АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4729/15 Справа № 181/84/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Літвінова Л. Ф. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Левцунові І.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - відділ Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області, про поновлення строку звернення до суду, визнання права на земельну частку (пай) та видання сертифікату на право на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення строку звернення до суду, визнання права на земельну частку (пай) та видання сертифікату на право на земельну частку (пай), мотивуючи тим, що з 01 квітня 1990 року по 02 вересня 1996 року працювала в колгоспі "Правда", який був реорганізований в АТ "Нива" Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області.

Зазначала, що 30 листопада 1994 року був зареєстрований Державний акт на право колективної власності на землю членів АТ "Нива" та її було включено до списиків на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай).

Посилаючись на те, що через свою необізнаність раніше не зверталася для отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) та про порушене право дізналася тільки у 2014 році після свого звернення до селищної ради та відділу Держземагенства у Межівському районі, а тому просила суд поновити строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) та видання сертифікату на право на земельну частку (пай); визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром, визначеним для членів АТ "Нива" Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, вартість нормативної грошової оцінки якої станом на 26 грудня 2014 року складає 147.201 грн.; зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію видати їй сертифікат на право на земельну частку (пай) та зобов'язати Демуринську селищну раду Межівського району Дніпропетровської області виділити їй земельну частку (пай) в зазначеному розмірі.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_2) з 01 квітня 1990 року по 02 вересня 1996 року працювала в колгоспі "Правда", який був реорганізований в АТ "Нива", на посаді майстра автоматичного доїння корів (а.с.7-8).

З довідки відділу Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року №3271 вбачається, що до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю, виданий аграрно-виробничому товариству АТ "Нива" с.Володимирівка Межівського району Дніпропетровської області НОМЕР_1 від 30 листопада 1994 року, ОСОБА_2 внесена під порядковим №119 (а.с.10).

Відповідно до листа відділу Держкомзему у Межівському районі Дніпропетровської області №159 від 22 січня 2015 року ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала (а.с.11).

Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року №720/95 визначено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність КСП, сільськогосподарським кооперативам чи AT, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) в колективній власності на землю кожного члена згаданих підприємств, кооперативів і товариств без виділення земельної ділянки в натурі.

Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 зазначеного Указу мають члени КСП сільськогосподарських кооперативів чи AT, у тому числі пенсіонери, які раніше в них працювали і залишаються членами якогось із них, відповідно до списку, що долучається до державного акту на право колективної власності на землю.

У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 при здійсненні захисту порушеного права на земельну частку (пай) пропустила строки позовної давності, про застосування яких заявлено відповідачем.

При наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст.ст.71,75,76,80 ЦК УРСР (1963 рік), ст.ст.10,11,57-61 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Доводи апелянта, що вона пропустила строк для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів з поважних причин є безпідставними, а тому колегія суддів до уваги не приймає.

Відповідно до ст.ст.71,75 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки і позовна давність застосовується судом незалежно від заяв сторін.

Статтею ст.76 ЦК УРСР передбачалось, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно зі ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у листопаді 2001 року зверталася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Межівської районної державної адміністрації про видачу сертифікат на земельну частку (пай).

Межівський районний суд Дніпропетровської області ухвалою від 25 грудня 2001 року, яка чинна на даний час, прийняв відмову позивача від позову і справу припинив.

Таким чином судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачці ще у 2001 році було відомо про те, що вона має право на отримання земельної частки (паю). Однак до суду ОСОБА_2 звернулася у січні 2015 року, тобто понад тринадцять років.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.