Справа № 647/515/15-ц
№ провадження 2/647/263/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015 року Бериславський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді - В.С.Миргород при секретарі А.В.Бондарчук за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилається на те, що 18 серпня 2014 року ОСОБА_4 вчинив ДТП, яким заподіяв механічні пошкодження автомобілю VOLKSWAGEN «TOUAREG», державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу, вартість яких склала 13901,53 грн. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 «СК «Україна» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. 12 вересня 2014 року Бериславським районним судом Херсонської області ухвалено постанову у справі №647/2389/14-а про визнання винним ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення. Позивачем 24.09.2014 року страховику подано заяву про виплату страхового відшкодування із доданими документами. З дня отримання страховиком документів від потерпілого станом на 19 січня 2015 року минуло майже 117 днів. Станом на 16 березня 2015 року ОСОБА_5 «СК «Україна» не виплатив страхового відшкодування. Діями відповідача йому спричинено матеріальну та моральну шкоду. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях з приводу пошкодження автомобілю та він глибоко переживав з приводу того, що автомобіль преміум класу доведеться ремонтувати, а відповідно зменшиться його функціональна привабливість, яку він оцінює в 2000-00 грн..

Просить суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду та моральну шкоду, а також стягнути понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що після ДТП відповідас ОСОБА_3 поставив його до відома про існування страхового полісу та вони звернулись до страхової компанії, поставивши до відома про існування страхового випадку, але Страховик відмовився приїхати на місце ДТП. Він звертався до Страховика з вимогою про відшкодування збитків, але відповіді не отримав, що потягло звернення ним зі скаргами на дії Страховика. Просили стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 13901,53 гривень, моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, а також стягнути понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, надав суду заперечення, які підтримав в повному обсязі з підстав викладених у них. Зазначив що уклав договір страхування, а тому повну відповідальність матеріальну повинна нести страхова компанія, яку він поставив до відома про настання страхового випадку.

Представник відповідача ОСОБА_5 «СК «Україна» в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином відповідно до ст.74 ЦПК України, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причина неявки суду ненадана.

Відповідно до ст..169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України на сторони покладається обов'язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Правовідносини по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_2 регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також судом встановлено, що 18.08.2014 року близько 12-00 год. ОСОБА_4 керуючи автомобілем HYUNDAI SANTA-FE, реєстраційний номер НОМЕР_2 на автошляху Хесон-Генічеськ 60км.+350 м., порушивши п.п. 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху Укрїни, не вибрав безпечної дистанції, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, не врахував дорожні умови (дощ), в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем, який належить позивачу на праві власності автомобіль марки VOLKSWAGEN «TOUAREG», державний номер НОМЕР_1, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту, якого склав 13901-53 грн. (а.с.7-8).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Виходячи з вимог п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України однією підстав виникнення цивільних прав та обовязків є завдання матеріальної шкоди іншій особі, згідно з ч.2 ст.16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку… Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними.

12.12.2014 року Бериславським районним судом Херсонської області було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави в розмірі 340-00 грн..

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Зазначений позивачем розмір шкоди, завдано внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_3, які виразились в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу належного ОСОБА_2, а тому, враховуючи обставини, що мають істотне значення, зокрема характер вчинених правопорушень, ступінь вини, характер механічних пошкоджень транспортного засобу, суд вважає правильним, визначити розмір шкоди, належний до відшкодування на користь ОСОБА_2 визначений останнім та підтверджений актом виконаних робіт, оскільки відповідач не заперечував проти розміру шкоди. Тобто з врахуванням визначеного судом загального розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_2, належна до відшкодування підлягає матеріальна шкода в розмірі 13901-53 грн.

Норми ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1167 ЦК України визначають підстави відшкодування матеріальної і моральної шкоди та згідно зазначених норм діє презумпція вини завдавала шкоди, тому не позивач доводить вину, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Проте, Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року забезпечує відшкодування шкоди, завданої майну третіх осіб під час ДТП, що сталося за участі забезпеченого транспортного засобу, та здійснюється з метою забезпечення відшкодування.

Цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована за системою загальнообов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі Полісу №АС/3926191 від 08.05.2014 року, а саме страховою компанією ОСОБА_5 «СК «Україна», код страховика 137.

Згідно п.9 ст.7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюються страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В ст..21 Закону України «Про обов'язковому страхуванні цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» встановлено, що на території України забороняється експлуатація транспортних засобів без обов'язкового страхування. Контроль за цими страхуванням здійснюються підрозділами МВС при складанні протоколів та оформлень ДТП. Відповідно до вимог ст..979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст.9 цього ж Закону, а саме: п.9.1. обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти; п. 9.2. обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого ( п.4 Полісу №АС/3926191 від 08.05.2014 року).

За змістом п.п..22.1 ст.22, ст.ст.28,29 Закон №1961-1У ( в редакції чинній на час виникнення правовідносин) вбачається, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Шкода заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, пов»язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв»язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством.

На виконання вимог ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач після настання ДТП звернувся до Страховика про здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п.п. 34.1, 34.2, 34.4. ст.34 Закону Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно до ст..25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що дії, визначені даною статтею Закону, страховою компанією вчинені не були.

Тобто, відповідач ОСОБА_5 «СК «Україна», свої зобов»яхзання по Договору не виконала, що стало підставою для звернення позивача до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с.10-13).

Законом України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на відповідача- ПрАТ «СК «Україна», як Страховика, покладається обов»язок виплатити страхове відшкодування.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, враховуючи основний принцип цивільного судочинства, а саме принцип змагальності сторін, відсутності належних заперечень доводам позивача в судовому засіданні в цій частині з боку відповідачів, суд приходить до висновку, що збитки, які отримав позивач від ДТП в сумі 13901-53 грн. повинна виплачувати ОСОБА_5 «СК «Україна», яка застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3, її відмова у страховому відшкодуванні збитків є незаконною та суперечить ст.. 1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням.).

Випадки, коли шкода не відшкодовується Страховиком, визначені ст.991 ЦК України та 32 вище приведеного Закону.

Їх існування в момент ДТП, в якій постраждав позивач, відповідачі в судовому засіданні не доводили.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити, що відповідно до п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовних заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до спричинення шкоди.

В обґрунтування наявності моральної шкоди позивач зазначив, що він в результаті ДТП вчиненого ОСОБА_3, як власник автомобіля, який пошкоджено, відчував душевні страждання та глибоко переживав з того, що автомобіль преміум класу доведеться ремонтувати, а відповідно зменшиться його функціональна привабливість. З урахуванням характеру правопорушення вчиненого ОСОБА_3, його глибокими фізичними та душевними стражданнями, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля та протиправною поведінкою ОСОБА_3, виходячи із принципу розумності та справедливості, оцінив розмір моральної шкоди в сумі 2000,00 (дві тисячі) грн.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно п.21 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року, при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК).

Оскільки договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не встановлено відшкодування моральної шкоди, передбаченої пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, то вона підлягає стягненню з винної особи у ДТП, а саме з ОСОБА_3

Враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь вини відповідача та інших обставин, зокрема характер та тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди, повністю.

Статтею 88 ч.1 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тобто, підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 487-20 грн., а також витрати по оплаті правової допомоги в сумі 1656,48 грн.

Відповідно ст.979, 1167, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-218, 220 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13901-53 грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_2 документально підтверджені судові витрати: судовий збір в розмірі 243-60 грн. та послуги адвоката 1656-48 грн., всього судових витрат в сумі 1900-08 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000-00 грн. та документально підтверджені судові витрати: судовий збір в розмірі 243-60 грн., всього 2243-60 грн..

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з часу проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених ст..294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку про що постановляється ухвала.

Суддя В. С. Миргород