УХВАЛА

іменем україни

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визначення порядку користування спільною частковою власністю за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є співвласником комунальної квартири у гуртожитку по АДРЕСА_1 на восьмому поверсі цього будинку. Відповідачам належать кімнати АДРЕСА_2. Відповідно до технічного паспорту на указані кімнати у загальному користуванні співвласників цих кімнат є приміщення під № 12 площею 11,4 кв. м, яке є кухнею. У неї з відповідачами виникають конфліктні ситуації з приводу користування кухнею і відповідачі чинять їй перешкоди у законному користуванні цим спільним приміщенням, не дають можливості приготувати їжу для її сім'ї, розмістити там свій кухонний інвентар, оскільки місця кухні зайняті інвентарем відповідачів.

Ураховуючи зазначене, позивачка просила усунути перешкоди у користуванні приміщенням загального користування та зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод у їх користуванні, надати їй з членами її сім'ї доступ до кухні і виділити вільне місце для кухонного інвентарю.

У грудні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 звернулись до суду з зустрічним позовом, в якому, посилаючись на ті самі обставини, просили визначити порядок користування приміщеннями загального користування серед співвласників кімнат, а санвузол, душову, вмивальню коридор та балкон залишити у спільному користуванні, посилаючись на те, що вони з позивачкою не можуть дійти згоди щодо користуванням цими приміщеннями. При цьому посилались на те, що на поверсі є дві кухні і ОСОБА_3 має намір користуватись ними одночасно.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 5 серпня

2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні її позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому у касаційному порядку не переглядаються (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що неможливо встановити порядок та визначити місця користування приміщеннями загального користування у гуртожитку.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду, при цьому зазначив також, що співвласники допоміжних приміщень у гуртожитку зобов'язані не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні такими приміщеннями, проте ОСОБА_3 не довела, що відповідачі перешкоджають їй користуватися кухнею площею 11,4 кв. м, незважаючи на те, що вона користується кухнею площею 7,3 кв. м.

Проте повністю погодитись із такимивисновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є співвласником комунальної квартири у гуртожитку по АДРЕСА_1 на восьмому поверсі цього будинку. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 належать кімнати АДРЕСА_2. Відповідно до технічного паспорту на указані кімнати у загальному користуванні для цих кімнат є приміщення під № 12 площею 11,4 кв. м, яке є кухнею, а також кухня площею 7,3 кв. м.

Між сторонами виникають конфліктні ситуації з приводу користування місцями загального користування - кухнями на 8 поверсі спірного гуртожитку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Разом із тим, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено ч. 2 цієї статті.

Право позивача на звернення з даним позовом передбачено ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України, згідно з якими власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України.

Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК УРСР, зазначене питання врегульоване Примірним положенням про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. У зв'язку з цим можна розмежовувати правовий режим гуртожитків, житлові приміщення у яких підлягають приватизації та правовий режим гуртожитків, які призначені для тимчасового проживання.

Правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду.

На спірні правовідносини поширюється Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (далі - Закон), який набув чинності 1 січня 2009 року, і регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Відповідно до ст. 1-1 цього Закону допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Згідно ст. 2 Закону громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України «Про житловий фонд соціального призначення»), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім'ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно пп. 6, 7, 16, 22 Примірного положення про гуртожитки, у гуртожитках повинні забезпечуватись необхідні умови для проживання й відпочинку.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позов та доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 посилалася на те, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні кухнею, яка є приміщенням загального користування у гуртожитку, де вони є співвласниками житлових приміщень.

Судами встановлено і це не заперечується відповідачами (у тому числі обставинами, зазначеними у зустрічному позові), що між сторонами виникають конфліктні ситуації та перешкоди з приводу користування кухнею, які відповідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Отже, сторони не можуть домовитись про порядок володіння та користування спільною частковою власністю у порядку ст. 358 ЦК України, між ними є спір, який підлягає вирішенню судом.

Апеляційний суд, маючи на це передбачені законом повноваження, зазначені доводи позивача не перевірив, та на порушення вимог ст. ст. 10, 212, 303, 315 ЦПК України не дав їм належної оцінки, висновків районного суду в цій частині взагалі не переглянув, тобто ухилився від виконання своїх обов'язків щодо апеляційного перегляду судового рішення.

При цьому апеляційний суд зазначив, що позов ОСОБА_3 передчасний, оскільки відповідачі не перешкоджають їй користуватися кухнею площею 11,4 кв. м (приміщення № 12). Разом з тим у порушення вимог ст. ст. 214, 315 ЦПК України не звернув уваги на те, що відповідачі самі визнали, що перешкоджають їй користуватись цією кухнею, визнаючи за нею право користування кухнею площею 7,3 кв. м і саме такий зустрічний позов ними заявлено.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено, його судове рішення в частині позовних вимог ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 серпня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні приміщенням скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик