Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №321/55/15
Провадження №22ц/778/2286/15 Головуючий у 1 інстанції: Мовчан О.Г.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Гончар М.С.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

У позові зазначала, що від шлюбу з відповідачем, укладеного в 1996 році, вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1. 09 січня 2001 року шлюб розірвано. Згідно рішення суду від 10.12.2007 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 250 грн.

Посилаючись на те, що вказаний розмір аліментів не відповідає витратам на дитину через знецінення гривні, позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача визначений у твердій грошовій одиниці - 250 грн. на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

В судове засідання апеляційного суду апелянт не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, тому його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду заперечила проти доводів скарги, пояснила що не має доказів про те, що відповідач працює та має сталий заробіток.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2007 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 250грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.11.2007 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143 цс 13, згідно якої, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження /зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку /доходу/ матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості посилань позивача про зміну способу стягнення аліментів, з твердої суми на 1/4 частки від заробітку (доходу) батька.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.ст. 183,184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду доказів, що відповідач працює, має стабільний заробіток (дохід). Відповідач зазначав, що з 2010 року не працює та немає регулярного заробітку, має на утриманні доньку від іншого шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2., доглядає хвору матір ОСОБА_8, 1949р.н.

Таким чином, у суду першої інстанції не було правових підстав змінювати спосіб присудження аліментів шляхом визначення частки від заробітку (доходу) відповідача. Доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є прийнятними і такими, що підлягають до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Михайлівського РУЮ перебуває виконавчий лист №2-1158 від 10.12.2007 року виданий на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2007 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 250грн, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Боржник щомісячно самостійно сплачує аліменти на користь стягувача 250грн. За даними виконавчої служби заборгованість по виконавчому листу відсутня.

Мінімальний розмір аліментів , що передбачений ч.2 ст.182 СК України на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2015 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 гривень. Отже, законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів на утримання дитини відповідного віку становить 385,80грн., що є меншим від твердої суми 250грн., що стягується на підставі рішення суду.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі визнає, що погоджується сплачувати аліментні зобов'язання, проте на рівні 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, проте заперечує встановлення 1/4 частки від свого заробітку (доходу).

Вирішуючи по суті позовну заяву про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, колегія суддів приймає до уваги посилання позивача про те, що визначений судом твердий розмір аліментів не відповідає інтересам дитини та порушує правомірні очікування на отримання мінімального розміру аліментів, зважує на доводи відповідача про те, що він не має сталого доходу, не працює, має на утриманні доньку та доглядає хвору матір, тому вважає за можливим змінити розмір аліментів у вигляді твердої суми шляхом встановлення аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З відповідним позовом ОСОБА_4 звернулась 15 січня 2015 року, проте помилково зазначила у позові про присудження зміненого розміру аліментів з дати ухвалення рішення. Колегія суддів, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає за можливе вийти за межі вимог позивача і у відповідності до приписів ст.191 СК України змінений розмір присуджених аліментів визначити до стягнення з 15 січня 2015 року.

Крім того, підлягає відкликанню виконавчий лист на підставі, якого проводиться стягнення аліментів у твердій сумі.

Враховуючи викладене та виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 Сімейного кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне змінити спосіб присудження аліментів та визначити до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає об'єктивним можливостям та побажанням відповідача та задовольняє правомірні очікування позивача на отримання аліментів у мінімальному розмірі.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача судового збору в дохід держави відповідає вимогам закону, тому в цій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія cуддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року щодо позовних вимог про зміну розміру аліментів скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 за рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2007 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., який проживає АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 січня 2015 року.

Відкликати виконавчий лист №2-1158, виданий судом на виконання рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2007 року з Відділу Державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області.

Рішення в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: