РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Кремінна

Справа № 414/1346/15-ц

Провадження № 2/414/523/2015

Кремінський районний суд Луганської області у складі головуючого

судді Акулова Є.М.

при секретарі Дегтяренко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою площа Красна 5

м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області, Кремінської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, треті особи Красноріченська селищна рада, Кремінського району, Відділ Держземагенства у Кремінському районі, Фермерське господарство «Нівса» про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що є спадкоємцем після смерті батька, - ОСОБА_3. Також спадкоємцем після смерті батька є один з відповідачів,- його мати, яка не бажає приймати спадщину, але своєчасно не відмовилася від належної їй частки спадщини. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, позаяк був прописаний та мешкав разом з ним. За оформленням належним чином документів на земельну ділянку в межах строку прийняття спадщини не звертався, оскільки у нього не було оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку, тому зараз вимушений був звернутись до суду за рекомендацією нотаріуса. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку № 304 для ведення фермерського господарства, площею 7,9818 га. яка розташована на території Красноріченської селищної ради та належала за життя його померлому 19.12.2009 року батькові, - ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 015969, виготовленого на підставі Розпорядження голови Кремінської райдержадміністрації від 12.03.2004 року за № 256.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, вказавши, що спадкодавець не встиг за життя отримати оригінал Державного акту на право приватної власності на землю з причини тяжкої хвороби, а саме декількох інсультів, що позбавляло його можливості діяти самостійно або передати повноваження за дорученням. Проте землевпорядна документація була повністю розроблена, межі земельної ділянки було встановлено, виділено в натурі на місцевості, присвоєно кадастровий номер та передано йому (спадкодавцю) за актом,

Відповідач, - ОСОБА_2, у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Підтвердила, що її чоловік тяжко хворів з 2004 року і в силу цієї хвороби не мав змоги отримати оригінал Державного акту на право приватної власності на землю. Вона не заважає, щоб син прийняв в спадок цю земельну ділянку.

Відповідач, -представник Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області надав заяву про розгляд справи за його відсутності та заперечення, в яких посилався на роз»яснення Пленуму Верховного суду та ОСОБА_4 спеціалізованого суду України щодо цього, що оскільки спадкодавець не отримав Державного акту, не пройшов повністю процедури приватизації, тим самим не отримав право власності, то і спадкоємці не мають права отримати в спадщину земельну ділянку.

Відповідач,- представник Кремінської районної державної адміністрації, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники третіх осіб, - Красноріченська селищна рада Кремінського району, Відділ Держземагенства у Кремінському районі, Фермерське господарство «Нівса» у судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Допитані судом свідки ОСОБА_5В та ОСОБА_6І підтвердили, що спадкодавець їх сусід. Користувався за життя спірною земельною ділянкою. Тривалий час страждав на тяжку хворобу, переніс декілька інсультів, тому не міг самостійно отримати Державний акт на право приватної власності на землю або дати доручення на вчинення таких дій від його імені.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши справу, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню на підставі ч 1 ст. 328 ЦК України, яка передбачає, що право власності набувається на підставах не заборонених законом.

З а приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Згідно ч1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, згідно паспортних даних та свідоцтва про народження позивач,- ОСОБА_1, який народився 05.07.1973 року в м. Кремінна Луганської області є сином ОСОБА_3, який помер 19.12.2009 року, прийняв спадщину після його смерті, фактично вступивши в управління спадковим майном, позаяк мешкав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (ас4-5,63,7,6).

ОСОБА_7 за життя належала земельна ділянка № 304 для ведення фермерського господарства, площею 7,9818 га.(кадастровий номер :06:003:0046), яка розташована на території Красноріченської селищної ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 015969, виготовленого на підставі розпорядження голови Кремінської райдержадміністрації від 12.03.2004 року за № 256, але останній в силу тяжкого захворювання не встиг за життя отримати оригінал цього акту (а.с.8-9,12), що підтверджено поясненнями сторін та неупереджених свідків.

Досліджена судом виготовлена на ім.»я ОСОБА_3С в повному обсязі технічна документація із землеустрою свідчить, що спадкоємцеві за життя земельна ділянка згідно Акта була відведена відповідно до чинних норм законодавства, її межі встановлено та виділено в натурі, погоджено із власниками суміжних земельних ділянок, присвоєно кадастровий номер, та земельну ділянку передано в користування згідно акту, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_3С в ньому і не заперечується сторонами (ас 39-62,62-67).

Відповідач по справі, - ОСОБА_2, є дружиною спадкодавця та спадкоємцем першої черги, але остання відмовляється від спадщини на користь позивача.

Нотаріусом позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 позаяк відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.18-20).

Грошова оцінка земельної ділянки для ведення фермерського господарства № 304, розміром 7,9818 га. станом на 01.10.2014 рік згідно висновку експерта складає 92757,00 грн. (а.с.25).

Вирішуючи справу, суд зважає на роз»яснення, надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Оскільки технічна документація із землеустрою на ім.»я ОСОБА_3С за його життя була повністю виготовлена, земельна ділянка згідно Акта була відведена відповідно до чинних норм законодавства, її межі встановлено та виділено в натурі на місцевості, погоджено із власниками суміжних земельних ділянок, присвоєно кадастровий номер, а земельну ділянку передано в користування спадкодавцю, як члену фермерського господарства, згідно акту, суд дійшов висновку, що хоча спадкодавцем і не було отримано Державного акту на право приватної власності на землю з поважної причини, проте процес виділення земельної ділянки та технічна документація із землеустрою відповідають вимогам чинного законодавства. І у суду не виникає жодного сумніву, що спадкоємець за життя отримав усі права на цю земельну ділянку, в тому числі й право на передачу її в спадщину, в сенсі ст. 1218 ЦК України.

Виходячи з вищенаведеного, суд не приймає до уваги заперечення Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області та посилання на ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13.

Вирішуючи справу по суті суд бере до уваги роз»яніння, надані в п.3.5 цього листа, де зазначено, що якщо оформлення права власності на земельну ділянку (отримання держакту, державна реєстрація) не було завершено, то спадкоємці мають право в судовому порядку спонукати суб»єкта владних повноважень закінчити такий процес.

Системний аналіз приписів ЦК України, що регулюють порядок спадкування, та наведеного пункту ОСОБА_4, свідчить, що право спадкодавця при незавершеній не з його вини приватизації, підлягає захисту його спадкоємцями.

Враховуючи вищенаведене, та приймаючи до уваги зміни до Земельного законодавства, що натепер позивач, як спадкоємець, позбавлений можливості спонукати відповідача видати на померлого Держакт на землю, а спадкоємець за життя отримав усі права на цю земельну ділянку, то, на переконання суду, спадкоємець має право її успадковувати.

Оскільки йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, тобто його право не визнається, позивач на законних підставах звернувся до суду за його захистом.

Таким чином, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ч1 ст. 328, ст1218, ч1ст.1225, ч1ст.1268, ЦК України,

ст.ст. 10, 60, 212-215, ч1ст 294, ст. 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку № 304 для ведення фермерського господарства, площею 7,9818 га. (кадастровий номер :06:003:0046), яка розташована на території Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 015969, виготовленого на підставі розпорядження голови Кремінської райдержадміністрації від 12.03.2004 року за № 256.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.М. Акулов