Головуючий суду 1 інстанції - Костроба Ю.Ю.
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 414/487/14-ц
Провадження № 22ц/782/232/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Назарової М.В.

суддів - Лозко Ю.П., Романченка В.О.

при секретарі - Козубській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 23 березня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування майном та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування майном, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив вселити його в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, встановити порядок користування вказаним житловим будинком між ним і відповідачем, виділивши йому в особисте користування дві кімнати, гостьову кімнату на першому поверсі та спальню на другому поверсі, відповідачу - три кімнати на другому поверсі, службові приміщення залишити в спільному користуванні сторін.

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просила встановити наступний порядок користування житловим будинком та будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1: надати їй у володіння і користування житлову кімнату 3, площею 20,1 кв м, яка знаходиться на першому поверсі, та кімнату 12, площею 16,0 кв м, яка знаходиться на другому поверсі; надати відповідачу у володіння і користування житлову кімнату 11, площею 13,8 кв м, в якій розміщений кабінет, та кімнату 13, площею 11,1 кв м, які розміщені на другому поверсі; надати відповідачу у володіння і користування приміщення гаражу 9, площею 22,5 кв м; приміщення 1, 2 - коридори, площею 9,4 кв м та 11,4 кв м відповідно, 4 площею 10,5 кв м, в якій розташована їдальня, 5 - кухня, площею 9,0 кв м, 6 - ванна, площею 2,9 кв м, 7 - туалет, площею 1,3 кв м, 8 - котельна, площею 15,1 кв м, розміщені на першому поверсі, та 10 - коридор, площею 14,9 кв м, 14 - веранда, площею 42,9 кв м, розміщені на другому поверсі залишити у спільному користуванні; будівлі сараю Б, вбиральню (літній душ) В, огорожу №1, земельну ділянку площею 0,0616 га, на якій знаходиться будинок та господарські будівлі та споруди залишити у спільному користуванні та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

23 березня 2015 року ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги та просила надати їй у володіння і користування житлову кімнату 3, площею 20,1 кв м, яка знаходиться на першому поверсі, та кімнату 13, площею 11,1 кв м, яка знаходиться на другому поверсі; надати відповідачу у володіння і користування житлову кімнату 11, площею 13,8 кв м, в якій розміщений кабінет, та кімнату 12, площею 16,0 кв м, які розміщені на другому поверсі; інші приміщення, господарські будівлі та споруди, земельну ділянку площею 0,0616 га, на якій знаходиться будинок та господарські будівлі та споруди, залишити у спільному користуванні сторін, стягнути з відповідача нею понесені судові витрати.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 18 липня 2014 року позовні заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення та встановлення порядку користування майном та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування майном об'єднано в одному провадженні.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення задоволено частково: вселено ОСОБА_3 в будинок за адресою: АДРЕСА_1; встановлено наступний порядок користування житловим будинком та будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1: надано ОСОБА_3 у володіння і користування житлову кімнату 1-3, площею 20,1 кв м, яка знаходиться на першому поверсі, та кімнату 1-13, площею 11,1 кв м, яка знаходиться на другому поверсі; загальною площею - 31,2 кв м; надано ОСОБА_2 у володіння і користування житлову кімнату 1-11, площею 13,8 кв м, та кімнату 1-12, площею 16,0 кв м, які розміщені на другому поверсі; загальною площею - 29,8 кв м; приміщення 1-1 - коридор, 1-2-коридор, 1-4 - їдальня, 1-5 - кухня, 1-6 - ванна, 1-7 - туалет, 1-8 - котельня, 1-9 - гараж, 1-10 - коридор, 1-14 - веранда - залишено у спільному користуванні сторін; будівлі сараю Б, літнього душу В, огорожу №1 залишити у спільному користуванні сторін.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування майном задоволено частково: вимоги щодо надання ОСОБА_2 у володіння і користування житлову кімнату 1-3, площею 20,1 кв м, яка знаходиться на першому поверсі, та кімнату 1-13, площею 11,1 кв м, яка знаходиться на другому поверсі; загальною площею - 31,2 кв м - залишено без задоволення через їх необгрунтованість; вимоги про залишення у спільному користуванні сторін: приміщення 1-1 - коридор, 1-2-коридор, 1-4 - їдальня, 1-5 - кухня, 1-6 - ванна, 1-7 - туалет, 1-8 - котельня, 1-9 - гараж, 1-10 - коридор, 1-14 - веранда - залишено у спільному користуванні сторін; будівлі сараю Б, літнього душу В, огорожи №1; земельної ділянки площею 0,0616 га, на якій знаходиться будинок та господарські будівлі та споруди, за адресою АДРЕСА_1 - задоволено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його позову в повному обсязі та задовольнити уточнені позовні вимоги апелянта, посилаючись на те що суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини справи, висновки суду суперечать обставинам справи, а ті обставини, що суд вважав встановленими є не доведеними та судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку сторони 23 серпня 2005 року придбали у рівних частках кожний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами (садибу), який знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 50/.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.09.2015 року за кожним із сторін зареєстровано право власності на вищезазначений житловий будинок з будівлями - по 1/2 /а.с. 69/.

Згідно копій Державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих 03 квітня 2006 року Кремінською районною радою на підставі рішення 30 сесії 4 скликання Кремінської міської ради № 44/30 від 25 січня 2006 року, сторонам належить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0616 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - по ? кожному /а.с.74-75/.

Відповідно до технічного паспорту на спірний будинок, виданого комунальним підприємством Кремінське районне бюро технічної інвентаризації від 10.05.2005 року спірна будівля складається з п'яти житлових кімнат, дві з яких площею 20,1 та 10,5 кв м розташовані на першому поверсі будинку, а три - площею 13,8, 16,0 та 11,1 кв м - на другому /а.с. 70-73/.

Оскільки житлова кімната площею 10,5, розташована на першому поверсі, використовується сторонами як їдальня, то спірні правовідносин виникли між ними лише з приводу визначення порядку користування чотирма житловими кімнатами площею 20,1 м кв на першому поверсі /1-3/, та 13,8 /1-11/, 16,0 /1-12/ та 11,1 кв м /1-13/- на другому.

Задовольняючи в цій частині позовні вимоги позивача ОСОБА_3 та виділяючи йому у користування житлові кімнати 1-3 та 1-13 загальною площею 31,2 кв м, а відповідачу ОСОБА_2 - відповідно 1-11 та 1-12 загальною площею 29,9 кв м та відмовляючи останній в цій частині в позові і залишаючи у спільному користуванням сторін підсобні приміщення, господарські будівлі та земельну ділянку, суд із посиланням на застосування до спірних правовідносин вимог ст.ст. 355, 358 ЦК України вважав доведеними саме вимоги ОСОБА_3 як логічні та такі, що відповідають порядку користування житлом, що вже склався з 2005 року.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи і зроблені з порушенням вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України, оскільки суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, і кожна сторонами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем ОСОБА_3 не надано доказів усталеного порядку користування спірним житлом, тому такі висновки суду є необґрунтованими.

Щодо наявного в матеріалах справи висновку суб'єкту оціночної діяльності ОСОБА_4 /а.с. 119-122/, то судова колегія зауважує, що не може взяти його до уваги як висновок судової будівельно-технічної експертизи, оскільки відповідно до реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України за № 4426 ОСОБА_4 не є фахівцем державної спеціалізованої установи та його свідоцтво № 132 недійсне з 30 жовтня 2002 року у зв'язку із закінченням терміну його дії.

Разом з тим, судова колегія приймає вказаний висновок суб'єкту оціночної діяльності як письмовий доказ, який позивач ОСОБА_3 не спростував, і незважаючи на роз'яснення йому його прав заявляти клопотання про проведення експертизи по справі, не просив про це, а тому судова колегія вважає надані відповідачем докази в цій частині належними і допустимими відповідно до вимог ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України.

Зазначеним висновком запропонований варіант наступного користування спірним майном з максимальним дотриманням часток сторін у праві власності:

Сторона 1: приміщення 1-3 (житлова кімната площею 20,1 кв м), приміщення 1-13 (житлова кімната площею 11,1 кв м) - загальною площею 31,2 кв м.

Сторона 2: приміщення 1-11 (житлова кімната площею 13,8 кв м), приміщення 1-12 (житлова кімната площею 16,0 кв м) - загальною площею 29,8 кв м.

Приміщення 1-1-коридор, 1-2 коридор, 1-4-їдальня, 1-5 кухня, 1-6-ванна, 1-7-вбиральня, 1-8-котельня, 1-9 гараж, 1-10 коридор,1-14 веранда залишити в спільному користуванні.

Будівлі: Б-сарай, В-літній душ,1- огорожа залишити в спільному користуванні.

В цьому ж висновку зазначено, що встановлення порядку користування нерухомим майном таким чином, як запропоновано ОСОБА_2 в позовній заяві, не можливе та не забезпечує дотримання часток у праві власності, а саме - надання їй у володіння і користування житлову кімнату 1-3, площею 20,1 кв м, яка знаходиться на першому поверсі, та кімнату1- 12, площею 16,0 кв м, яка знаходиться на другому поверсі, та надання ОСОБА_3 у володіння і користування житлову кімнату 11, площею 13,8 кв м, та кімнату 13, площею 11,1 кв м, які розміщені на другому поверсі /а.с. 119-122/.

Крім того, апелянтом ОСОБА_2 до апеляційної скарги додано копію довідки Сєвєродонецької МСЕК серії МСЕ № 0010508, виданої 22.02.2005 року, відповідно до якої ОСОБА_2 з 01 березня 2005 року встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням, та у висновку про умови та характер праці протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах, переохолодження /а.с. 166/.

Враховуючи вади здоров'я апелянта ОСОБА_2, які стосуються саме опірно-рухового апарата, та те, що з чотирьох житлових кімнат щодо яких ставиться питання, лише одна знаходиться на першому поверсі - № 1-3 площею 20,1 кв м, судова колегія вважає за необхідне виділити у користування ОСОБА_2 саме цю кімнату.

А з урахуванням рівності часток сторін у праві власності на нерухомість та кількості кімнат, щодо яких у сторін виник спір, то слушними є доводи апеляційної скарги про необхідність виділу ОСОБА_2 у користування кімнати 1-13, площею 11,1 кв м, яка знаходиться на другому поверсі, що загалом становить 31,2 кв м.

Інші дві житлові кімнати - житлову кімнату 1-11, площею 13,8 кв м, та кімнату 1-12, площею 16,0 кв м, які розміщені на другому поверсі, загальною площею 29,8 кв м, в цьому разі належить виділити позивачу ОСОБА_3

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність рішення суду в частині вселення ОСОБА_3 в спірний будинок, оскільки спільне проживання в одному будинку є неможливим з огляду на постійне порушення останнім громадського порядку в нетверезому вигляді у спірному домоволодінні і що він самостійно припинив мешкати у будинку і став проживати у своєї співмешканки, не заслуговують на увагу, оскільки позивач ОСОБА_3, як і ОСОБА_2, є власником ? домоволодіння, і його право власності та його житлові права в цьому випадку підлягають захисту саме шляхом вселення.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що у рішенні місцевого суду має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, тому рішення суду на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати та стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь апелянта ОСОБА_2 600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 23 березня 2015 року змінити, скасувавши його в частині надання ОСОБА_3 у володіння і користування житлову кімнату 1-3, площею 20,1 кв м, яка знаходиться на першому поверсі, та кімнату 1-13, площею 11,1 кв м, яка знаходиться на другому поверсі, загальною площею 31,2 кв м;

в частині надання ОСОБА_2 у володіння і користування житлову кімнату 1-11, площею 13,8 кв м, та кімнату 1-12, площею 16,0 кв м, які розміщені на другому поверсі, загальною площею 29,8 кв м:

та в частині відмови ОСОБА_2 у наданні у володіння і користування житлової кімнати 1-3, площею 20,1 кв м, яка знаходиться на першому поверсі, та кімнату 1-13, площею 11,1 кв м, яка знаходиться на другому поверсі, загальною площею 31,2 кв м.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким надати ОСОБА_3 у володіння та користування житлову кімнату 1-11, площею 13,8 кв м, та кімнату 1-12, площею 16,0 кв м, які розміщені на другому поверсі;

уточнені позовні вимоги про встановлення порядку користування майном ОСОБА_2 задовольнити та надати ОСОБА_2 у володіння і користування житлову кімнату 1-3, площею 20,1 кв м, яка знаходиться на першому поверсі, та кімнату 1-13, площею 11,1 кв м, яка знаходиться на другому поверсі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 600 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: