Справа № 297/2659/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Дроботя В.В., Власова С.О.,

при секретарі: Чучка Н.В.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 04 лютого 2015 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей, які продовжують навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей, які продовжують навчання.

Рішенням Берегівського районного суду від 04 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 до сплати аліментів в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, на їх утримання, як таких,що продовжують навчання,у розмірі по 500 грн., щомісяця на кожну дитину, починаючи з 28 жовтня 2014 року і до закінчення ними навчання, однак не більше як до досягнення ними 23 річного віку. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: скасувати рішення Берегівського районного суду від 04 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в відмовити в позовних вимогах повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, не врахував його скрутне матеріальне становище та наявність на утриманні інших дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Згідно приписів ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 навчається на факультеті гуманітарних наук в Дебреценському Університеті Угорської Республіки, що стверджується довідкою про підтвердження відвідування навчального закладу від 09 вересня 2014 року (а.с.4-5), та ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання за спеціальністю "Гуманітарні науки. Історія" в Закарпатському угорському інституті ім. Ференца Ракоці ІІ, що стверджується довідкою №1126 від 30 вересня 2014 року (а.с.3).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, покладено на обох батьків до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст. 199 СК України).

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сукупність даних фактів є в наявності.

Колегія суддів не бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що останній отримує низьку заробітну плату і всі доходи витрачає на дітей у новому шлюбі, оскільки дана обставина не позбавляє його батьківських обов'язків відносно дітей в першому шлюбі.

Крім того, колегія констатує, що відповідач підтверджує той факт, що дитина від другого шлюбу навчається у вищому навчальному закладі і отримує від нього матеріальну допомогу, однак не вказує причин надання таких переваг перед іншими дітьми..

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, - відхилити.

Рішення Берегівського районного суду від 04 лютого 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді