АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1448/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБородійчука В. Г.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2015 року по справі за позовом Шевченківського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах Міністерства інфраструктури України, ДП «Одеська залізниця» до Черкаської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВ-4» про визнання рішень та договору оренди недійсними, державного акту незаконним й повернення земельної ділянки.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

29 вересня 2014 року Шевченківський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах Міністерства інфраструктури України, ДП «Одеська залізниця» звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВ-4» про визнання рішень та договору оренди недійсними, державного акту незаконним й повернення земельної ділянки, посилаючись на те, що рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 379 від 18 травня 1999 року відокремленому структурному підрозділу Шевченківського відділку Одеської залізниці станції Черкаси надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,1754 га земель громадської забудови по АДРЕСА_1 під розміщення гуртожитку.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1261 від 13 листопада 2001 року статус будинку по АДРЕСА_1 змінено з гуртожитку на житловий будинок. Будинок складається з чотирьох квартир, має спільну систему водопостачання, енергопостачання та має єдиний спільний в'їзд з вулиці Смілянської.

Квартири перебувають у власності мешканців, якими 23 вересня 2002 року створене об'єднання співвласників «СВ-4».

Рішенням Черкаської міської ради № 3-140 від 30 січня 2003 року «Про передачу земельних ділянок у власність та в оренду громадянам» громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передано безоплатно земельну ділянку загальною площею 235,7 кв.м. у власність та земельну ділянку загальною площею 227,4 кв.м. надано в оренду. На земельну ділянку площею 235,7 кв. м. оформлено Державний акт на право приватної власності від 28 травня 2003 року НОМЕР_2. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої 12 грудня 2003 року уклали договір дарування вказаної земельної ділянки площею 235,7 кв.м., яка належала ОСОБА_8 на праві власності.

Рішенням від 15 червня 2004 року № 5-579 Черкаська міська рада внесла зміни в рішення від 30.01.2003 року № 3-140 замінивши в пункті 8 додатку 1 в графі «Прізвище, ім'я та по-батькові» слова «ОСОБА_7, ОСОБА_8» на «ОСОБА_6».

На підставі вказаного договору дарування ОСОБА_6 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 235,7 кв.м. по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_1, а на підставі рішення від 30 січня 2003 року № 3-140 уклав договір оренди землі на земельну ділянку площею 227,4 кв.м. (з них 42,8 кв. м. у спільному користуванні з ВСП Шевченківський відділок Одеської залізниці) на 49 років за вищевказаною адресою.

В рішенні Черкаської міської ради від 30 січня 2003 року № 3-140 відсутній пункт щодо вилучення частини земельної ділянки у користувача вказаної ділянки - ДП «Одеська залізниця».

Листом від 24 червня 2014 року № НЗЕ-02/1252 ДП «Одеська залізниця» повідомила, що Шевченківська дистанція захисних лісонасаджень згоду на вилучення земельної ділянки площею 420 кв.м. не надавала. Начальник станції Черкаси не уповноважувався на здійснення погодження вилучення ділянок, які перебували на балансі станції у період 2000- 2004 років.

Тобто, протокол визначення та погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами від 23 квітня 2002 року підписаний не уповноваженою на те посадовою особою.

Таким чином, земельна ділянка фактично не будучи вилученою у попереднього землекористувача надана іншому, що свідчить про порушення ст. 141 Земельного кодексу України та встановленої законодавством процедури припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Об'єднання власників багатоквартирного житлового будинку створене 23 вересня 2002 року, тобто до передачі земельної ділянки громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Виходячи з наведеного Черкаською міською радою прийнято оспорюване рішення всупереч вимогам земельного законодавства.

Органом керування залізничним транспортом загального користування є Державна адміністрація залізничного транспорту України (Укрзалізниця), яка утворена постановою Кабінету міністрів України № 262 від 29 лютого 1996 року. До сфери керування Укрзалізниці входить Одеська залізниця (державне унітарне підприємство, засноване на державній власності, входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України).

Прийняття спірних рішень Черкаською міською радою безпосереднім чином зачіпає інтереси ДП «Одеська залізниця», яка є користувачем земельної ділянки.

Діями Черкаської міської ради порушено право постійного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ДП «Одеська залізниця».

Мешканцями будинку по АДРЕСА_1 створено об'єднання співвласників «СВ-4». 19 листопада 2013 року ними направлено скаргу начальнику Шевченківської дирекції залізничних перевезень, в якій скаржаться на те, що ОСОБА_6 огороджено належну йому земельну ділянку таким чином, що це перешкоджає проїзду до будинку мешканців інших квартир.

Таким чином, дії міської ради та ОСОБА_6 зачіпають інтереси мешканців будинку по АДРЕСА_1, якими створено об'єднання співвласників «СВ-4».

Просять суд визнати недійсними рішення Черкаської міської ради № 3-140 від 30 січня 2003 року «Про передачу земельних ділянок у власність та в оренду громадянам» в частині передачі у приватну власність та оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 402,3 кв.м. ОСОБА_7 та ОСОБА_8, п. 13 рішення «Про передачу земельних ділянок у власність та в оренду громадянам» від 05 червня .2004 року № 5-579. Визнати недійсним договір від 15 липня 2004 року оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 227,4 кв.м., укладений між Черкаською міською радою та ОСОБА_6. Визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 235,7 кв.м. по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_1 від 03 вересня 2004 року. Визнати недійсними правочини щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 402,3 кв.м., які відбулися після прийняття рішення Черкаською міською радою № 3/140 від 30 січня 2003 року «Про передачу земельних ділянок у власність та в оренду громадянам». Зобов'язати ОСОБА_6 знести зведене ним огородження навколо спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1. Судові витрати віднести на рахунок відповідача.

19 листопада 2014 року Шевченківським прокурором з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері скеровано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати недійсним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 3-140 від 30 січня 2003 року «Про передачу земельних ділянок у власність та оренду громадянам» в частині передачі у приватну власність та оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 463,41 кв. м. ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Визнати недійсним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 5-579 від 15 червня 2004 року «Про передачу земельних ділянок у власність та оренду громадянам» в частині внесення змін в пункт 8 додатку 1 до рішення Черкаської міської ради від 30 січня 2003 № 3-140 шляхом зміни в графі «Прізвище ім'я та по батькові» слова «ОСОБА_7, ОСОБА_8» на слова «ОСОБА_6.». Визнати недійсним договір оренди землі від 18 листопада 2004 року, укладений між Черкаською міською радою та ОСОБА_6, зареєстрованим у Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у державному реєстрі вчинено запис за № 930. Визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 235,7 кв. м. по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_1 від 03 вересня 2004 року. Визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності ОСОБА_7, ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 235,7 кв.м. по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2 від 28 травня 2003 року. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. зареєстрованого в реєстрі за № 18868. Зобовязати ОСОБА_6 знести зведене ним огородження навколо спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» та набранням чинності окремих його положень, наказом Генерального прокурора України № 160ш від 05 грудня 2014 року у структурі та штатному розписі прокуратури Черкаської області ліквідовано Шевченківську прокуратуру з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері. П. 17 наказу генерального прокурора України № 3/1гн від 28 грудня 2012 року «Про особливості діяльності органів прокуратури у сфері транспорту» доручено за даним позовом забезпечити участь прокурора м. Черкаси у судових засіданнях Соснівського районного суду м. Черкаси.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2015 року позов Шевченківського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах Міністерства інфраструктури України, ДП «Одеська залізниця» задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення Черкаської міської ради № 3-140 від 30 січня 2003 року «Про передачу земельних ділянок у власність та оренду громадянам» в частині передачі у приватну власність та оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 463, 41 кв.м. ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Визнано недійсним та скасовано рішення Черкаської міської ради № 5-579 від 15 червня 2004 року «Про передачу земельних ділянок у власність та оренду громадян» в частині внесення змін в пункт 8 додатку 1 до рішення Черкаської міської ради від 30 січня 2003 року № 3-140 шляхом зміни в графі «Прізвище ім'я та по батькові» слова «ОСОБА_7, ОСОБА_8» на слова «ОСОБА_6.».

Визнано недійсним договір оренди землі від 18 листопада 2004 року, укладений між Черкаською міською радою та ОСОБА_6, зареєстрованим у Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у державному реєстрі вчинено запис за № 930.

Визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 235,7 кв.м. по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_1 від 03 вересня 2004 року.

Визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності ОСОБА_7, ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 235, 7 кв.м. по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2 від 28 травня 2003 року.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 18868.

Зобов'язано ОСОБА_6 знести зведене ним огородження навколо спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 243,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2015 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з слідуючих підстав.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що з 1956 року станція Черкаси Шевченківського відділку Одеської залізниці користується земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 803 від 15 вересня 1998 року «Про дозвіл станції Черкаси Шевченківського відділку Одеської залізниці на проведення проектно-розвідувальних робіт по реконструкції будинку під гуртожиток по АДРЕСА_1» дозволено станції Черкаси Шевченківського відділку Одеської залізниці замовити в організаціях, що мають на це дозвіл, виконання проектно-розвідувальних робіт на реконструкцію будинку ясельної групи дошкільного закладу з метою розміщення гуртожитку на земельній ділянці загальною площею 1754 кв.м. по АДРЕСА_1.

Також встановлено, що відповідно до акту від 08 жовтня 1998 року обстеження земельної ділянки площею 0,1754 га по АДРЕСА_1 на якому розташований існуючий гуртожиток станції Черкаси відокремленого структурного підрозділу Шевченківського відділку Одеської залізниці, комісія вважає за доцільне закріпити за станцією Черкаси земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1754 га, де розміщено гуртожиток станції.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 200 від 16 березня 1999 року «Про затвердження акту державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта «Реконструкція будинку ясельної групи дошкільного закладу під гуртожиток по АДРЕСА_1» акт державної комісії від 24 лютого 1999 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта «Реконструкція будинку ясельної групи дошкільного закладу під гуртожиток по АДРЕСА_1», загальною площею 282,1 кв.м. житловою площею 180,3 кв.м та будівельним обсягом 914,31 куб.м. затверджено.

Вищезгаданий гуртожиток залишено на балансі відокремленого структурного підрозділу Шевченківського відділку Одеської залізниці станції Черкаси та дозволено йому ввести в експлуатацію гуртожиток по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 379 від 18 травня 1999 року «Про надання земельної ділянки відокремленому структурному підрозділу Шевченківського відділку Одеської залізниці станція Черкаси (м. Сміла)» надано відокремленому структурному підрозділу Шевченківського відділку Одеської залізниці станція Черкаси (м. Сміла) в постійне користування земельну ділянку площею 0,1754 га земель громадської забудови по АДРЕСА_1 під розміщення гуртожитку за рахунок земель Шевченківського відділку Одеської залізниці.

Актом про перенесення в натурі проекту відведення земель від 1999 року - перенесено в натурі проект відведення земельної ділянки відокремленому структурному підрозділу Шевченківського відділку Одеської залізниці ст. Черкаси (м. Сміла) із земель Шевченківського відділку Одеської залізниці загальною площею 0,1754 га, в тому числі в постійне користування 0,1754 га земель громадської забудови по АДРЕСА_1.

Протоколом закріплення меж землекористування Шевченківський відділок Одеської залізниці відокремлений структурний підрозділ ст. Черкаси (м. Сміла) головний спеціаліст ДКП «Земля» в присутності представників землекористувачів начальника станції «Черкаси», начальника Шевченківського відділку Одеської залізниці у відповідності з погодженим у встановленому порядку проектом відводу проведено закріплення в натурі меж гуртожитку.

18 листопада 1999 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради видано свідоцтво про право власності, яке посвідчує, що на гуртожиток «А-1», який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить відокремленому структурному підрозділу Шевченківського відділку Одеської залізниці станції Черкаси на праві державної власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому про затвердження акту прийому від 16 березня 1999 року № 200.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1261 від 13 листопада 2001 року «про переведення будинку по АДРЕСА_1 із статусу гуртожитку в статус житлового будинку» задоволено клопотання адміністрації відокремленого структурного підрозділу Шевченківського відділку Одеської залізниці станції Черкаси про переведення будинку по АДРЕСА_1 із статусу гуртожитку в статус житлового будинку, за згодою громадян, які проживають в цьому будинку.

Вищезазначений будинок загальною площею 282,1 кв.м., житловою площею 180,3 кв.м. знаходиться на балансі ДП «Одеська залізниця», інвентарний номер 010003 та складається із чотирьох квартир.

На підставі рішень виконавчого комітету Черкаської міської п'ятої сесії Черкаської міської Ради № 1679 від 28 грудня 2001 року та № 5-200 від 27 листопада 2003 року Одеській залізниці (м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19) об'єкти Лінія Гребінка-Шевченко (від км 881 + 716 до км 894 + 471) в тому числі станція Черкаси надано державний акт серії № 4 від 16 лютого 2004 року зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 474 на право постійного користування землею площею 98,769 гектарів, до якої за планом входить земельна ділянка площею 0,1754 га по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2012 року при розгляді цивільної справи за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВ-4», ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до Черкаської міської Ради, Черкаського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 третя особа: Одеська залізниця про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про приватизацію земельної ділянки, визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, визнання незаконним договору дарування земельної ділянки було встановлено: «На підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1679 від 28 грудня 2001 року та рішення п'ятої сесії Черкаської міської ради № 5-200 від 27 листопада 2003 року Одеській залізниці надано Державний акт серії І-ЧР № 001312 від 16 лютого 2004 року на право постійного користування земельною ділянкою, площею 98,769 га до якої за планом входить земельна ділянка площею 0,1754 га по АДРЕСА_1.».

З відповіді начальника управління Держкомзему у м. Черкаси № 6741/01-09 від 13 січня 2011 року у рішеннях Черкаської міської Ради відсутній пункт щодо припинення права землекористування спірною земельною ділянкою ДП «Одеська залізниця».

Отримавши свідоцтва про право власності на житло - квартири в будинку по АДРЕСА_1, його мешканці на установчих зборах 23 вересня 2002 року створили Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВ-4» і затвердили статут об'єднання, який був затверджений рішенням виконкому Соснівської районної ради № 643 від 16 жовтня 2002 року, що свідчить про створення юридичної особи.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВ-4» було створене мешканцями будинку по АДРЕСА_1, зокрема з метою забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території у належному стані забезпечення згоди власників квартир, жилих та нежилих приміщень будинку про порядок реалізації ними своїх прав на володіння, користування та розпорядження об'єктами будинку, що перебувають у спільній власності членів об'єднання: забезпечення мешканців будинку комунальними та іншими послугами, виконання технічної модернізації водо- та енергопостачання, застосування енергозберігаючих технологій, встановлення лічильників для обліку води та теплової енергії та інше; забезпечення виконання власниками квартир, жилих та нежилих приміщень будинку вимог «Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями» затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, визначається співвласниками.

До комунальної власності міста зазначений будинок не передавався.

Відповідно до довідки Шевченківської дирекції залізничних перевезень № ДНЮ-24/26 від 11 березня 2015 року станом на 01 березня 2015 року на балансі Відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці Шевченківської дирекції залізничних перевезень обліковується житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, з залишковою вартістю в сумі 476452,25 грн., інвентарний номер ч010003.

Багатоквартирний будинок по АДРЕСА_1 приватизований громадянами, що в ньому проживають, тому відповідна земельна ділянка, в розумінні ст. 42 Земельного кодексу України, може бути передана безоплатно у власність або користування лише об'єднанню власників.

Стаття 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає прибудинкову територію, як територію навколо багатоквартирного будинку визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Пунктом 4 Положення про порядок встановлення та закріплення меж прибудинкових територій існуючого житлового фонду та надання у спільне користування або спільну сумісну власність земельних ділянок для спорудження житлових будинків затвердженого наказом Держкомзему України, Держкоммістобудування України, Держжитлокомунгоспу України та Фонду державного майна України від 05 квітня 1996 року № 31/30/53/396 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 квітня 1996 року за № 203/1228 передбачено, що прибудинкові території (земельні ділянки) передаються у власність або надаються в користування відповідними органами місцевого самоврядування, в тому числі на умовах оренди, об»єднанням власників будинків, для обслуговування існуючого житлового будинку (будинків) відповідно до земельного законодавства.

Суб'єктами права власності (користування) на земельні ділянки прибудинкових територій можуть виступати об'єднання власників багатоквартирних житлових, допоміжних та нежитлових приміщень, у тому числі вбудовано-прибудованих, багатоквартирних житлових будинків згідно з чинним законодавством.

Частка власності (користування) земельної ділянки кожного власника квартири (квартир) чи нежитлового приміщення у спільній частковій власності визначається відношенням загальної площі квартири (квартир) чи нежитлових приміщень, що перебувають у його власності, до спільної площі всіх квартир і нежитлових приміщень будинку.

Виділення частки земельної ділянки власникам квартир і нежитлових приміщень в натурі та їх окреме відчуження не допускається.

Звертаючись до суду з позовними вимогами позивач вказував, що не беручи до уваги наявність рішення № 379 від 18 травня 1999 року, яким відокремленому структурному підрозділу Шевченківського відділку Одеської залізниці станція Черкаси (м. Сміла) надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,1754 га земель громадської забудови по АДРЕСА_1, Черкаська міська рада прийняла рішення № 3-140 від 30 січня 2003 року «Про передачу земельних ділянок у власність та в оренду громадянам», яким приймає рішення про безоплатну передачу громадянам у приватну власність та надання в оренду земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно з додатком 1. Зокрема, п. 8 додатку 1 до зазначеного рішення власникам квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передано 463,1 кв.м. земельної ділянки по АДРЕСА_1: у спільну сумісну власність 235,7 кв.м. та в оренду 227,4 кв.м., з яких 184,6 кв.м. оренда та 42,8 кв.м. в спільне користування з Шевченківським відділком Одеської залізниці.

Вказував, що в рішенні Черкаської міської ради від 30 січня 2003 року № 3-140 п. 8 та від 25 червня 2004 року № 5-579 стосовно надання у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 відсутній пункт щодо припинення права користування частини земельної ділянки Одеській залізниці.

ДП «Одеська залізниця» зазначила, що Шевченківська дистанція захисних лісонасаджень згоду на вилучення земельної ділянки площею 420 кв.м. не надавала. Начальник станції, який уклав договір про порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 не уповноважувався на здійснення погодження вилучення ділянок, які перебували на балансі станції у період 2000-2004 років.

Таким чином, позивач вважає, що протокол визначення та погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами від 23 квітня 2002 року підписаний не уповноваженою на те посадовою особою. Земельна ділянка фактично не будучи вилученою у попереднього землекористувача надана іншому, що свідчить про порушення ст. 141 ЗК України та встановленої законодавством процедури припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Однак, стверджуючи, що їхній працівник не мав повноважень на узгодження меж земельної ділянки, представником ДП «Одеська залізниця не надано суду доказів застосування до даної особи заходів щодо притягнення його до відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Таким чином, на думку позивача, передача земельної ділянки по АДРЕСА_1 можлива була лише за погодженням з Міністерством інфраструктури України через Управління державного підприємства «Одеська залізниця», що знаходиться за адресою: вул. Пантелеймонівська, 19 в м. Одеса, а не за погодженням начальника з/с Черкаси Романько В.Г.

Також судом встановлено, що 28 травня 2003 року на підставі рішення Черкаської міської ради № 3-140 від 30 січня 2003 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8, власникам квартири АДРЕСА_1, було видано державний акт серії НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 235,7 кв.м.

12 грудня 2003 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування земельної ділянки.

Зазначений договір укладений на підставі державного акту серії НОМЕР_2 від 28 травня 2003 року, отриманого ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

03 вересня 2004 року на підставі вищезазначеного договору дарування землі ОСОБА_6 видано державний акт про право власності на земельну ділянку площею 235,7 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

18 листопада 2004 року на підставі рішення Черкаської міської ради № 3-140 від 30 січня 2003 року та № 5-579 від 15 червня 2004 року між Черкаською міської радою та ОСОБА_6

Позивач вважає, що діями Черкаської міської ради порушено право постійного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ДП «Одеська залізниця». Передана у власність відповідачів частина земельної ділянки у встановленому законом порядку у добросовісного землекористувача - ДП «Одеська залізниця» не вилучалась, що виключало можливість приватизації цієї частини земельної ділянки приватними особами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та відчуження цієї земельної ділянки в подальшому на користь ОСОБА_6.

Судом встановлено, що будинок є одноповерховим та має дві квартири, що мають окремі входи, в тому числі й квартира ОСОБА_6, а також дві квартири, які мають один спільний центральний вхід.

Розподіл користування земельних ділянок між власниками квартир 4-ох квартирного одноповерхового будинку по АДРЕСА_1 був посвідчений нотаріально. Згідно плану розподілу, на ньому виділена й земельна ділянка ОСОБА_6, з чим погодилися й інші власники квартир та заперечень щодо такого розподілу у них не має.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що позивач довів в судовому засіданні обґрунтованість своїх позовних вимог та надав вмотивовані докази в їх підтвердження.

Переглядаючи правильність висновків суду в суді апеляційної інстанції, колегія не може погодитися з висновками районного суду та вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позов поданий Шевченківським прокурором з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах Міністерства інфраструктури України та ДП «Одеська залізниця».

Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Ухвалюючи рішення у справі, суд не врахував положення закону та дійшов помилкового висновку про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокурором порушень земельного законодавства під час здійснення прокурором перевірки.

Прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду.

Судом встановлено, що ДП «Одеська залізниця» достовірно знала про порушення свого права починаючи з 2003 року, про що її представник не заперечував під час судового засідання.

Як пояснив представник ДП «Одеська залізниця» в суді апеляційної інстанції під час розгляду справи, інші співвласники квартир також звернулися з питанням про приватизацію земельної ділянки, на яких фактично розташовані квартири, оскільки будинок одноповерховий в 2003 році, тобто, підтвердив факт того, що ДП «Одеська залізниця» знала про порушення свого права з 2003 року і дана обставина іншими сторонами не заперечується.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини другої статті 45 ЦПК України).

У справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, прокуратурою пред'явлено позов в інтересах ДП «Одеська залізниця», яка підтримала позов і якій було відомо про її порушене право з часу ухвалення рішення Черкаської міської ради № 3-140 від 30 січня 2003 року «Про передачу земельних ділянок у власність та в оренду громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8».

Незважаючи на викладене, суд першої інстанції фактично наділив прокурора статусом самостійного позивача та дійшов помилкового висновку про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокуратурою під час проведення перевірки факту порушення земельного законодавства.

З приводу цього ВСУ в цивільній справі № 6-178цс15 зробив відповідний правовий висновок про те, що за змістом ст. 251, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Враховуючи, що між користувачами земельної ділянки склався порядок користування земельною ділянкою, розподіл користування земельних ділянок між власниками квартир 4-ох квартирного одноповерхового будинку по АДРЕСА_1 був посвідчений нотаріально, ніхто з них не вказує на порушення своїх прав, а ДП «Одеська залізниця» під час розгляду справи не зверталося до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду в тому числі й прокурора в інтересах ДП «Одеська залізниця» для захисту своїх прав та інтересів.

Крім того, колегія суддів вважає, що рішення суду про задоволення позовних вимог позивача не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2015 року по справі за позовом Шевченківського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах Міністерства інфраструктури України, ДП «Одеська залізниця» до Черкаської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВ-4» про визнання рішень та договору оренди недійсними, державного акту незаконним й повернення земельної ділянки скасувати.

В задоволенні позовних вимог Шевченківського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах Міністерства інфраструктури України, ДП «Одеська залізниця» відмовити повністю в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :