ЄУН № 337/6844/14-ц
Провадження № 2/337/52/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді - Нещеретної Л.М.

при секретарі - Шварцер Г.М.

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Німецька юридична фірма "Компетенц Тім" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВТАНОВИВ:

ТОВ "Українсько-німецька юридична фірма "Компетенц Тім" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договорами позики, укладеними між Приватним підприємством Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" та ОСОБА_1 за заявами від 13.08.2008 року та 25.02.2009 року, зазначивши в позові, що згідно Договору про відступлення права вимоги № 1 від 27.08.2013 ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" передало ТОВ "Українсько-німецька юридична фірма "Компетенц Тім" право вимоги до ОСОБА_1 грошових коштів наданих йому ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" за заявами від 13.08.2008 року та 25.02.2009 року, згідно з якими відповідач отримав 10000,00 гривень та 6290,00 гривень відповідно. Позивач також зазначив, що відповідачем частково було погашено заборгованість перед ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" на загальну суму 5738,00 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами. Однак решту грошових коштів відповідачем не повернуто, у зв'язку із чим просив суд стягнути з ОСОБА_1 12152,00 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за заявами у розмірі 23228,23 грн., яка складається з: основної суми заборгованості - 12152,00 гривень, проценти за користування позикою - 7726,70 гривень, інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання - 2372,03 гривень, 3% річних за прострочення виконання зобов'язання - 977,56 гривень, а також судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та задоволення позову.

Відповідач у судовому засіданні з позовом згоден частково, суду пояснив, що позовні вимоги за заявою від 13.08.2008 року заявлені поза межами строків позовної давності, так як 10000 гривень він взяв на три місяці, право вимоги виникло 13.11.2008 року, а закінчилось 13.11.2011 року. Частину грошових коштів у розмірі 5738,00 гривень за заявою від 25.02.2009 року повернув, у зв'язку із чим вважає що розмір заборгованості складає 834 гривень 91 копійка, з яких: 552 гривень - сума основного боргу, 105,43 гривень - сума інфляційних втрат; 44,14 гривень - сума 3% річних за користування чужими грошовими коштами; 113,34 гривень - відсоток за користування грошовими коштами в межах облікової ставки НБУ, виходячи з наданих розрахунків.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працював у ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" з 26.08.2007 року по 30.08.2011 року, що підтверджується трудовими договорами (а.с. 9-11)

13.08.2008 року відповідач звернувся до ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" із заявою про надання йому позики у розмірі 10000,00 гривень строком на три місяці (а.с.26), яку відповідач отримав згідно видаткового касового ордеру № 79 від 13.08.2008 (а.с.20).

25.02.2009 року відповідач звернувся до ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" із заявою про надання йому позики у розмірі 6290,00 гривень (а.с.25), яку отримав згідно видаткового касового ордеру № 10 від 25.02.2009 (а.с.19).

21.11.2011 року ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" було висунуто відповідачу вимогу про повернення на протязі трьох місяців залишку наданої позики у розмірі 12152,00 гривень за заявами від 13.08.2008 та 25.02.2009 (а.с.16).

27.08.2013 між ТОВ "Українсько-німецька юридична фірма "Компетенц Тім" та ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" укладено Договору про відступлення права вимоги № 1, відповідно до умов якого Первісний кредитор (ПП "Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр") відступає, а Новий кредитор (позивач) набуває право вимоги, належне Первісному кредитору у межах зобов'язання, що виникло між останнім та громадянином України ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1, виданий Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області 27.10.2001 року) (надалі - Боржник), у зв'язку з отриманням Боржником від Первісного кредитора позики на підставі заяв від 13.08.2008 року та 25.02.2009 року, зобов'язання від 21.11.2011 року (а.с. 14).

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у який особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено позовну давність три роки.

Судом встановлено, що заявою відповідача про надання позики у розмірі 10000,00 гривень від 13.08.2008 встановлено зобов'язання відповідача повернути вказані у заяві грошові кошти протягом трьох місяців, тобто до 13.11.2008 року.

Суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення із вимогами про стягнення грошових коштів у розмірі 10000,00 гривень за заявою від 13.08.2008 року, оскільки такий строк скінчився 14.11.2011 року, а позивач звернувся із позовом 21.10.2014 року.

Згідно 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна даність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Тому вимоги позивача про стягнення нарахованих на суму позики за заявою від 13.08.2008 року інфляційних витрат та 3% річних не підлягають задоволенню.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що строк позовної давності переривався, оскільки відповідач 21.11.2011 року вчинив дії, які свідчать про визнання ним свого боргу, що підтверджується вимогою ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" від 21.11.2011 року, виходячи із наступного.

Норма ч. 1 ст. 264 ЦК України встановлює, що перебіг позовної давності переривається вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов'язку.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Відповідач ознайомився із вимогою ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" і визнав борг 21.11.2011 року, тобто після спливу строку позовної давності, який сплинув 14.11.2011 року. Отримані відповідачем суми, а саме 15.04.2008 року - 1000,00 гривень, 14.01.2008 року - 200,00 гривень, 12.11.2007 року - 200,00 гривень, 15.10.2007 року - 300,00 гривень (а.с.21-24, 27-30) не підлягають задоволенню, оскільки не є предметом договору про відступлення права вимоги № 01 від 27.08.2013 року, яким ТОВ "Українсько-німецька юридична фірма "Компетенц Тім" набуло право вимоги до ОСОБА_1 лише у межах зобов'язання на підставі заяв від 13.08.2008 року та 25.02.2009 року.

Суд також вважає обґрунтованими посилання відповідача на зменшення розміру заборгованості за заявою від 25.02.2009 року отриманих 6290,00 гривень, у зв'язку із частковим поверненням вказаної позики, оскільки судом встановлено і не заперечується сторонами, що відповідач повернув ПП Східно-Українська юридична компанія "Правовий центр" суму у розмірі 5738,00 гривень, що підтверджується прибутковими касовими ордерами: № 1 від 13.01.2010 (2019,00 гривень), № 4 від 14.03.2011 (1684,00 гривень), № 5 від 11.04.2011 (1105,00 гривень) та № 8 від 15.06.2011 (930,00 гривень) (а.с.17-18). Отже залишок заборгованості за позикою, наданої ОСОБА_1 за заявою від 25.02.2009 року становити: 6290,00 - 5738,00 = 552,00 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Суд критично відноситься до розрахунку позивача, в якому проценти за користування позикою, інфляційні витрати та 3% річних розраховані за період та на суми заборгованості, які не відповідають встановленим обставинам та матеріалам справи.

Згідно листа Верховного Суду України про "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р., інформаційного листа Вищого Господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (згідно постанови Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Середній коефіцієнт інфляції за період з 21.02.2012 року - моменту виникнення права на повернення суми заборгованості по 21.10.2014 рік - моменту звернення позивача до суду з позовом проводиться на підставі, відповідно до інформації Державної служби статистики України дорівнює 1,191, сума основного боргу дорівнює 552,00 гривні. Таким чином сума боргу з урахуванням коефіцієнту інфляції за період прострочення дорівнює: 552х1,191=657,43 гривні. Сума інфляційних витрат становить: 657,43 - 552 = 105,43 гривні.

Сума 3% річних за період з 21.02.2012 року по 21.10.2014 рік складає: 552,00 гривень (сума основного боргу)х 3% річних х 973 (дні прострочення)/365 = 44,14 гривень.

Відповідно до постанови судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19.03.2014 року позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Позивач звернувся до суду 21.10.2014 року, отже позовні вимоги позивача щодо нарахованих процентів за користування позикою підлягають задоволенню в межах трирічного строку до дня звернення до суду, тобто починаючи з 21.10.2011 року та складають 133,34 гривні, згідно розрахунку відповідача.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Українсько-німецька юридична фірма "Компетенц Тім" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 грошових коштів підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 834,91 гривні, яка складається з: суми основного боргу у розмірі 552,00 гривні, суми інфляційних витрат у розмірі 105,43 гривень, 3% річних за користування чужими коштами у розмірі 44,14 гривень, відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 133,34 гривні.

Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 264, 266, 267, 526, 530, 536, 554, 1046, 1048, 1049 ЦК України, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Німецька юридична фірма "Компетенц Тім" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПННОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Німецька юридична фірма "Компетенц Тім" (02156, м.Київ, вул. Братиславська, буд. 14-Б, оф. 301, п/р 5 у "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805, ) суму основного боргу у розмірі 552,00 гривні, інфляційних витрат у розмірі 105,43 гривень, 3% річних за користування чужими коштами у розмірі 44,14 гривень, відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 113,34 гривні, судового збору у розмірі 243,60 гривень, а всього стягнути 1078 (одна тисяча сімдесят вісім) гривень 51 копійку.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.М. Нещеретна