У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Наумчука М.І.,
Мостової Г.І.,Олійник А.С.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексу інфляції та трьох процентів річних, за порушення грошового зобов'язання, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про стягнення середнього заробітку за час затримки до дня фактичного розрахунку, індексу інфляції та трьох процентів річних, за порушення грошового зобов'язання. В обгрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2012 року задоволено її позовні вимоги до ПАТ «КБ «Надра» про стягнення 14 081,85 грн вихідної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України, у розмірі тримісячного середнього заробітку, 2 635 грн невиплаченої компенсації за роботу у вихідні дні та 178 370,01 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку. Оскільки зазначені грошові кошти були сплачені їй банком лише 04 лютого 2013 року під час примусового виконання вказаного рішення суду, з урахуванням кількості днів затримки повного розрахунку просила на підставі статей 116, 117 КЗпП України стягнути з ПАТ «КБ «Надра» 38 193,23 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 травня 2012 року до 04 лютого 2013 року; на підставі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» - 4 129,06 грн суму індексу інфляції з належної їй при звільненні вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та невиплаченої частини компенсації за роботу у вихідні дні за період з березня 2009 року до січня 2013 року; на підставі ст. 625 ЦК України - 1 070,22 грн суму індексу інфляції з нарахованого їй станом на 23 травня 2012 року середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з червня 2012 року до січня 2013 року та 3 901,74 грн три проценти річних за період з червня 2012 року до січня 2013 року зі стягнутої за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2012 року грошової суми.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 38 193,23 грн за період з 23 травня 2012 року до 04 лютого 2013 року. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2013 року у відкритті касаційного провадження в указаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року заяву ОСОБА_6 у порядку глави 3 розділу V ЦПК України задоволено частково, ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2013 року скасовано, справу направлено на новий касаційний розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних залишено без розгляду.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року, з урахуванням ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року про виправлення описки, рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2013 року у частині вирішення вимог позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 38 193,23 грн за період з 23 травня 2012 року до 04 лютого 2013 року та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у сумі 650, 84 грн за період з березня 2009 року по січень 2013 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Надра» просить рішення апеляційного суду скасувати повністю, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду змінити, скасувавши висновок апеляційного суду в мотивувальній частині щодо зазначення, що у разі звернення позивача із заявою про видачу виконавчого листа на підставі даного рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і його видачі, вказані обставини є підставою для порушення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за несвоєчасну виплату вихідної допомоги та компенсації за роботу у вихідні дні, суд першої інстанції виходив із того, що індексація заробітної плати була виплачена при виконанні рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2012 року, а вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв'язку із невиконанням рішення суду є безпідставними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що відповідач несвоєчасно виплатив позивачу вихідну допомогу при звільненні та компенсацію за роботу у вихідні дні, а отже на підставі положень ст. 117 КЗпП України, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 24 травня 2012 року до 04 лютого 2013 року, а також відповідно до положень ст. 34 Закону України «Про оплату праці» до стягнення підлягає компенсація втрати частини заробітної плати - компенсації за роботу у вихідні дні за період з березня 2009 року до січня 2013 року за порушення строків її виплати.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 13 лютого 2009 року ОСОБА_6 було звільнено з роботи ПАТ «КБ «Надра» з підстав, передбачених ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2012 року визнано незаконним звільнення ОСОБА_6 та змінено підстави її звільнення за статтею 38 КЗпП України на підстави, передбачені частиною третьою статті 38 КЗпП України; зобов'язано ПАТ «КБ «Надра» внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_6; стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_6 2 635 грн невиплаченої компенсації за роботу у вихідні дні, 14 081,85 грн вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та 178 370,01 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 13 лютого 2009 року до дня ухвалення рішення суду.

Зазначені грошові кошти ПАТ «КБ «Надра» виплатило ОСОБА_6 04 лютого 2013 року під час примусового виконання указаного рішення суду.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

За наявності зазначених умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» компенсація за роботу у неробочі дні є додатковою заробітною платою як робота понад установлені норми. Компенсацію за роботу у неробочі дні віднесено до складу фонду додаткової оплати праці пунктом 2.2.4. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2005р. № 5.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, апеляційний суд в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, на вказані вище положення матеріального права уваги не звернув, не надав належної оцінки наявним доказам в їх сукупності, не встановив фактичних обставин справ, зокрема, залишив поза увагою, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2012 року в частині стягнення середнього заробітку на користь позивача виконано, стягнувши повторно цю ж суму, помилково зазначивши, що це є підставою в майбутньому для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Визначаючись з розміром сум, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, апеляційний суд залишив поза увагою положення ст. 14 Податкового кодексу України та роз'яснення, викладені у п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, вказав суму без зазначення утримання податку та інших обов'язкових платежів.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук
А.С. Олійник