Справа № 182/2063/15-ц
Провадження № 2/0182/1809/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.04.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Шилова М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про надання дозволу на оформлення проїзних документів на неповнолітніх дітей та виїзд за межі України на тимчасове місце проживання дітей, що не досягли повноліття, без згоди та супроводу їх батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу на оформлення проїзних документів на неповнолітніх дітей та виїзд за межі України на тимчасове місце проживання дітей, що не досягли повноліття, без згоди та супроводу їх батька, посилаючись на такі обставини.

Її дівоче прізвище - ОСОБА_5. Її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Крім неї, в батьків є ще донька, а її рідна сестра - ОСОБА_7. 08.06.2005 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі РАЦС Нікопольського міськрайонного управління юстиції за актовим записом № 256. Після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище ОСОБА_2. Від цього шлюбу у них народились дві доньки: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Їх спільне з відповідачем життя не склалось і шлюб між ними було розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 21.11.2013 року. Малолітні діти після розірвання шлюбу залишились проживати з нею. На їх утримання з ОСОБА_2 стягнуто аліменти. Між нею та чоловіком після розлучення залишились нормальні стосунки. Вони бачились з ним, їх діти відвідували його в с.Придніпровському. Рік тому під час відвідування старшою донькою батька в с.Придніпровському, його бабуся стала висловлюватись при дитині образливо на її адресу. Донька розплакалась і розповіла про це їй. А крім того, попросила забрати її від батька. Після того вона помітила, що дитина дуже переживає те, що трапилось і заявила їй, що їздити до батька більше не хоче. Вона кілька разів пропонувала старшій доньці навідати батька, але вона відмовлялась. Відповідач, в свою чергу, з березня 2015 року припинив сплату аліментів на утримання дітей, заявивши, що відкриє на їх ім"я рахунки, з яких гроші вони зможуть забрати в 18 років, а їй на утримання дітей сплачувати не буде. Вона намагалась пояснити, що дітям треба їсти кожного дня, одягатись, взуватись, але її пояснення не мали на відповідача жодного впливу. Її рідна сестра - після заміжжя ОСОБА_10 - мешкає в Санкт - Петербурзі разом із своїм теперішнім чоловіком ОСОБА_11, має власний заробіток, житло та постійне місце роботи. Сестра з чоловіком запропонували їй з дітьми приїхати до них в гості на літні канікули, оскільки вони не бачились тривалий час. Крім того, сестра пропонує їй з дітьми поїхати за путівкою до Єгипту. Але виїзд дітей за межі України можливий лише за оформлення проїзних документів, що неможливий без нотаріально посвідченої довіреності від батька дітей. Коли вона звернулась до відповідача з проханням оформити таку довіреність, він категорично відмовився, заявивши, що ні вона, ні діти нікуди їхати не будуть, а будуть робити те, що він їм скаже. Старша дитина була дуже пригнічена відмовою батька. За таких обставин вона вимушена звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач нехтує правами дітей, обмежує їх в праві пересування, обмежує їх кругозір, обмежує їх спілкування з родичами, які проживають в іншій державі. Вважає, що діти мають право зустрітись із своєю тіткою, побачити дуже гарну історичну архітектуру старовинного міста Санкт - Петербург, відпочивати після тривалого навчання, насолоджуючись краєвидами інших країн, розвиваючи при цьому свій кругозір тощо. На засіданні комісії при міськвиконкомі батькові пояснювалось, що маючи дозвіл лише на тимчасовий виїзд за межі України, діти не зможуть залишитись в іншій країні назавжди. Їх просто депортують після сплину вказаного терміну. Але відповідач просто не хоче надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон через свою впертість. Через те, що він зараз в неприязних відносинах з позивачкою. Однак, вважає, що це протирічить інтересам дітей і обмежує їх права. Просять надати такий тривалий строк для поїздки через те, що в дітей ще не готові проїзні документи. Крім того, сестра її довірительки може запропонувати поїздку до себе в будь-який період. Тому вони просять надати їм строк на виїзд за кордон саме під час офіційних канікул дітей.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечував, посилаючись на те, що його донька часто хворіє і він дуже переживає, якщо донька захворіє під час поїздки до родичів за кордон. Хоча діти проживають з матір"ю, яка їх виховує та лікує під час хвороб. Пояснив, що до дитячого садка меншої дитини ніколи не приходив, бо працює водієм, але неофіційно. В школу до старшої доньки навідувався лише один раз, однак, як звуть вчителя, не пам"ятає. Не хоче, щоб діти виїзжали за кордон через обстановку в країні і через те, що росіяни погано будуть до них відноситись. Конкретних випадків навести не зміг, але впевнений, що, хоч тітка дітей з чоловіком і будуть до них добре ставитись, але інші росіяни будуть ставитись до них погано. Він сам виїздив на заробітки до Росії п"ять років тому, але переконаний, що росіяни будуть погано ставитись до його дітей, хоча він особисто до них налаштований нормально. А взагалі не хоче надавати дозвіл через те, що йому не дають спілкуватись з дітьми. Він звертався до Служби в справах дітей по цьому питанню, Служба розглянула його звернення, винесла рішення, але цього рішення в нього на руках немає, через що він вважає, що рішення ще немає.

Представник третьої особи - Служба в справах дітей Нікопольської міської ради - в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суду пояснив, що вважає за доцільне задовольнити позов, оскільки діти мають право на спілкування з родичами й за межами України теж. Крім того, вважають, що поїздка в Санкт - Петербург добре вплине на розвиток дітей та їх стан. А порядок спілкування батька з дітьми вже встановлено Службою і мати не має жодних заперечень проти спілкування своїх дітей з їх батьком.

Заслухавши думку представника позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.154 СК України, батьки мають право звертатись до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно ч.1, 2 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов"язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.06.2005 року (а.с.6) по 21.11.2013 року (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7). Діти проживають з матір"ю - позивачкою по справі - за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5). Мати матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток (а.с.26-29). Сестра позивачки має сім"ю, проживає та працює в м.Санкт - Петербург Росії (а.с.18-25). На думку суду, відповідач по справі безпідставно чинить перешкоди у здійсненні матір"ю заходів, спрямованих на фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, оскільки безпідставно чинить перешкоди для спілкування дітей з родичами. Зокрема, відмовляється надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за кордон для відпочинку, оздоровлення, спілкування з родичами тощо. Крім того, виїзд дітей за кордон сприятиме розширенню їх світогляду та добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистостей.

Суд вважає, що відмова відповідача надати дозвіл своїм малолітнім дітям на тимчасові поїздки в Росію до родичів та Єгипту для оздоровлення та відпочинку нічим не обґрунтована і суперечить інтересам дітей.

За таких обставин суд приходить до висновку, що тимчасовий виїзд ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з матір'ю за межі України не суперечить інтересам дітей і не порушує прав відповідача як батька дитини.

Керуючись ст.10-11, 212-215 ЦПК України, ст.4 п.2 Закону України „Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, п.5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 231, Декларацією прав дитини, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Надати дозвіл на оформлення проїзних документів дитини на ім"я ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди їх батька ОСОБА_2.

Надати дозвіл на виїзд за межі України на тимчасове місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу їх батька ОСОБА_2, для відвідування їх рідної тітки ОСОБА_10, в Росію на період з 01.07.2015 року по 01.09.2015 року та з 25.12.2015 року по 15.01.2016 року і у такий самий період щорічно до досягнення дітьми повноліття, у супроводі матері ОСОБА_4, та для туристичної поїздки до Єгипту в період з 01.06.2015 року по 01.01.2016 року у супроводі матері ОСОБА_4.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал