АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6111/15 Справа № 203/7909/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Деркач Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Пономарь З.М.,

при секретарі Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Дельта Банк

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ПАТ Дельта Банк про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ Дельта Банк на користь ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 2771 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ Дельта Банк, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині стягнення з банку на користь позивачки коштів в сумі 2771 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми коштів, яка становить різницю між офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України та внутрішнім курсом ПАТ Дельта Банк, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, його законність і обґрунтованість в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ Дельта Банк було укладено договір банківського вкладу (депозиту) Найкращий Пенсійний у доларах США (а.с. 3).

У відповідності до вищезазначеного договору позивачкою на рахунок банку, в якості вкладу, були внесені кошти в сумі 2000 доларів США.

Згідно п.п. 1.3., 1.4. депозитного договору, вклад ОСОБА_2 було залучено до 09 вересня 2014 року, а процентна ставка на суму вкладу становила 9,1 % річних.

04 вересня 2014 року позивачка звернулась до ПАТ Дельта Банк з письмовою заявою (а.с. 8) про повернення вкладу та нарахованих відсотків по закінченню строку дії депозитного договору, а саме 10 вересня 2014 року.

15 вересня 2014 року ОСОБА_2 повторно звернулась до банку з письмовою заявою (а.с. 9) щодо повернення депозитних коштів та нарахованих процентів.

В порушення вимог ст. ст. 526, 1058, 1060, 1061, 1066, 1068, 1074 ЦК України ПАТ Дельта Банк своєчасно і в повному обсязі свої зобовязання за договором банківського вкладу не виконав та по закінченню строку залучення вкладу не виплатив ОСОБА_2 суму вкладу із нарахованими процентами.

Так, сума вкладу та нарахованих на строк дії вкладу процентів позивачці банком була виплачена лише 02 березня 2015 року.

Однак, в порушення вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України, виплата суми вкладу та нарахованих процентів, що мало місце шляхом здійснення часткових виплат, банком проводилась у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти безпосередньо ПАТ Дельта Банк.

За таких обставин, встановивши, що відповідачем сума вкладу та нарахованих на строк дії вкладу процентів була виплачена не за офіційним курсом Національного банку України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з банку на користь позивачки необхідно стягнути курсову різницю між офіційним курсом Національного банку України та курсом, за яким відповідачем було здійснено виплату коштів за депозитним договором.

При цьому, районним судом правильно встановлено розмір коштів, який становить дана курсова різниця, що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися вкладом на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (№ 6-140цс13) від 25 грудня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що банком своєчасно та в повному обсязі були виконані зобовязання за депозитним договором, оскільки кошти за договором банківського вкладу були перераховані та зберігались на поточному рахунку клієнта, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що 02 березня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення про віднесення ПАТ Дельта Банк до категорії неплатоспроможних і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у вказаному банку, а тому до правовідносин сторін повинні застосовуватись норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є безпідставними.

Так, положення ст. 58 Конституції України визначають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність сторін.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом 15 грудня 2014 року, тобто задовго до введення у банку тимчасової адміністрації, положення Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб на спірні правовідносини не поширюються.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Суд оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, обґрунтовані висновки щодо яких виклав в мотивувальній частині судового рішення.

При ухваленні судового рішення також правильно застосовані норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допущено порушень норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: Н.М. ОСОБА_3 ОСОБА_4 Пономарь