Справа № 337/644/15-ц
Провадження № 2/337/565/2015р.
16 квітня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Алуф Є.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, заперечень на позов не надала, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, заперечень на позов не надала, від отримання судової повістки відмовилася не з'явившись до органів пошти за її отриманням.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У судовому засіданні представник позивача наполягав на розгляді справи за відсутності відповідачів з ухваленням заочного рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити, крім обставин викладених у позовній заяві додатково пояснив, що рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 р. не виконано.
Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 337/2245/14-ц по рішенню Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 р., вислухавши пояснення представника позивача суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено: заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 року звернуто стягнення на предмет Іпотечного договору, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю.М. 20.04.2013 року в реєстрі за номером 961, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 88,16 кв. м, житловою площею 52,7 кв. м, що складається з двох жилих кімнат, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, шляхом продажу цього предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_2 за Договором позики грошових коштів, укладеного 20.04.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в сумі 398992,54 грн., що складається з: основного боргу в сумі 384800 грн., трьох процентів річних від суми заборгованості в сумі 9962,63 грн., інфляційних витрат в сумі 4229,91 грн., стягнуті судові витрати.
Згідно зі ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.
В п.23 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зазначено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", ст.1,11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем.
Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, за яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку").
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
Згідно копії іпотечного договору від 20.04.2013 року, п.4, за домовленістю сторін оціночна вартість предмета іпотеки становить 384800 грн., та згідно заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 року звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 задля задоволення грошових вимог ОСОБА_2 за Договором позики грошових коштів, укладеного 20.04.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в сумі 398992,54 грн.
Іпотечний договір від 20.04.2013 року не містить положень якіб свідчили про можливість стягнення з іпотекодавця, за невиконання основним боржником умов договору позики, додатково заборгованості у вигляді трьох процентів річних та інфляційних витрат.
Крім того ОСОБА_4 не укладала з позивачем договір поруки.
Відповідно до ст.546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотеко держателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.
Посилання позивача на п.17 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", суд не приймає до уваги так як він безпосередньо стосується основного боржника ОСОБА_3 до якої позовних вимог не заявляється.
Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 224-233 ЦПК України, ст. 526, 599, 625, 1050 ЦК України, Закону України "Про іпотеку", суд -
На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області, протягом 10 днів.
Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів.

Суддя: