Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2126/15 Головуючий у 1 інстанції Галчанський С.В.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що 22 червня 1996 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. Від шлюбу народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 2000 році шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2000 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, щомісячно в розмірі 800, 00 грн. до його повноліття.

З 01 вересня 2014 року син навчається у державному учбовому закладі "Мелітопольський державний педагогічний університет" на денній формі навчання, до 30 червня 2019 року.

На підставі викладеного позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_5 щомісячно по ? частині із всіх видів заробітку (доходу), за весь час його навчання, але не більше як до 23 років, починаючи з 26 грудня 2014 року.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 26 грудня 2014 року по 30 червня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243, 60 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів до 250, 00 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення,яким суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення,ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин ,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами,які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено,що батьком ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_3

ОСОБА_5 навчається у Мелітопольському державному педагогічному університеті ім..Богдана Хмельницького на 1 курсі денної форми навчання, потребує матеріальної допомоги. Датою закінчення навчального закладу є 30 червня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Задовольняючи частково позовні вимоги і стягуючи з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в сумі 600гривень на місяць,суд першої інстанції виходив із того,що відповідач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,який навчається в Мелітопольському державному педагогічному університеті ім..Богдана Хмельницького на першому курсі денної форми навчання і потребує матеріальної допомоги, а відповідач за законом зобв"язаний утримувати його.

Із довідки Мелітопольського державного педагогічного університету № 12-ф/2026 від 09.12.2014р(а.с.6) видно,що студенту ОСОБА_5 нараховується стипендія, проте дані про її розмір і виплату відсутні.

Згідно довідки університету №04-ф/446 від 09.04.2015р. стипендія студенту ОСОБА_5 у даний час не нараховується, що судова колегія бере до уваги , вирішуючи питання про те,чи потребує повнолітній син відповідача матеріальної допомоги у зв"язку із навчанням, і приходить до висновку ,що ОСОБА_5 потребує від батька матеріальної допомоги.

Крім того судова колегія враховує, що відповідач є працездатною особою. Звільнившись з роботи за власним бажанням у 1994 році і розпорядившись своїми правами на власний розсуд, відповідач офіційно не працює до теперішнього часу. Відомостей щодо наявності у нього хвороб,які б перешкоджали йому працювати,суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу своєму сину. Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач частково визнавав позов,погоджуючись сплачувати аліменти у розмірі 300гривень, проте переконливих обґрунтувань суду не надав щодо розміру аліментів,який він визнає.

У засіданні судової колегії позивачка пояснила,що відповідач на даний час вибудував собі житловий будинок,займається бізнесом,має доходи від двох магазинів.

Представник відповідача не заперечував проти того,що в теперішній час відповідач офіційно не працює, допомогу по безробіттю не отримує, на обліку з працевлаштування е перебуває, дійсно вибудував собі житловий будинок, має доходи від присадибної ділянки.

Разом із тим слід взяти до уваги те,що на утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина -ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач не має стабільного заробітку(а.с.21,27).

З урахуванням зазначених обставин, а також того,що згідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму на місяць на дітей від 6 до 18 років складає 1286гривень і обов"язків обох батьків надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину,що навчається і не має самостійного доходу, судова колегія приходить до висновку про те,що з відповідача належить стягнути аліменти у розмірі 600гривень на місяць, тому погоджується з висновками суду про стягнення аліментів у зазначеному розмірі.

Разом із тим у порушення вимог ст.11 ЦПК України , суд вийшов за межі пред"явленого ОСОБА_4 позову, у якому вона просила стягнути аліменти на утримання сина на її користь, і стягнув їх з відповідача на користь ОСОБА_5,який не заявляв про це позовних вимог.

З урахуванням зазначених обставин судова колегія приходить до висновку про те,що рішення суду підлягає зміні в частині отримувача аліментів.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року у цій справі в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3(ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ІПН : НОМЕР_2)ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1(ІПН : НОМЕР_3) в сумі 600 гривень щомісяця,починаючи з 26 грудня 2014 року і до закінчення навчання в Мелітопольському державному педагогічному університеті ім..Богдана Хмельницького, але не пізніше,ніж до досягнення сином 23 -річного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: