Справа № 185/2111/15-ц
Провадження № 2/185/1642/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, посилаючись на те, що 13 квітня 2011 року помер його дядько ОСОБА_3, після смерті дядька відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_3 був похилого віку і останні роки життя погано себе почував, позивач постійно його доглядав, приносив продукти харчування, слідкував за квартирою, практично оселився у дядьковій квартирі і проживав там постійно. Після смерті дядька позивач поховав його і залишився проживати в його квартирі.

Позивач вважає, що оскільки він проживав зі спадкодавцем до смерті, а після смерті вступив у володіння спадковим майном, то відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину.

Тому позивач просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що у квітні 2011 року помер його рідний дядько ОСОБА_3. За життя він постійно спілкувався з дядьком, допомагав йому, за два роки до смерті дядько став хворіти, він доглядав дядька до смерті і фактично переселився до дядькової квартири, залишаючись зареєстрованим у будинку своїх батьків. Дядько не мав інших родичів, його дружина померла у вісімдесятих роках, син також помер у місцях позбавлення волі. Коли дядько помер, він поховав його, деякий час проживав у дядьковій квартирі, наводив там лад, і до цього часу періодично навідується до квартири, слідкує за її станом.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника виконавчого комітету Павлоградської міської ради (а.с.27), а також заперечення на позовну заяву, у якому представник відповідача просить у позові відмовити, оскільки за даними квартального комітету №16 м.Павлограда ОСОБА_3 проживав один за адресою м.Павлоград, вул.Озерна, 84/1.

Представник третьої особи - Першої Павлоградської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

13 квітня 2011 року помер ОСОБА_3 (а.с.4), якому належала на праві власності квартира за адресою АДРЕСА_2 (а.с.19).

Рішенням суду встановлено факт, що ОСОБА_3 є рідним дядьком ОСОБА_1.

Таким чином позивач має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 її зять, він мав дядька ОСОБА_5, який два-три місяці перед смертю дуже хворів і потребував догляду. ОСОБА_6 доглядати дядька було нікому, інших родичів не було. ОСОБА_7 фактично переселився до дядькової квартири і жив там постійно. Після смерті дядька ОСОБА_6 ще якийсь час жив у дядьковій квартирі і тепер також слідкує за цією квартирою. Ще до хвороби дядька ОСОБА_6 часто заходив до нього після роботи, залишався ночувати.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_1 з дитинства, також знав його батька та дядька ОСОБА_8. Приблизно чотири роки тому ОСОБА_1 якийсь час проживав разом зі своїм дядьком. На момент смерті дядька ОСОБА_1 також з ним проживав. Після дядькової смерті ОСОБА_7 слідкував за його майном.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

За таких обставин суд вважає можливим встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

За інформацією Першої Павлоградської державної нотаріальної контори (а.с.28-30) після померлого 13 квітня 2011 року ОСОБА_3 спадкової справи не заведено, з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався.

Листом завідуючої Першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2014 року (а.с.12) ОСОБА_1 на його усне звернення було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю доказів фактичного прийняття ним спадщини або рішення суду про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яке набрало законної сили.

Як передбачено ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленою статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи те, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і йому було відмовлено через відсутність доказів фактичного прийняття ним спадщини, за наявності рішення суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини він не позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Таким чином позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно заявлені передчасно і не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 256-259 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на 13 квітня 2011 року.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

ОСОБА_9