Справа № 639/2128/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого- судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі- Слюсаревої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі 70 % зі всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 15.10.2013 р. на його утримання та двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 до часу працевлаштування останнього на роботу. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 15 жовтня 2013 року його син ОСОБА_3 звільнений з посади лікаря хірурга-ортопеда шостої стоматологічної поліклініки. При зверненні позивача на « гарячу лінію» Кабінету Міністрів України щодо неправомірних дій головного лікаря ОСОБА_4, відповідачу було доручено розібратися в цієї ситуації та поновити порушені права ОСОБА_3, однак ОСОБА_2, як заступник голови облдержадміністрації на той час, не виконав розпорядження Кабінету Міністрів України,надавши формальну відповідь, з якої випливає, що Департаменту охорони здоровя позивач не звертався, а відповіді щодо звернення на «гарячу лінію» відповідач так і не надав. До теперішнього часу син не працює, втрачає кваліфікацію, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Відповідач в судове засідання не зявився, через помічника-консультанта отримана заява про можливість розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 , проти позовних вимог заперечує і позов не визнає.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися ргани та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

За правилами ч.1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Позивачем не надано повноважень на звернення до суду в інтересах свого сина або в інтересах малолітніх онуків.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до народного депутата України про стягнення аліментів на себе, своїх неповнолітніх онуків, пояснивши, що через незаконне звільнення сина ОСОБА_3 з роботи, він не має можливості матеріально допомагати батьку - інваліду, неповнолітнім дітям, а тому такі зобовязання за сина мають виконувати ті, хто причетний до неналежного виконання своїх обовязків, відмовив у наданні допомоги та поновленні порушених прав.

Згідно зі ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з вимог ст.ст. 172, 180 СК України саме обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про батьків, а також обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є особистим і індивідуальним обовязком та не може покладатися на інших сторонніх осіб, у тому числі роботодавця при звільненні працівника незалежно від причин та підстав звільнення або осіб, до яких звертався із заявами, скаргами громадянин.

Доказів того, яким чином відповідачем порушені права, свободи та інтереси саме позивача ОСОБА_1 матеріали справи не містять і в суді їх не надано. Жодних доказів на підтвердження своїх вимог позивач не представив.

Виходячи з наведеного, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 172, 77, 80, 180 Сімейного Кодексу України суд,-

ВИРІШИВ :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,- відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ-