Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Тимченко О.В.

при секретарі Дружицькій Н.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за порушення договірних зобов"язань,-

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вищеозначеним позовом до вказаного відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і пояснив,що 22.10.2014 року відповідач ОСОБА_2,перебуваючи у договірних відносинах з власниками корів по їх випасу, випасаючи стадо приватних корів не вжив заходів щодо своєчасного виявлення захворювання корів,не повідомив про це господарів,що призвело до загибелі чотирьох тварин господарів ОСОБА_4.На пасовисько він викликав ветеринарного лікаря,корів дорізали,склали акт,він збув загальною вагою 1680 кг чотири туші закупівельникам. У нього не було часу везти дорізаних тварин в район,щоб робити акт розтину, адже м"ясо від тимпанії дуже швидко чорніє і стає непридатним для реалізації. Було ним отримано від здавання туш 12000 гривень відшкодування завданої шкоди, в той час як завдано матеріальної шкоди на суму 32000 грн. Крім того завдано збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 11672грн 42 коп.,оскільки він мав би такий дохід від здавання молока. Позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав і пояснив,що як пастух у селі займався випасом громадської худоби. 22.10.2014 року після випасу корів настало здуття багатьох корів,про що він повідомив господаря ОСОБА_1 через ОСОБА_5,тому що не мав його телефону. ОСОБА_4 на полі були дорізані,інших- господарі врятували.Така ситуація виникла,тому що господарі за рекомендацію ветлікаря не кормили вранці корів сухим кормом, і вони були дуже голодні,а могло статися тому,що з"їли павука, чи наїлися сирої трави, адже графік початку випасу - сьома година ранку . В задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в задоволенні позову просила відмовити, пояснила,що її довіритель не винуватий в завданні шкоди ОСОБА_4 вимушеним дорізом їхніх корів. Стався нещасний випадок,ризик випадкового знищення майна несе господар,розтину корів не було,тому виникають сумніви у причині їх дорізу.

Свідок ОСОБА_7 суду показав,що він працює ветеринарним лікарем.22.10.2014 року був викликаний на місце вимушеного забою тварин на пасовисько с.Новопокровка. Корови вже були дорізані. Огляд тварин привів до висновку-переповнення шлунку та скупчення газів/ вторинна тимпанія/,про що був складений акт. Пастух може регулювати порядок випасання,однак все залежить від фізіології,причиною загибелі могли були надмірне вживання вологої трави, а також павуків і таке інше. Розвиток хвороби залежить від фізичного стану тварини, від того, чи вживала вона зранку сухі корми, чи в них перед випасом на полі був пустий шлунок. Небезпечний для здоров"я стан може настати через одну годину і тривати до декілька годин,ознаки здування тулуба візуально добре помітні.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив,що він разом з іншими мешканцями села наймав на роботу в якості пастуха ОСОБА_2, з яким домовлялися за час випасу,місце,де буде передаватися стало на випад чи після випасу, вартість роботи пастуха. В жовтні 2014 року був свідком,коли ветеринарний лікар ОСОБА_9 оглядав корів ОСОБА_4. Корови ще мали слабкий пульс,тому він їх дорізав. Після огляду лікар заявив,що інфекційної хвороби типа сибірської язви,отруєння не виявлено. Причиною захворювання корів стало надмірне вживання вологої трави, як наслідок здуття,що спостерігалося майже у всієї череди. Бачив,як ветеринар лікував шляхом пробивання шлунку інших корів і було видно,що шлунок переповнений травою. Пастух був присутній,говорив,що не міг нічого вдіяти,повідомив господарів,кого міг.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив,що в 15 годин 22 жовтня 2014 року зателефонував пастух і повідомив,що корови в стаді з ознаками здування,що одна корова,що належить ОСОБА_4 вже впала біля ставка. Повідомивши ОСОБА_4,він зібрав ліки і сім"ю та вирушили на пасовисько для надання допомоги своїм коровам. По дорозі зустріли стадо,яке гнав ОСОБА_2 на село.Побачив,що впала ще одна корова ОСОБА_4,потім наступна. Господарі почали рятувати своїх корів. Він пробив ножем щлунок своєї корови, з під порізу стала виповзати неперетравлена трава,що свідчило про перегодування тварини. Пастух ОСОБА_2 сказав,що йому невідомо чому настало здуття стада. Перша корова ОСОБА_4 впала біля ставка,це місце дозволеного пасовиська. Пастух говорив,що корови забігали на посів рапсу,але він їх звідти вигнав,тому що випас на зеленому рапсі міг призвести до здуття.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив,що ОСОБА_2 господарі корів найняли на виконання роботи по випасу корів,який добре відносився до роботи,випадків зловживання алкогольними напоями не встановлено. В жовтні трапився випадок,що корів ОСОБА_4 здуло і їх дорізали. Це сталося під час випасання корів на пасовиську під наглядом пастуха ОСОБА_2,який просив повідомити по телефону господаря,що було і вчинено.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила,що пастухом працював її син, з яким громада уклала усний договір по час випасу корів- з 7 години ранку до 19 години вечора, а влітку до 20 години вечора.Кожний господар за цю працю повинен був сплатити 45 гривень. 22 жовтня 2014 року у другій половині дня їй стало відомо,що син жене корів до села,тому що багато корів з ознаками здуття. Зустріли стадо і кожний став надавати допомогу своїй корові. Причиною того,що настало здуття корів було те,що корів господарі виганяли рано,трава була в росі, а це шкідливо для тварин. Вона усіх попереджала, але її слова до уваги не були сприйняті.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила,що графік і місце випасу скота у селі регулює пастух. Лікар попереджав,щоб корів господарі перед випасом на свіжій траві годували вдома сухим кормом і що виганяти корів слід після того,як спаде на траві роса.

Свідок ОСОБА_12 суду показав,що являється начальником ветлікарні. Тимпанія- це швидко наступаюча хвороба крупного рогатого скота,що супроводжується здуттям тулуба і перекриванням органу для відходу газів.Час настання такого стану може бути від однієї- трьох годин і тривати до наступної доби, а потім може призвести до загибелі тварини. Пробивання шлунку у певному місці спеціалістом, або компетентним господарем може врятувати тварину. Ознаки розвитку тимпанії/здуття/ можливо спостерігати,оскільки вони мають явний характер. Якщо пали корови позивача,то їм не була своєчасно надана допомога.

Первинний діагноз,який робить викликаний лікар, слід підтверджувати висновком комісійного розтину.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив,що являється приватним підприємцем і має право на оцінювання майна.У березні 2015 року до нього звернувся ОСОБА_4 з проханням видати довідку про ринкову вартість 1 кг худоби КРС живою вагою.Він зробив дослідження і виявив,що середня вартість становить 18 грн.50 коп.

Після призначення судової експертизи робив дослідження і вартість 1 кг живої ваги КРС на час призначення експертизи становила 16 грн.

Свідок ОСОБА_14 суду показав,що він декілька років тому перевозив корову,що придбав ОСОБА_4 і йому відомо,що вага її становила близько 450 кг.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини,визнані сторонами та іншими особами,які беруть участь у справі,не підлягають доказуванню.

Згідно висновку судової товарознавчої експертизи ціна за 1 кг живої ваги крупного рогатого скота становить 16 грн.

Заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників,пояснення допитаних в судовому засіданні свідків,з"ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази,суд вважає,що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Виниклі правові відносини є цивільними і регулюються нормами ст. 837,857,843 ЦК України відповідно до яких за договором підряду одна сторона/підрядник/ зобов"язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони/замовника/ а замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Угоду на суму більш ніж 340 грн слід укладати в письмовій формі,але недотримання письмової форми угоди не тягне за собою її недійсність, сторони позбавляються лише права доводити факт укладення угоди,її умови, свідками.

Відповідно до абз.3 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства,що регулюють провадження у справі до судового розгляду №5 від 12.06.2009 року оскільки підставою позову є фактичні обставини,що наведені в заяві,то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову, не є визначальним при вирішенні судом питання про те,яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу,інших актів цивільного законодавства та за відсутністю таких вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться.

Хоча позивач ОСОБА_4 і посилається на норми закону,що регулюють позадоговірні відносини, фактично встановлено і не заперечується сторонами,отже не підлягає доведенню,що між сторонами склалися договірні відносини і випас великої рогатої худоби,власниками якої є фізичні особи с.Н-Покровка Новотроїцького району Херсонської області здійснюється в складі череди худоби найманою особою пастухом ОСОБА_2,що є відповідачем у справі, на підставі укладеної усно угоди про підряд. Згідно умов договору на час перебування худоби на випасі в складі череди,кожна голова ВРХ знаходиться у віданні пастуха з 7 години ранку і до 19 години щодня, а в літній час до 20 годин, з перервою на обід з 12 до 14 годин,коли корови приганяються на тирло біля околиці села для доїння,але з відання пастуха не вибувають,за що підрядник отримує 45 гривень в місяць з кожного господаря худоби. Коли погодні умови- дощ,то стадо не випасається,інші погодні умови не визначалися як такі,що унеможливлюють випас- наприклад ,наявність роси на пасовиську. Сторони визнали,що в обов"язки пастуха входить випас худоби в складі череди та пригін її з пасовиська до визначеного місця/тирла/ Сторони визнали,що у випадку виявлення явного захворювання худоби,пастух вправі не прийняти від власника худобу в склад череди, в тому числі після прийому худоби до складу череди, у випадку виявлення захворювання худоби,пастух несе обов"язок по виклику власника .

В судовому засіданні сторони визнають те,що станом на 22.10.2014 року власником корів Марта №9605,Ласуня №6655 Юлька №6950,Травка№1943 є позивачка. З показів сторін,акту з участю незацікавлених осіб встановлено,що загальна вага даних корів становила 1680 кг.

22 жовтня 2014 року відповідач ОСОБА_2 до 07 ранку прийняв у склад череди ВРХ,яку він мав випасати згідно умов договору без зауважень щодо стану корів, чотирьох тварин ОСОБА_4.

Знаходячись на пасовиську,яке розташоване на окраїні села Н-Покровка в тому числі і біля ставку, відповідач своєчасно не побачив процесу здуття корів,належних позивачу,що міг тривати декілька годин. Коли біля ставка вже впала корова Ласуня,ОСОБА_2 подзвонив свідку ОСОБА_10 і повідомив,що сталося. На пасовиську та в процессі прогону до села інші корови позивача впали і були дорізані свідком ОСОБА_8 з дозволу господаря і по показанням ветеринарного лікаря,оскільки їх стан був несумісним з життям.

Виходячи з акту,що склали ОСОБА_16,ОСОБА_10,ОСОБА_17 , 22.10.2014 року був на пасовищі вимушений доріз корів ,які згідно номерів паспортів були власністю ОСОБА_4. З повідомлення Новотроїцької районної лікарні ветеринарної медицини від 05.11.2014 року вбачається,що первинний огляд, проведений завідувачем Василівського пункту ветеринарної медицини. Анамнестичні дані дали підстави до попереднього діагнозу-гостре розширення шлунку та вторинна тимпанія,тобто стан,що не сумісний з життям,лікуванню не підлягає.Причиною виникнення названого стану, як показав свідок ОСОБА_7, послужив факт поїдання худобою легко-бродячих кормів.

Показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_5 ОСОБА_8 встановлено,що в 15 годин дня тобто ще задовго до закінчення випасу о 19 годині,багато корів у череді вже були з ознаками сильного здуття.

Однак тільки після того ,як корова позивача Ласуня впала біля ставка, пастух розпочав телефонувати господарям. Зокрема ОСОБА_4 не зателефонував, а попрохав іншу особу повідомити йому про стан корови. З пояснень свідків ОСОБА_12, ОСОБА_7 вбачається,що здуття відбувається за період від одного часу до трьох. З пояснень сторін по справі встановлено обов"язок пастуха здійснювати постійний нагляд за худобою в період часу знаходження худоби на пасовищі, в тому числі до обов"язків пастуха входить здійснення нагляду шляхом постійного зовнішнього огляду худоби,яка перебуває у віданні пастуха на пасовищі. Виявивши факт падіння чи захворювання корів,належних позивачу,відповідач зобов"язаний був не допустити тяжкого стану для тварини, а своєчасно викликати господаря. Однак цього обов"язку ,який визнається в судовому засіданні сторонами,відповідач не виконав,телефонувати при цьому іншим особам, а не лікарю чи господарю і почав повідомлення лише після того,як одна з корів вже впала біля ставка. Ці факти свідчать,що відповідач недобросовісно віднісся до своїх обов"язків- допустив випас корів на рапсі,що особисто не заперечив і в недостатній мірі слідкував, чи не відбувається захворювання тварин,зокрема їх здуття,поставився до цього неуважно,що призвело до тяжких наслідків.

Причина захворювання, на твердження відповідача,що здування корів відбулося тому,що рано о 7 годині розпочинався випас,коли трава ще могла бути волога та що корів не погодували господарі сухими кормами,є хибним,оскільки захворювання виявилося у другій половині дня, та зі слів ветеринара здування відбувається на протязі від одного часу до трьох годин,за які можливо було виявити ознаки хвороби. Крім того відповідальність за безпечність початку випасу череди /рано вранці/ лежить на пастуху,якій міг не прийняти корів у череду, ввиду росянистості трави.

Аналізуючи зібрані у справі докази,оцінюючи їх у сукупності,базуючись на встановлених у судовому засіданні дійсних обставинах справи, суд вважає,що відповідач при здійсненні випасу худоби в череді корів,що належать іншим власникам,виконував обов"язки пастуха на підставі усно укладеного договору підряду.

На період випасу череди ВРХ,майно інших власників худоба знаходилась у віданні пастуха. На переконання суду відповідач не належним чином виконав обов"язки пастуха в період випасу череди,що виразилось:

П.1- у не своєчасному виявленні ознак здуття корів,належних позивачу /як дією/ .

Ознаки початку захворювання тварин,відповідач спроможний був виявити шляхом постійного візуального нагляду і спостереження за станом худоби під час її випасу,

П.2- не виклику до захворівших тварин ветеринара або власника тварин/як бездіяльність/.

Суд вважає,що з причини недбалого ставлення до загальноприйнятих обов"язків пастуха череди корів відповідач за неумисної форми вини вищеназваними діями/ п.1,2/ допустив порушення договірного зобов"язання,що призвело до настання матеріальних збитків господаря,тому повинен їх сплатити в повному обсязі. Враховуючи роз"яснення ППВСУ України №20 від 22.12.1995 року з відповідними змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності п.12 "Вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно,суди мають виходити з того,що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума,за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Як встановив суд в судовому засіданні сторони надали докази,що вартість крупного рогатого скоту в живій вазі становить від 1 3-15 кг до 18,50 грн за кілограм живої ваги і залежить від існуючих цін на ринку,що можуть суттєво змінюватися на протязі нетривалого часу.На ціну впливають вгодованість тварини,її вік. Суд приходить до висновку,що слід виходити з ціни,що вказана у висновку експерта 16 грн за 1 кг живої ваги по тим показникам,що надали сторони, а саме: 16 грн х 1680 кг= 26880 грн за винятком суми, що отримана позивачем після здавання туш корів закупівельникам на суму 12000 грн.,що становить 14 880 грн.

Вирішуючи вимогу про стягнення збитків у виді упущеної вигоди,суд вважає,що позивач та його представник в судовому засіданні не доведи перед судом належними допустимими доказами підстави для задоволення вказаної позовної вимоги,адже не доведено,що збитками є доходи,які ОСОБА_4 від здавання молока могла б реально одержати за звичайних обставин,якби її право не було порушене. Такий висновок,що постійне здавання молока від корів і позбавлення цієї можливості тільки внаслідок дій відповідача- є припущенням. Кількість і вартість молока,можливість його приймання залежать від багатьох обставині, не тільки від обставин,що встановлені даним судовим розглядом.

Суд відноситься критично до думки представника відповідача,і сприймає її як хибну,що загибель корів позивача є наслідком нещасного випадку,що ризик повинен нести власник майна і необхідно застосувати до даного спору правила визначені в ст.323 ЦК України .

Дане переконання суду базується на тому,що під ризиком випадкового знищення та пошкодження майна розуміються економіко-правові наслідки втрати матеріального блага,належного власнику,за відсутності вини власника чи інших осіб. Названі наслідки повної або часткової втрати майна визначаються: а/коли майно перебуває в безпосередньому володінні та користуванні власника і не є об"єктом того чи іншого договірного правовідношення, коли майно є предметом договору,який передбачає передачу цього майна. За висновком суду загибель худоби,належної позивачу є результатом винних дій відповідача,що порушив умови договору . Суд вбачає причинно-наслідковий зв"язок між винними діями відповідача та негативними наслідками, які поніс позивач у виді втрат майнового характеру.

За таких встановлених обставин слід позовні вимоги задовольнити частково.

Судові витрати,що поніс позивач, слід відшкодувати за рахунок відповідача в повному розмірі,хоча позов і слід задовольнити частково,тому що судовий збір з суми, яка підлягає задоволенню, все одно становить ту суму,що сплатив позивач.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 208,212-215,218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 мешканця с.Н-Покровка Новотроїцького району Херсонскої області на користь ОСОБА_4,мешканки с.Н-Покровка Новотроїцького району Херсонської області 14880 грн/чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят / та 243 грн 60 коп понесених витрат на оплату судового збору та 800 грн. за проведення експертизи всього 1043,60 грн судових витрат

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду в строк 10 днів через Новотроїцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після спливу 10 денного строку на його оскарження, в а разі подання апеляційної скарги- з моменту винесення рішення апеляційним судом.

Суддя ______________ О.В. Тимченко