Справа № 461/4663/13 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/4825/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Гацій І.І.,

за участі представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплопостачання, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року у позові Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплопостачання відмовлено.

Дане рішення оскаржив позивач ЛМКПОРЖ «Айсберг».

В апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задоволити повністю. Вважають рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи, не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Зазначають, що обов'язок споживача житлово-комунальних послуг власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі. Відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Крім цього, судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, а саме представника виконавчого комітету Львівської міської ради та представника ЛМКП «Львівтеплоенерго».

В судове засідання представник позивача та відповідачі не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки сторін (їх представників) суду не представлено, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси відповідачів у судовому засіданні захищав представник.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи з підстав неможливості його явки у судове засідання через зайнятість, колегія суддів не вважає обґрунтованим, оскільки у такому не вказано про будь-які поважні причини неявки у судове засідання та доказів на підтвердження таких поважних причин не представлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів в заперечення апеляційної скарги,дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає та підстав для скасування оскаржуваного рішення суду - немає.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що на момент звернення позивача до суду між відповідачами та ЛМКП "Айсберг" договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення відсутні; розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення поданий позивачем суд вважав неналежним та недопустимим доказом заборгованості, оскільки позивачем на підтвердження обґрунтованості вказаного у ньому нарахованого розміру заборгованості за послуги централізованого опалення доказів не надано, незважаючи на роз'яснення суду щодо необхідності подання таких, а відповідачами натомість надано заяви звернення щодо недостатності опалення у їх квартирі, крім цього, факт недостатнього опалення квартири відповідачів підтвердив і позивач.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги - безпідставними.

Так, як вбачається із позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 2, 41) позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг з теплопостачання, що виникла станом: спочатку на 1.04.2013 року 8795,94 грн., а згодом на 25.09.2014 року - 10593,84 грн., що є остаточними вимогами.

Дійсно, як вбачається із позовної заяви та інших матеріалів справи та відповідачами не оспорюється такі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 та такий будинок перебуває на обслуговуванні ЛМКПОРЖ «Айсберг», однак у вказаній квартирі відповідачі не проживають.

Відповідачі стверджують про те, що послуги у їх квартиру з теплопостачання протягом 13 років не надаються або надаються неналежної якості, а саме максимальна температура у квартирі становила у опалювальний період не вище 12 градусів. Крім цього, враховуючи технічні дані системи теплопостачання у будинку, що стосується їх квартири, туди практично неможливо надавати якісні послуги з теплопостачання.

Позивач же подавши позов, не вказує у такому про надання послуг належної якості у квартиру відповідачів, натомість вказує лише про наявну заборгованість.

На підтвердження позовних вимог позивачем подано два розрахунки заборгованості (а.с. 3, 42) та ухвалу про скасування судового наказу від 13.04.2012 року (а.с. 4). Інших доказів не представлено.

Із вказаних розрахунків період за який нарахована заборгованість та вірність її нарахування встановити неможливо, оскільки як вбачається із таких за період до червня 2010 року заборгованість за теплопостачання у квартирі відповідачів - відсутня, з червня 2010 року така становить 4259,32 грн.

За який період нарахована така сума, виходячи з яких тарифів, якої опалювальної площі та інших необхідних елементів розрахунку, - незрозуміло.

Крім цього, про недостовірність, недопустимість та неналежність поданих позивачем розрахунків заборгованості за теплопостачання у квартиру відповідачів як доказів свідчить таке. Так, ухвалою судового засідання Галицького районного суду м.Львова від 20.11.2006 року провадження у справі між тими ж сторонами про стягнення заборгованості по теплопостачанню закрито з підстав відмови позивача від позову, оскільки теплопостачання у квартиру відповідачів не подавалось.

Крім цього, Галицьким районним судом м.Львова у період з 15.03.2012 року по 26.07.2012 року винесено чотири ухвали про скасування судових наказів за заявами позивача про стягнення заборгованості з відповідачів за надання послуг з теплопостачання та ухвала про залишення позову з аналогічним предметом - без розгляду.

І основне, у період з 2003 року по 2012 рік, відповідачі неодноразово, щорічно звертались до позивача із заявами з приводу ненадання або надання неналежної якості послуг з теплопостачання до їх квартири та за такими зверненнями були складені відповідні акти-претензії (а.с. 62-90, 92-98).

На такі звернення та акти претензії, що складались і з участю представника позивача, позивач лише двічі відреагував листами у яких було роз'яснено: 1) необхідність складення акту претензії (1.12.2003 року №1601 вих. а.с. 61), що і було здійснено відповідачами неодноразово та 2) взято на себе зобов'язання про здійснення перерахунку оплати за тепло від 1.12.2004 року №444-м здійснення якого не доведено, решта заяв та актів-претензій - залишено без реагування.

Жодних доказів про те, що було здійснено перерахування за надання неналежної якості послуг чи їх ненадання у періоди про які йдеться у зверненнях та актах-претензіях не представлено ні суду першої інстанції (незважаючи на роз'яснення суду), ані суду апеляційної інстанції.

Зважаючи на вказане, розрахунки заборгованості за надання послуг з теплопостачання у квартиру відповідачів не слід вважати належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, які б підтверджували реальність факту надання належної якості послуг з теплопостачання відповідачам у їх квартиру у спірний період, вірність здійснених розрахунків, відповідно до наданих послуг та підставність зазначених розмірів заборгованості, що є предметом позову.

Вказане відповідає вимогам ст.ст. 1, 13-16, 18-21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 526, 530, 610-613, 615 ЦК України, п.п. 1-6, 18, 21, 29-32, 33-39 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України №630 від 21.07.2005 року.

Жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не подано, про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлено ні у суді першої, ані у суді апеляційної інстанції, а відповідно судами і не здобуто.

Зважаючи на вказане висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю, недоведеністю та відповідно безпідставністю є вірним.

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують та підстав для її задоволення - немає.

Рішення ж суду як таке, що відповідає обставинам справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : В.Я. Бакус

Т.А. Гірник