У х в а л а

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість у розмірі 12 170,27 доларів США за кредитним договором від 29 вересня 2008 року № DNL0AK2138370, а також стягнути солідарно з відповідачів забезпечену порукою суму у розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 29 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_3 було укладено вказаний вище кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 20 238,55 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами 15,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення 27 вересня 2013 року, виконання зобов'язань за яким забезпечено шляхом укладання з публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «А-Банк») договору поруки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість станом на 18 квітня 2012 року у розмірі 13 423,40 доларів, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_3 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили з того, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, а інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог ним не надано.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до кредитно-заставного договору від 29 вересня 2008 року № DNL0AK21383707 ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 20 238,55 доларів США зі сплатою за користування кредитом у розмірі 15,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 27 вересня 2013 року, в якому предметом застави є автомобіль Ssang Yong Actyon, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ПАТ «А-Банк» було укладено договір поруки від 20 жовтня 2010 року № 167 (а. с. 7, 8).

У зв'язку із заборгованістю за кредитним договором ОСОБА_3 згідно з актом прийому автомобіля від 05 березня 2009 року передав ПАТ КБ «ПриватБанк» вказаний вище автомобіль, який був предметом застави, та цього ж дня надав довіреність на право продажу вказаного автомобіля (а. с. 68, 72).

05 травня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано довідку начальнику МРЕВ в м. Дніпропетровську, з якої вбачається, що станом на 05 травня 2009 року ОСОБА_3 повністю погасив заборгованість перед банком за кредитним договором від 29 вересня 2008 року № DNL0AK21383707, де заставним майном є автомобіль Ssang Yong Actyon, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 (а. с. 80).

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач зазначав, що станом на 18 квітня 2012 року існує заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 13 423,40 доларів США, яка складається з: 5 708,04 доларів США - заборгованість за кредитом, 2 434,04 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 646,61 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом, 2 965,67 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 31,31 доларів США - штраф (фіксована частина).

При цьому згідно з письмовими поясненнями представника ПАТ КБ «ПриватБанк», наявними в матеріалах справи, позивач не заперечував надання вказаної вище довідки про відсутність кредитної заборгованості до МРЕВ в м. Дніпропетровську, посилаючись на те, що метою подання довідки було лише зняття з обліку заставного автомобіля для його подальшої реалізації, який було реалізовано за ціною у 18 163,17 доларів США, проте доказів продажу автомобіля не надав (а. с. 88).

За приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що з урахуванням заперечень відповідача щодо наявності заборгованості та для з'ясування суми заборгованості, яка, на думку позивача, залишилася після продажу автомобіля, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» відомості щодо продажу автомобіля, переданого ОСОБА_3 позивачу за актом від 05 березня 2009 року, які мають містити інформацію про дату та суму його продажу та мають бути відображені в розрахунку заборгованості (а. с. 151).

Виходячи з того, що позивачем ухвала суду про витребування доказів не виконана і таких документів суду надано не було, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість перевірити правові підстави звернення до суду та відповідність нарахованої заборгованості на підставі наданих розрахунків, виписок та меморіальних ордерів, які належним чином не завірені та не підписані.

Натомість матеріали справи містять копію кредитного договору, з якого вбачається, що зобов'язання за ним повністю виконані, про що свідчить відмітка позивача про повне погашення кредиту, і таку саму копію договору разом з вищевказаною довідкою про відсутність заборгованості саме банком було направлено до МРЕО, яким на вимогу суду надано копії цих документів.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо відповідності нарахованої заборгованості, а заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, у зв'язку із чим відсутні підстави для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргупублічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А.Нагорняк

Т.О. Писана