У х в а л а

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Коротуна В.М., Євграфової Є.П.,

Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: орган опіки та піклування Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_5, на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року Харківський міжрайонний прокурор Харківської області в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

У лютому 2013 року прокурор подав до суду заяву про залишення без розгляду вимог стосовно позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітньої ОСОБА_3 та стягнення з неї аліментів на дитину.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що батько малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_5, з родиною не проживає з 30 січня 2002 року, тобто з моменту народження дитини. Місце проживання відповідача не відоме, зареєстрованим в м. Харкові та Харківській області не значиться.

Враховуючи вказане, позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_5 щодо малолітньої ОСОБА_3 та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на дитину.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 березня 2013 року позов Харківського міжрайонного прокурора Харківської області відносно позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та стягнення з неї аліментів на дитину залишено без розгляду.

Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 на малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено.

Відмовлено Харківській міжрайонній прокуратурі Харківської області, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у задоволенні позову до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_5, просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач - ОСОБА_5 ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини, тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки - ОСОБА_3 та стягненні з ОСОБА_5 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, яким було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач не є батьком ОСОБА_3, в зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав.

В іншій частині рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитись не можна.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 15 березня 1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 30 січня 2002 року було розірвано.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_4, а ОСОБА_5 не є рідним батьком ОСОБА_3, що підтверджувала в судовому засіданні ОСОБА_4, разом з тим, в свідоцтві про народження ОСОБА_3 він вказаний, як батько.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення відповідача - ОСОБА_5 батьківських прав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 не є батьком дитини - ОСОБА_3

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Вирішуючи спір про позбавлення відповідача - ОСОБА_5 батьківських прав, вважаючи що він не є батьком дитини та відмовляючи в цій частині в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не врахував вимоги ст. 180 СК України про обов'язок саме батьків утримувати дитину, а отже, належним чином не встановив, чи несе відповідач - ОСОБА_5 обов'язок по утриманню дитини - ОСОБА_3, батьком якої він не є.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив правильність висновків суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення аліментів, пославшись на те, що рішення в цій частині не оскаржується, не врахував, що вимоги про стягнення аліментів є похідними від вирішення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

При цьому, вирішуючи справу лише щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_5, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким в позові Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області відмовити в повному обсязі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, фактично не вирішив питання щодо позовних вимог Харківської міжрайонної прокуратури Харківської області в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

Ураховуючи, що суд апеляційної інстанції належним чином не встановив суттєві обставини справи, не визначився з характером спірних правовідносин, порушив норми матеріального та процесуального права, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 29 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

Судді: В.М. Коротун

Є.П. Євграфова

І.К. Парінова

О.В. Попович