Справа № 368/170/15-ц Головуючий у І інстанції Закаблук О. В.
Провадження № 22-ц/780/2277/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 49 22.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Микитенко Д.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини.

В обгрунтування позовних вимог послалась на наступні обставини.

01 березня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 217.

Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно заочного рішення Кагарлицького районного суду Київської області в справі № 368/1582/14 - ц від 15 серпня 2014 року шлюб між нею та відповідачем розірваний.

На даний час вона з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, проживають окремо, а спільна дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач сім'ю не утримує, матеріальної допомоги дитині та їй не надає, є приватним підприємцем та отримує доходи, які є нестабільними та мінливими.

Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного річного віку, а також допомогу при народженні дитини. Інших доходів вона на даний час не має.

Дитина має ряд хронічних захворювань, вказаних в медичній документації, виписку про що додає, потребує постійного спостереження у лікаря-кардіолога, профілактичного лікування, а також санаторно - курортного оздоровлення.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня подання заяви і до його повноліття; а також на її утримання в розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

В подальшому, позивачка відмовилась від позовних вимог в частині стягнення аліментів на її утримання в розмірі 450 грн.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розімі 1032 грн. щомісячно до повноліття дитини (до ІНФОРМАЦІЯ_3). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення змінити, ухваливши нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що суд безпідставно послався на те, що він не має стабільного заробітку (доходу) і тому з нього слід стягувати аліменти в твердій сумі, в той час, як він не взагалі працює, не може працевлаштуватись, і хоча являється фізичною особою - підприємцем, однак фактичного заробітку (доходу) у 2014 році не отримував. Тому вважав би привальним стягнення з нього ? частини всіх видів його заробітку (доходу), а саме не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначив таклж, що на його утриманні перебуває хвора непрацездатна матір.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2013 року по 27.08.2014 року.

Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 15 серпня 2014 року, яким розірвано шлюб між сторонами, також визначено місце проживання неповнолітньої дитини, - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_3.

Станом на даний час неповнолітня дитина - ОСОБА_4 проживає спільно з матір'ю, позивачкою по справі - ОСОБА_3, та знаходиться на повному її утриманні.

Даний факт підтверджується довідкою за № 79, яка видана 13.01.2015 року виконкомом Кагарлицької міської ради Київської області, яка міститься в матеріалах справи.

Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини саме 1032 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, суд першої інстанції виходив з наступного:

· дитина потребує значних коштів на утримання, має ряд хронічних захворювань, потребує профілактичного лікування, санаторно-курортного оздоровлення;

· позивачка здійснює догляд за дитиною, отримуючи відповідну державну допомогу, інших джерел доходів немає;

· відповідач фізично здоровий, працездатного віку, іншої сім'ї немає, іншими аліментними зобов'язаннями не обтяжений, не має на утриманні інших осіб, дохід його носить мінливий та нерегулярний характер.

·

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та грунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 1 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою, зокрема, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо відсутості доходів відповідача, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, в судовому засіданні по розгляді апеляційної скарги відповідач визнав, що працює неофіційно та отримує нерегулярний дохід, розмір якого становть від 2500 грн. до 4000 грн. щомісячно. Даний дохід не пов'язаний з його діяльністю, як приватного підприємця. При цьому, відповідачем не надано суду доказів, підтверджуючих відсутність заробітку (доходу) як фізичної особи-підприємця (податкових звітів, довідок тощо).

Відповідачем також не надано жодного доказу на підтвердження перебування на його утриманні непрацездатної хворої матері.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дійсно, закон визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст. 182 СК України, дійшов обгрунтованого висновку про наявність у відповідача можливості сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1032 грн., що становить прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік», і являє собою лише вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Вирішуючи питання про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, якому ще не має 2 років, виходячи з економічних реалій сучасного життя, потребує витрат, значно більших, ніж законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини його віку, зокрема на здорове харчування, забезпечення гігієнічними засобами, одягом, взуттям, іграшоками та іншими засобами, необхідними для забезпечення всебічного розвитку дитини, а відповідач, як працездатна особа, має фінансову можливість надавати утримання у визначеному судом розмірі, оскільки особисто визнав, що його неофіційний дохід є мінливим та становить від 2500 до 4000 гривень.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: