Справа № 307/78/15-ц
Провадження № 2/307/451/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі: Пальонна М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Райп» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в інтересах ОСОБА_2 в суд з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

В своєму позові позивач просить суд стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «РАЙП» в користь ОСОБА_2, в сумі 33903,30 грн., в тому числі: страхову суму відшкодування в розмірі 21433,67 пеню в розмірі 4426,82 грн., індекс інфляції в розмірі 5508,45 грн., три проценти річних в мірі 1564,36 грн., вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00 грн. та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу в сумі 550,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 червня 2012 року, приблизно в 14 годин 40 хвилин, по вулиці Головна, смт. Буштино Тячівського району, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої, був пошкоджений легковий автомобіль НОМЕР_1.

Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди став водій легкового автомобіля НОМЕР_2 гр. ОСОБА_3, мешканець смт.Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказом чого є постанова Тячівського районного суду від 24.07.2012 року, справа № 711/8494/2012 року.

Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена.

Між ОСОБА_3 та відповідачем - ОСОБА_4 „СК Райп", було укладено Договір (ПОЛІС № АВ /0214439) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2011 року, зокрема страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 - власника автомобіля НОМЕР_2.

Відповідно до п.3 Договору обов'язкового страхування, термін його дії (період страхування) з 22.11.2011 року до 21.11.2012 року, а тому на час скоєння ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди, зокрема 17 червня 2012 року, даний договір був чинним.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Daewoo Lanos D4 LМ500, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на загальну суму 21433,67 грн., доказом чого є протокол (акт) огляду транспортного засобу від 19.06.2012 року та висновок про визначення матеріального збитку (звіт № 147/08 від 07.08.2012 року), виданий спеціалістом ОСОБА_5

19 червня 2012 року ОСОБА_3, заявою-повідомленням поінформував відповідача про скоєну ним дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої спричинив матеріальну шкоду автомобілю НОМЕР_1.

25 червня 2012 року позивач теж, своїм повідомленням як потерпілий, повідомив відповідача про скоєння ОСОБА_3, цивільна відповідальність, якого застрахована відповідачем, дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої спричинено матеріальну шкоду автомобілю НОМЕР_1., яким він керував.

07 серпня 2012 року оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_5 визначений матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля НОМЕР_1, який складає 21433,67 грн., доказом чого є висновок спеціаліста по звіту № 147/08 від 07.08.2012 року.

На підставі їхніх з ОСОБА_3 повідомлень про дорожньо-транспортну пригоду, відповідач прийняв рішення виплатити йому страхове відшкодування (лист від 22.01.2013 року, №64), однак до теперішнього часу дане рішення не виконав, чим порушує право позивача на відшкодування матеріальної шкоди, в результаті дорожньо-транспортної пригоди спричиненої ОСОБА_3, цивільна відповідальність, якого застрахована відповідачем.

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України визначено, що: «За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору».

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 9.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, а п. 9.2. даного Закону України - розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Договором обов'язкового страхування № АВ /0214439 від 22.11.2011 року, виданого відповідачем, ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування...» - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: „Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ".

Згідно ч. 2 ст. 552 ЦК України: „Сплата (передавання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання ".

З юридичного аналізу зазначеної норми права, зокрема ч. 2 ст. 552 ЦК України, випливає, за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити йому пеню за кожний день затримки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми страхової виплати належної до сплати, індекс інфляції та три відсотки річних, що станом на 6 січня 2015 року складає 32933,30 грн.

Крім цього, відповідач зобов'язаний відшкодувати йому сплачені ним: вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00грн., доказом чого є квитанція до прибуткового касового ордера №147 від 07.08.2012 року та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу Daewoo Lanos D4 LМ500, д/н НОМЕР_3 в сумі 550,00 грн., доказом чого є накладні: № 6 від 17 червня 2012 року та № 7 від 28 червня 2012 року.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача станом на б січня 2015 року складає 33903,30 грн., в тому числі: страхову суму відшкодування в розмірі 21433,67 грн., пеню в розмірі 4426,82 грн., індекс інфляції в розмірі 5508,45 грн., три проценти річних в розмірі 1564,36 грн., вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00 грн. та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу в сумі 550,00 грн.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, а п.19 даної норми права визначено, що продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року, № 5 (надалі Постанова Пленуму від 12.04.1996 року), чітко визначено: «ОСОБА_6 не визначає певних меж: своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів ... страхування. Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону».

Виходячи з аналізу зазначеного пункту Постанови Пленуму від 12.04.1996 року, між ним та відповідачем виникли майнові відносини:

із договору обов'язкового страхування № АВ/0214439 від 22.11.2011 року, укладеного між відповідачем та гр. ОСОБА_3 (винуватцем дорожньо-транспортної пригоди), зокрема п. 1 даного договору, згідно якого, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам (тобто позивачу), під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (гр. ОСОБА_3В.) і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

із Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема ст. 6, згідно якої: «страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.» та п. 22.1 ст. 22 даного Закону України, відповідно до якого: «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи».

Виходячи з наведених нормативно-правових актів, між ним та відповідачем ОСОБА_4 „Райп", виникли майнові правовідносини із договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0214439 від 22.11.2011 року та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить дану справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд, позов задовольнити.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи в судове засідання повторно не зявився, не повідомив суд про причини неявки, тому суд вважає, що справу слід розглянути у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Тячівського районного суду від 24 липня 2012 року 17 червня 2012 року, приблизно в 14 годин 40 хвилин, по вулиці Головна, смт. Буштино Тячівського району, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Рено Сімбол» номерний знак НОМЕР_4, не вибрав безпечної дистанції та не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Дейво Ланос», номерний знак 84215РЕ, який рухався попереду нього в попутному напрямку, а той в свою чергу зіткнувся з стоячим попереду автомобілем НОМЕР_5, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 „СК Райп", було укладено Договір (ПОЛІС № АВ/0214439) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2011 року, зокрема страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 - власника автомобіля НОМЕР_2. Відповідно до п.3 Договору обов'язкового страхування, термін його дії (період страхування) з 22.11.2011 року до 21.11.2012 року.

Згідно протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 19.06.2012 року та висновку про визначення матеріального збитку (звіт № 147/08 від 07.08.2012 року), виданий спеціалістом ОСОБА_5В, автомобіль Daewoo Lanos D4 LМ500, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, пошкоджений на загальну суму 21433,67 грн.

Згідно заяви-повідомлення від 19 червня 2012 року ОСОБА_3, поінформував ТДВ «СК «Райп» про скоєну ним дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої спричинив матеріальну шкоду автомобілю НОМЕР_1.

Згідно повідомлення (від потерпілого) від 25 червня 2012 року ОСОБА_1, повідомив ТДВ СК «Райп» про скоєння ОСОБА_3, дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої спричинено матеріальну шкоду автомобілю НОМЕР_1., яким він керував.

Згідно листа №64 від 22.01.2013 року у відповідь на заяву ОСОБА_3, ТДВ «СК «Райп» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України визначено, що: «За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору».

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 9.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, а п. 9.2. даного Закону України - розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Договором обов'язкового страхування № АВ /0214439 від 22.11.2011 року, виданого відповідачем, ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування...» - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: „Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ".

Згідно ч. 2 ст. 552 ЦК України: „Сплата (передавання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання ",

З юридичного аналізу зазначеної норми права, зокрема ч. 2 ст. 552 ЦК України, випливає, за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити позивачу пеню за кожний день затримки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми страхової виплати належної до сплати, індекс інфляції та три відсотки річних, що станом на 6 січня 2015 року складає 32933,30 грн.

Крім цього, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу сплачені ним: вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00грн., доказом чого є квитанція до прибуткового касового ордера №147 від 07.08.2012 року та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу Daewoo Lanos D4 LМ500, д/н НОМЕР_3 в сумі 550,00 грн., доказом чого є накладні: № 6 від 17 червня 2012 року та № 7 від 28 червня 2012 року.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача станом на б січня 2015 року складає 33903,30 грн., в тому числі: страхову суму відшкодування в розмірі 21433,67 грн., пеню в розмірі 4426,82 грн., індекс інфляції в розмірі 5508,45 грн., три проценти річних в розмірі 1564,36 грн., вартість послуг спеціаліста-оцінювача в сумі 420,00 грн. та вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу в сумі 550,00 грн.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що з Товариства з додатковою відповідальністю «Райп»слід стягнути на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 33903,30 грн. та 339,03 грн. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 58-60, 107, 109, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ч.2 ст.552, ч.2 ст.625, ст.ст., 979, 984, п.3 ч. ст.988 ЦК України, ст.61 ч.4 ЦПК, ст.6, п.п.9.1, 9.2, ст.9, п.22.1 ст.22, п.36.5 ст.36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Райп» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 33903,30 грн. в тому числі:

21433,67 грн. страхова сума відшкодування;

4426,82 грн. пеня;

5508,45 грн. індекс інфляції;

1564,36 грн. три проценти річних;

420,00 грн. вартість послуг спеціаліста-оцінювача;

550,00 грн. - вартість послуг з транспортування пошкодженого транспортного засобу.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Райп» 339,03 грн. судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Тячівського

районного суду: ОСОБА_7