Справа № 604/758/15-ц
Провадження № 2/604/257/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Реєнт Г.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Колодіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Колодіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та № 12 по вул. Зеленій в с. Панасівка Підволочиського району Тернопільської області, що залишився після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 23 вересня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що зазначене будинковолодіння відносилось до колгоспного двору і складалось з 2 членів сім»ї ОСОБА_4 - голови двору, з яким проживала ОСОБА_2, та виходячи їх рівності членів двору їм належало по ? частці майна. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла, оскільки проживала разом із спадкодавцем на день його смерті. Проте при зверненні до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у вязку із належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством. Враховуючи те, що в позасудовому порядку захистити свої права на має можливості, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, уточнивши їх, та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 12 по вул. Зеленій в с. Панасівка Підволочиського району Тернопільської області, зокрема на ? частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, та на 1/2 частку, належну їй як члену колгоспного двору.

Представник відповідача Колодіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, пояснила, що ОСОБА_2 дійсно є дружиною померлого ОСОБА_3 та проживала з ним на час його смерті, проте запис у погосподарській книзі Колодіївської сільської ради із зазначенням «Іванна» вчинений помилково, ствердила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одна і таж особа.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі встановив такі факти:

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 жовтня 1991 року, № 51 на підставі рішення виконкому Колодіївської сільської ради народних депутатів № 52 від 26 вересня 1991 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Панасівка по вулиці Зеленій № 12, належить колгоспному двору, що складається з 2-х членів, головою якого є ОСОБА_3.

З довідки, виданої Підволочиським районним державним архівом Підволочиської РДА в Тернопільській області 13 травня 2015 року № 210/36, вбачається, що по документах архівного фонду «Колодіївська сільська рада» у погосподарських книгах Колодіївської сільської ради станом на 1991 рік значиться господарство ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, голови двору, разом з яким проживала дружина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із свідоцтва про одруження VIII-УР № 595402 убачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 (прізвище до одруження Партика), ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрували шлюб 04 лютого 1968 року у Колодіївській сільській раді Підволочиського району.

У відповідності до довідки, виданої виконкомом Колодіївської сільської ради 24 червня 2015 року № 378, ОСОБА_2 і ОСОБА_8 одна і таж особа.

Згідно положень ст.ст. 17, 18, 19 Закону України "Про власність", який регулював відносини на час виникнення колгоспного двору, та частини 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_2, як членам колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні, належало право власності у розмірі по 1/2 частці житлового будинку з надвірними будівлями № 12 по вул. Зеленій в с. Панасівка Підволочиського району Тернопільської області, виходячи з рівності часток усіх членів двору.

ОСОБА_3 помер 23 вересня 2014року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД № 176519, видане Колодіївською сільською радою Підволочиського району.

Як убачається із постанови приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 04 червня 2015 року № 241/02-31 ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №12 по вул. Зеленій в с. Панасівка після смерті ОСОБА_3, померлого 23 вересня 2014 року. За її заявою заведено спадкову справу № 124/2014 року, оскільки у відповідності до довідки, виданої виконкомом Колодіївської сільської ради від 18 листопада 2013 року, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю у неї документів необхідних для вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, спадщину прийняла, проте у звязку із належністю будинковолодіння до колгоспного двору та відсутністю необхідних документів на кожного члена двору не може отримати свідоцтво про право на спадщину, чим порушено її права.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності виникає із підстав, що не заборонені законом.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі наведеного суд приходить до переконання, що вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №12 по вул. Зеленій в с. Панасівка Підволочиського району Тернопільської області, зокрема на ? частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 23 вересня 2014 року, та на 1/2 частку, належну їй як члену колгоспного двору.

На підставі наведеного, керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215, 256,294, п. 4 ст. 295 ЦПК України, ст. ст. 392, 1223,1268, п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року), ст.ст. 524,525, 527,529,548,549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, суд Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 12 по вул. Зеленій в с. Панасівка Підволочиського району Тернопільської області, зокрема на ? частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 23 вересня 2014 року, та на 1/2 частку, належну їй як члену колгоспного двору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий