Справа №2-611/11
Провадження № 2/1317/52/12
УХВАЛА

іменем України

21 квітня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Кріса М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехів заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, відповідно вимог якої, просить скасувати заходи забезпечення позову, застосовані у справі №2/1317/52/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування просьби зазначає, що ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 04.11.2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» було вжито один із видів забезпечення позову, зокрема тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до закінчення провадження у справі або до повного погашення боргу перед банком.

У подальшому, 23.04.2015 року заявник отримав копію зазначеної ухвали і, як вважає, за захистом своїх порушених прав вимушений звернутися до суду.

Констатуючи, що провадження у справі №2/1317/52/12 завершилося винесенням судом ухвали про залишення позову без розгляду та із посиланням на норми ч.6 ст.154 ЦПК України, просить скасувати заходи забезпечення позову.

Заявник, надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі, у судове засідання не зявився (а.с.76).

Представник позивача за первинним позовом, у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду заяви судом повідомлялася належним чином (а.с.75). Про причини, що унеможливили його прибуття до суду, не повідомив.

Із врахуванням наведеного, на підставі ст.154, п.3 ч.1 ст.169 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд заяви проведено без участі сторін та застосування технічних засобів фіксації судового засідання і на підставі представлених суду доказів.

У відповідності до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так судом встановлено, що представником ПАТ КБ «ПриватБанк» одночасно із поданням до суду позову про звернення стягнення із ОСОБА_1 (а.с.2), надана також і заява про забезпечення позову (а.с.4) та за наслідками розгляду такої, 04.11.2011 року судом винесено ухвалу, якою відповідача тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України (а.с.27-28).

Заява про забезпечення позову, відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, розглянута судом, у провадженні якого перебувала справа, без повідомлення відповідача.

У подальшому, ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 26.04.2012 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, залишено без розгляду (а.с.68) і дане процесуальне рішення суду набрало законної сили.

Згідно ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими для виконання на всій території України.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Піддавши аналізу ухвалу від 26.04.2012 року, суд приходить до висновку, що питання про скасування заходів забезпечення позову, під час прийняття зазначеного рішення, судом не вирішено.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997 року) та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

У відповідності до статті 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що не скасовані заходи забезпечення позову позбавляють особу у реалізації її прав, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити.

Керуючись ст.ст.154,208-210, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВО №174498, виданий 14.03.1997 року Рахівським РВ УМВСУ у Закарпатській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України, що застосовані ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 04.11.2011 року, скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд на протязі пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

ГоловуючийОСОБА_2