АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 683/1110/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1920/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: П'єнти І.В., Федорової Н.О.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю апелянта та представника відповідача,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим права на користування житлом за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, вказувала, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1, який вона отримала у спадок від матері ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В цьому будинку за життя матері зареєстровано місце проживання відповідача - її рідного брата, який фактично останні два роки у будинку не проживає. В зв'язку з цим просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом - будинком АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі. На його думку, суд першої інстанції не взяв до уваги, що він також прийняв спадщину після матері та постійно користувався спірним будинком після її смерті. Суд помилково визнав достовірними пояснення позивачки та свідків, що нібито він не проживає в спірному будинку та не приймає участі в його утриманні, проте іншого жилого приміщення він в с. Григорівка не має, а його тимчасове проживання в будинку співмешканки не є підставою для визнання його таким, що втратив право користування будинком. Крім того, позивачка чинила йому перешкоди в користуванні будинком.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.03.2014 року є власником житлового будинку по АДРЕСА_1, який вона отримала в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначений будинок з 15.06.2006 року є зареєстрованим місцем проживання відповідача, що доводиться рідним братом позивачці.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. При цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Таким чином, право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Встановлено, що право власності матері сторін ОСОБА_3 на спірний жилий будинок припинилося з її смертю, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2, що був членом сім`ї спадкодавиці, за відсутності відповідного договору з новим власником за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150, 156 ЖК України втратив право користування цим жилим приміщенням зі смертю матері.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивачки як нового власника житла, посилання суду першої інстанції на ч.2 ст. 405 ЦК України як правову підставу для задоволення позову є помилковим, проте це не вплинуло на правильність висновків суду про наявність підстав для задоволення позову.

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги про те, що відповідач фактично не припиняв користуватися та доглядати за житловим будинком не мають жодного значення для справи.

Посилання апелянта на своє право як спадкоємця на частку у спадщині після смерті матері та прийняття ним спадщини також не спростовує висновків суду, оскільки на час розгляду справи свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я позивачки не оскаржене ним у судовому порядку і залишається чинним.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах і не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Андрощук Є.М. Провадження № 22-ц/792/1920/15

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 46