Дата документу 22.04.2015
Справа № 320/9685/13-ц
Провадження № 2/320/303/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Чудаковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу товарів у розстрочку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, що неодноразово уточнювався, в якому просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором купівлі-продажу товарів у розстрочку в розмірі 4561 грн. 98 коп., пеню в розмірі 25006 грн. 97 коп. та судові витрати.

У судове засідання позивач не з'явився, однак у судовому засіданні від 28.10.2013 року поясняв, що 14 червня 2013 року між ним та відповідачкою був укладений договір №13-104 купівлі-продажу товарів у розстрочку. Згідно умов договору відповідачка сплатила 14.06.2013 року відразу 20,13% від вартості товару в сумі 1150 грн., а залишок суми в розмірі 4562 грн. повинна сплачувати по 760 грн. 33 коп. в місяць протягом 6 місяців. Зі своєї сторони позивач виконав умови договору поставивши вікна відповідачці, на що вона була згодна шляхом підписання акту здачі-приймання робіт №13-104 від 28.06.2013 року. Однак, в порушення умов договору відповідачка оплату не провела у зв'язку з чим станом на 31.03.2015 року заборгованість складає 4562 грн. Оскільки договором передбачено за прострочення платежу сплату пені в розмірі 1% від суми прострочення за кожен день прострочення, тому розмір пені станом на 31.03.2015 року складає 25006 грн. 97 коп. Також позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. та сплату судового збору.

Представник позивача - адвокат Лещенко Д.Ю. у судовому засіданні уточнений позов від 31.03.2015 року підтримав та зазначив, що 14.06.2013 року до позивача звернулася відповідачка, вказуючи, що їй необхідно придбати вікна у розстрочку. При цьому відповідачка одразу сплатила частину суми в розмірі 1150 грн. За умовами договору позивач повинен був передати вікна, які ним були замовлені в ТОВ «Техсервіс Юг». Коли вікна були доставлені ОСОБА_2, остання претензій до них не мала, про що нею був підписаний акт приймання-передачі товару. При цьому за укладеним договором в обов'язки ОСОБА_1 не входила їх установка. Крім того, рішенням суду в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання даного договору недійсним було відмовлено.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що влітку вирішила поставити вікна з европластику, для чого звернулася на фірму «Техсервіс Юг». У приміщенні знаходився чоловік, який прийняв у неї замовлення. Пізніше додому до неї приїхав ОСОБА_1 та провів необхідні заміри вікон. Вікна були доставлені кимось з бригади позивача і ці ж працівники їх встановлювали. Пізніше вона з чоловіком зрозуміла, що вікна були встановлені неякісно, оскільки все продувало, шви свистіли, низька шумоізоляція, стіни мокріли, тому вона звернулася до позивача з метою усунення недоліків. Крім того, сплатити всю суму за вікна вона бажає, але якщо будуть усунені всі недоліки.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом 14 червня 2013 року між позивачем в особі ПП ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу товарів у розстрочку №13-104 /а.с.71/. Згідно умов даного договору ОСОБА_2 придбала товари та послуги, номенклатура яких визначена у специфікації (додаток 1), з розстрочкою платежу на 6 місяців за роздрібною ціною 5712 грн. При цьому відповідачкою внесено готівкою при отриманні товарів 20,13% їх вартості у сумі 1150 грн. Залишок до сплати, що складає 4562 грн., остання зобов'язалася виплачувати щомісячними внесками по 760 грн. 33 коп.

В додатку №1 до договору зазначені вікна та їх розміри (а.с.7).

Відповідно до договору позивач зі свого боку виконав умови договору, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №13-104 від 17.06.2013 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2, де виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): комплекс робіт, передбачений договором №13-104 від 14.06.2013 року та додатками до нього на суму 5712 грн. При цьому замовник претензій по об'єму, якості та строках виконання робіт (надання послуг) не мав, про що поставив свій підпис в даному акті (а.с.72). Факт наявності вікон у відповідачки також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Однак, після встановлення вікон відповідачка щомісячні платежі не вносила, оскільки вважає, що вікна встановлені без належної якості та договір вона укладала не з ОСОБА_1, а з ТОВ «Техсервіс-Юг».

За клопотанням відповідачки по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу для з'ясування питання, хто підписував договір від імені ОСОБА_1 Але, експертом повідомлено про неможливість проведення експертизи в зв'язку із обмеженим об'ємом порівняльного матеріалу та із забороною вибирання зразків (а.с.120-123).

В матеріалах справи наявне рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 21.05.2014 року, яким в позові ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про визнання договору недійсним було відмовлено, а ухвалою апеляційного суду Запорізької області дане рішення залишено без змін (а.с.56-58).

На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Отже, заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем за договором від 14.06.2013 року складає 4561 грн. 98 коп.

Крім того, відповідачка за несвоєчасне внесення чергових платежів зобов'язалась сплатити пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожний день затримки. Якщо буде допущено прострочення сплати трьох чергових платежів, вся сума заборгованості та обумовлена договором пеня можуть бути стягнуті в примусовому порядку незалежно від настання строку чергових платежів шляхом отримання виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду.

Розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, що підлягає стягненню з відповідачки станом на 31.03.2015 рік складає 25006 грн. 97 коп.

Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Беручи до уваги, що на утриманні відповідачки знаходяться двоє малолітніх дітей, а розмір нарахованої позивачем неустойки значно перевищує у декілька раз розмір збитків, суд вважає необхідним зменшити її розмір до 4 000 грн.

Що стосується посилання відповідачки на те, що договір вона укладала не з ОСОБА_1, а з ТОВ «Техсервіс-Юг» і їм надсилала свою претензію, то дана обставина не відповідає дійсності, оскільки з додатку №1 договору сторони чітко вказали свої реквізити та адреси, у відправленому поштовому рекомендованому повідомлені відповідачкою зазначений ОСОБА_1, а тому вона знала з ким укладала договір /а.с.35/.

Згідно з ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено 500 грн. за складання позову та представництво в суді. Однак, при розгляді справи Лещенко Д.Ю. приймав участь в якості представника позивача, а не в якості адвоката або особи, яка надає правову допомогу. Процесуальне становище Лещенка Д.Ю. відповідно до довіреності від 18.09.2013 року визначено як представник позивача, процесуальний статус якого передбачено ст. ст. 26, 42 ЦПК, та не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу. ЦПК України не відносить до судових витрат витрати за послуги представника у суді.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.629, 526 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу товарів у розстрочку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, заборгованість за договором купівлі-продажу товарів у розстрочку № 13-104 від 14 червня 2013 року у розмірі 4561 грн. 98 коп., пеню у розмірі 4 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 8 805 грн.58 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: