Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/5854/13 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.
№ провадження 22-ц/778/2734/15 Суддя-доповідач: Савченко О.В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„09" липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2014 року у справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави до Бердянської міської ради, Управління Держземагенства у Бердянському районі, ОСОБА_2, третя особа: Реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції, про визнання незаконним та скасування рішення Бердянської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року Бердянський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду у жовтні 2013 року був уточнений, до Бердянської міської ради, Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області, ОСОБА_2, третя особа: Реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про визнання незаконними та скасування п.5, 5.2 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25.02.2010 року, про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки.

У позові зазначав, що п. 5, 5.2 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради V скликання №41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» було затверджено проект відведення земельних ділянок та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0647 га, з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва.

На підставі зазначеного рішення 07.04.2010 року за ОСОБА_2 проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 21 державного акту на право власності серії ЯК № 822072.

Між тим, згідно Генерального плану м. Бердянська, затвердженого рішенням Бердянської міської ради №8 від 25.06.2009 року, зазначені у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування, громадських центрів. Будівництво нових дачних районів в межах міських населених пунктів не допускається.

Станом на час прийняття рішення №41 від 25.02.2010 року посадовими особами виконкому міськради не була розроблена та не затверджена передбачена законодавством містобудівна документація м. Бердянська, а саме, відсутні детальні плани територій окремих районів міста, зокрема території Бердянської коси.

Також під час винесення спірного рішення було суттєво порушено порядок надання земельних ділянок у власність, встановлений, зокрема, ст.ст.60, 118, 123 ЗК України, ст. 90 ВК України, ст. 9 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації", Бердянською міською радою рішенням №41 від 25.02.2010 року затверджено проекти відведення та передано у власність земельні ділянки рекреаційного призначення без проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати незаконним та скасувати п. 5, 5.2 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; визнати недійсним державний акт на право власності серії ЯК №822072 від 07.04.2010 року на земельну ділянку площею 0,0647 га, виданого на ім'я ОСОБА_2 для ведення індивідуального дачного будівництва в АДРЕСА_1, вартістю 45775 грн. 84 коп.; зобов'язати Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати запис №21 від 07.04.2010 про державну реєстрацію державного акту на право власності на землю серії ЯК № 822072 по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_2; зобов'язати Управління Держземагентства у Бердянському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 шляхом закриття Поземельної книги на земельну ділянку по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку вартістю 45775 грн. 84 коп., площею 0,0647 га, яка знаходиться на АДРЕСА_1 Запорізької області, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії ЯК № 822072, виданому ОСОБА_2 територіальній громаді м. Бердянськ.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 липня 2013 року залучено до участі у справі в якості тетіх осіб: Реєстраційну службу Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області та Управління Держземагенства у Бердянському районі.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Заступник прокурора Запорізької області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки не враховано, що надана ОСОБА_2 земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення і розташована у прибережній смузі, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У засідання апеляційного суду ОСОБА_2, якому судова повістка була вручена в порядку ч.5 ст. 76 ЦПК України шляхом вручення її 09.06.2015 року його представникові ОСОБА_3, а також належним чином повідомлені інші учасники, не з"явились, тому справа розглядалась за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення прокурора Дядюшевої К.Е., перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам судове рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на його недоведеність і виходив, зокрема, з того, що фактичні розміри і межі прибережних захисних смуг існують не в силу законодавчого закріпленн і для їх визначення, встановлення та закріплення існує певний порядок, який полягає в розробці відповідного проекту та віділення його підставі земель водоохоронних зон та прибережних захисних смуг.

Оскільки рішенням Бердянської міської ради № 11 від 10.12.2004 року, яке на час передачі у власність спірної земельної ділянки було чинним, прибережна захисна смуга встановлювалась у розмірі 40 м, і це було враховано проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, то порушень Бердянською міською радою вимог водного та земельного законодавства при ухваленні оскаржуваного рішення № 41 від 25.02.2010 року допущено не було.

З висновками суду в повній мірі погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За приписами Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні і інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) екологічної зони є об"єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Статтями 2,19 Закону України „Про охорону земель" визначено, що об"єктом особливої охорони державни є всі землі в межах території України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами україни.

За змістом ст.ст. 116,118, 125, 126 ЗК України у редакції, що діяла на час виниклення спірних правовідносин, право власності громадянина на земельну ділянку виникає на підставі державного акта про право власності, який видається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, прийнятим за результатами розгляду відповідного клопотання (заяви) фізичної особи та землевпорядної документації щодо конкретної земельної ділянки, узгодженої контролюючими службами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням сімдесят восьмої сесії У скликання Бердянської міської ради Запорізької області від 28 січня 2010 року № 38 ОСОБА_2. було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0648 га по вул. Макарова( в районі домоволодіння № 44), для індивідуального дачного будівництва ( а.с.190-192).

Пунктами 5, 5.2 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради V скликання №41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» було затверджено проект відведення земельних ділянок та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0647 га, з присвоєнням поштової адреси: АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва(а.с.177-178).

На підставі зазначеного рішення за ОСОБА_2 проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 21 державного акту на право власності серії ЯК № 822072(а.с.13).

За даними виконавчого комітету Бердянської міської ради, на підставі проведеного містобудівного аналізу, згідно з Генеральним планом міста, затвердженим рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009 року, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 розміщується на території оздоровчих установ та установ відпочинку(а.с.24-25).

За визначенням ст. 50 ЗК України землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів, відносяться до земель рекреаційного призначення.

Згідно ст. 51 ЗК України до складу земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст і інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об"єктів фізичної культури та спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих і спортивних таборів, інших аналогічних об"єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будвництва і спорудження інших об"єктів стаціонарної рекреації.

На момент як надання дозволу, так і під час розроблення проекту землеустрою спірна ділянка на підставі договору оренди від 27.02.2007 року знаходилася в оренді ПП „АлексбудБердянськ" (а.с.197-198).

За даними проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, спірна ділянка для індивідуального дачного будівництва відводилася йому із землі житлової та громадської забудови, зі зміною цільового призначення на категорію землі рекреаційного призначення, хоча згідно даних Генерального плану м. Бердянська, затвердженого рішенням Бердянської міської ради від 25.06.2009 року № 8, ділянка по АДРЕСА_1 розміщується на території оздоровчих установ і дані про те, Бердянською міською радою приймалось рішення про передачу спірної ділянки до земель житлової та громадської забудови, відсутні(а.с.224).

Передана ж у власність ОСОБА_2 на підставі оскаржуваного рішення Бердянської міської ради № 41 від 25.02.2010 року земельна ділянка була надана йому для цільового використання в якості землі рекреаційного призначення.

При цьому колегія також враховує, що, виходячи з положень ст. 19 ЗК України, землі житлової та громадської забудови та землі рекреаційного призначення за основним цільовим призначенням відносяться до різних категорій, а відповідно до ч.1 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Частинами1,2 ст. 20 ЗК України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядуванн відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у користування, вилучення(викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об"єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки на час виникнення спірних правовідносин мав право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 677, та Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502(постанови втратила чинність 20.02.2013 року).

Відповідно до зазначеного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 502 і який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, проект відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення погоджується з органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, а також підлягає державній землевпорядній експертизі, після якої замовник подає проектні матеріали відповідно до сільської, селищної, міської ради або до районної державної адміністрації для прийняття рішення.

Сільська, селищна, міська рада розглядає проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту. Рішення сільської, селищної, міської ради або відповідного органу виконавчої влади про зміну цільового призначення земельної ділянки є підставою для оформлення громадянину або юридичній особі державного акта на право власності на земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням.

Виходячи з положень ст. 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання(передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною.

Оскільки факт переведення Бердянською міською радою спірної ділянки з категорії землі рекреаційного призначення на землю житлової та громадської забудови з дотриманням вказаного Порядку по справі не встановлено, то, враховуючи правовий статус зазначеної ділянки, при прийнятті рішення про її надання у власність ОСОБА_2 Бердянською міською радою були порушені вимоги чинного законодавства, у тому числі ст. 9 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації", відповідно до якої проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення підлягають обов"язковій державній експертизі.

Всупереч вказаним вимогам закону та ч.9 ст.118(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов"язкова державна експертиза землевпорядної документації при виділенні земельної ділянки по АДРЕСА_1 не проводилась.

Крім того, за інформацією Управління Держземагенстваа у Бердянському районі Запорізької області, ділянка по АДРЕСА_1, кадастровий №:08:004:0157, знаходиться на відстані 346 м від урізу води Азовського моря.

На порушення вимог ст. 212 ЦПК України, ухвалюючи рішення, вказаному доказу суд належної оцінки не надав і мотивів, з яких не прийняв його до уваги, у рішенні не навів.

Між тим, згідно ст. 59 ЗК України, ст. 85 ВК України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися за погодженням з постійними користувачами у тимчасове користування підприємствам, установам, організаціям, об"єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземним юридичним та фізичним особам для сінокосіння, рибогосподарськиї потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Отже за змістом зазначених норм прибережні захисні смуги вздовж річок(у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватися у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

За вимогами ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, з метою охорони поверхневих об"єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Згідно з п.2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених в натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об"єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час установлення водоохоронної зони.

У зв"язку з цим не можна погодитися з висновком суду про відмову у задоволенні позову з підстав того , що рішенням Бердянської міської ради № 11 від 10.12.2004 року, яке на момент передачі ділянки у власність ОСОБА_2 було ще чинним, прибережна захисна смуга встановлювалась у розмірі 40 метрів, а після його скасування, як незаконного, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2010 року, проект землеустрою щодо встановленої прибережної захисної смуги у відповідності до вимог п.п.4,5 названого Порядку не розроблявся і не затверджувався.

Вказаного висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 59, 60 ЗК україни, ст.ст. 88,90 ВК України, не врахувавши, що відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-14цс14 від 21.05.2014 року і в силу ст. 360-7 ЦПК України мала враховуватися судом при розгляді справи по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в силу ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а саме, в частині визнання незаконним та скасування п.п.5,5.2 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; визнання недійсним виданого на ім"я ОСОБА_2 державного акта на право власності серії ЯК №822072 від 07.04.2010 року на земельну ділянку площею 0,0647 га, та про повернення останньої.

Щодо вимог прокурора про скасування запису №21 від 07.04.2010 про державну реєстрацію державного акту на право власності на землю серії ЯК № 822072 по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_2, та скасування державної реєстрації земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, шляхом закриття Поземельної книги на земельну ділянку по АДРЕСА_1, то вони задоволенню не підлягають, окільки не належать до передбаченого законом способу захисту порушеного права, не погоджуються з положеннями Закону України від 01.07.2004 року „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ст. 26 названого Закону, записи до Державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Такими чином, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку, а не реєстрації державного акту. Крім того, державний реєстратор в якості відповідача у позові по даній справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2014 року по даній справі скасувати та ухвалити нове, яким позов Заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати п. 5, 5.2 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким передана у приватну власність ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,0647 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою м. Бердянськ Запорізької області, АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт на право власності серії ЯК № 822072 на земельну ділянку площею 0,0647 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою в м. Бердянськ Запорізької області, АДРЕСА_1, вартістю 45755 грн. 84 коп., виданий Бердянською міською радою на ім'я ОСОБА_2 та зареєстрований в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» за реєстраційним номером 21 від 07.04.2010 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 0,0647 га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою м. Бердянськ, Запорізької області, АДРЕСА_1 за належністю територіальній громаді м. Бердянська.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: