У Х В А Л А

20 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_4, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: Ремонтне житлово-комунальне підприємство №2 м. Ковеля, виконавчий комітет Ковельської міської ради, про виселення без надання іншого житлового приміщення,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона з моменту свого народження і по даний час зареєстрована і періодично проживає в квартирі АДРЕСА_1 в м. Ковелі. У даній квартирі також проживали її батьки і баба - ОСОБА_7 Рішенням Ковельської міської ради від 21 травня 2004 року спірна квартира закріплена за позивачем, як неповнолітньою дитиною - сиротою. Відповідач, якому на праві власності належить інше житло, ще 29 листопада 2002 року без згоди її опікуна та органів опіки та піклування зареєструвався і вселився в спірну квартиру.

Ураховуючи викладене, позивач просила суд виселити ОСОБА_3 з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2014 року в позові ОСОБА_5 відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 11 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове, яким позов ОСОБА_5 задоволено. Виселено відповідача ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 в м. Ковелі без надання іншого жилого приміщення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення апеляційного суду Волинської області від 11 квітня 2014 року залишено без змін.

У квітні 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм закону, а саме ст. 268 ЦК України.

На підтвердження викладених у заяві доводів заявником додано ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2013 року, від 30 жовтня 2013 року та від 18 лютого 2015 року, що постановлені за результатом розгляду, на його думку, аналогічних справ.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України» роз'яснено, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Крім того, судове рішення від 18 лютого 2015 року, яким скасовано рішення суду нижчої інстанції із передачею справи на новий розгляд, і на яке заявник посилається, як на підставу, встановлену п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, не містить правових висновків щодо застосування норми права, а тому не може бути враховано як підстава для перегляду у зв'язку з неоднаковим застосуванням норм матеріального права.

Оскільки неоднакового застосування норми матеріального права не було, а виникли питання щодо доведення вимог, що є застосуванням норм процесуального права і вони не є підставою для допуску до провадження, то в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: Ремонтне житлово-комунальне підприємство №2 м. Ковеля, виконавчий комітет Ковельської міської ради, про виселення без надання іншого житлового приміщення до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко