Провадження №2/263/1293/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Турченка О.В., при секретарі Грачовій О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та ПАТ «Дельта Банк» був укладений депозитний договір №8655. У липні 2014 р. у позивача закінчився строй його дій на суму у розмірі 16500,00 доларів США, що підтверджується випискою за операціями по картковому рахунку з 01.07.2014р. по 31.07.2014р. Згідно цієї виписки депозитний вклад у розмірі 8000,00 доларів США було пролонговано з 14.07.2014 року по 13.08.2014 року із виплатою річних згідно з угодою №7027 від 14.07.2014р., а сума у розмірі 8754,52 доларів США була зарахована на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_1, відкритий на ім'я позивача в установі банку відповідача. 13.08.2014 року згідно угоди №5590 був повторно пролонгований депозит у розмірі 8000,00 доларів США, строк дії договору №5590 закінчився 10 листопада 2014р. Відповідач зарахував на поточний рахунок позивача з урахуванням відсотків суму у розмірі 8098,27 доларів США. З урахуванням виплачених відповідачем сум з липня по листопад 2014 р. сума по двом депозитним договорам: №8655, дія якого закінчилась 14 липня 2014 року, та №5590, дія якого закінчилась 10.11.2014 року, яка підлягає поверненню, складає 15779,28 доларів США, що підтверджується випискою відповідача за операціями по картковому рахунку з 03.11.2014р. по 28.11.2014р. Проте з 10.11.2014р. і по теперішній час заборгованість у сумі 15779,28 доларів США відповідач не повертає. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернення суми вкладу, але відповідач відмовляється повертати кошти, мотивуючи тим, що недостатньо коштів у касі. Внаслідок невиконання умов договору відповідачем позивач почав відчувати негативні емоції та напругу, морально страждає, з'явилося безсоння, головні болі, болі в серці, слабкість, нездужання, тривога за те, що він не зможе повернути свої збереження. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за депозитними вкладами у розмірі 15779,28 доларів США, моральну шкоду у розмірі 3000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн.

У судове засідання позивач та його представник ОСОБА_2 не з'явилися, надавши заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача у судові засідання неодноразово не з'являвся, повідомлена ним причина неявки не вважається судом поважною.

Тому, визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст.224 ЦПК України, заочно.

Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов необґрунтований і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений депозитний договір №8655. У липні 2014р. у позивача закінчився депозитний договір №8655 на суму у розмірі 16500,00 доларів США, що підтверджується випискою за операціями по картковому рахунку з 01.07.2014р. по 31.07.2014р. Згідно цієї виписки депозитний вклад у розмірі 8000,00 доларів США було пролонговано з 14.07.2014 року по 13.08.2014 року із виплатою річних згідно з угодою №7027 від 14.07.2014р., а сума у розмірі 8754,52 доларів США була зарахована на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_1, відкритий на ім'я позивача в ПАТ «Дельта Банк». 13.08.2014 року згідно угоди №5590 був повторно пролонгований депозит у розмірі 8000,00 доларів США, строк дії договору №5590 закінчився 10 листопада 2014р. Відповідач зарахував на поточний рахунок позивача з урахуванням відсотків суму у розмірі 8098,27 доларів США. З урахуванням виплачених відповідачем сум з липня по листопад 2014 року по двом депозитним договорам: №8655, дія якого закінчилась 14 липня 2014 року, та №5590, дія якого закінчилась 10.11.2014 року, на банківському рахунку позивача залишилась загальна сума у розмірі 15779,28 доларів США, що підтверджується випискою відповідача за операціями по картковому рахунку з 03.11.2014р. по 28.11.2014р.

Згідно із ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі №6-140цс13 відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частина 2 статті 1068 ЦК України).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Зазначена правова позиція, яка також обов'язкова для судової практики, викладена у постанові Верховного Суду України від 02.09.2014 р. по справі №3-80гс14.

З огляду на наведене, правові підстави саме для стягнення з ПАТ «Дельта Банк» банківських вкладів на користь ОСОБА_1 відсутні, оскільки позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх прав.

Окрім того, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 р. №51 розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р.

Частинами 1, 5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 36 вищезазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню й з цієї підстави.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 3000 грн., суд також приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки вони є похідними від первинної вимоги стягнути банківський вклад.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 23, 1167ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів при недоговірних відносинах.

Проте, між позивачем та відповідачем мали місце договірні відносини, які не передбачали відшкодування моральної шкоди.

У зв'язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача згідно із статтею 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 88, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Повторне заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В. Турченко