 год. та у день народження сина з 10.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання дитини.

Інтересам дитини також буде відповідати більш тривале спілкування із батьком у літній період року протягом 15 діб з відвідуванням місця проживання позивача. Але при цьому не можуть порушуватись і права матері на планування та реалізацію її планів щодо відпочинку та оздоровлення дитини у літній період. Встановлення конкретної дати початку та закінчення цього періоду на майбутнє може ускладнити організацію матір'ю відпочинку дитини.

Колегія суддів переконана, що зазначений графік відповідатиме інтересам малолітньої дитини, яка має право на спілкування з батьком, а також інтересам сторін, які мають рівні права у вихованні дитини.

Доводи відповідача про неприпустимість визначення способу побачень батька з сином з відвідуванням місця проживання позивача є безпідставними, оскільки у відповідності до положень ч. 2 ст.157 СК України позивач не довела, що таке спілкування буде перешкоджати нормальному розвитку дитини.

Вимоги щодо покладення на відповідача обов'язку повідомляти про фактичне місце проживання дитини та зміну місця проживання, надання можливості спілкуватись з сином особисто засобами телефонного та іншого зв'язку є складовою вимог про усунення перешкод у спілкуванні, а тому додаткової деталізації ці обов'язки не потребують. До того ж ці вимоги сформульовані позивачем у такий спосіб, який унеможливить контроль за виконанням судового рішення.

Таким чином, при визначенні способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина колегія суддів враховує побажання позивача, заперечення відповідача, а також висновок органу опіки та піклування.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень ст.ст. 85, 86, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, пов'язані з переїздом до іншого населення пункту позивача, його представника, залученням свідків в розмірі 1854,83 грн. (вартість залізничних квитків а.с.87-95) та судового збору, що був сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 487,20 грн.

Понесені витрати на проїзд на приміському автобусі в розмірі 400 грн. (а.с.89,97) не підлягають до відшкодування, оскільки не підтверджені належними доказами через відсутність у них зазначення маршруту та дати придбання. Витрати, понесені за посвідчення довіреності в розмірі 210 грн. та сплати судового збору в розмірі 121,80 грн. за клопотання про допит свідків, не є судовими витратами в розумінні ст.79 ЦПК України, а тому також не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб - Станишівської сільської ради, Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, служби у справах дітей Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини та визначення способу участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення побачень :

-у першу суботу місяця з 10.00 год. до 18.00 год., у третю неділю місяця з 10.00 год. до 18.00 год. та у день народження сина з 10.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання дитини.

- у літній період року тривалістю 15 діб з відвідуванням місця проживання батька.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 2098 грн. 43 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: