22.04.2015 Справа № 363/5277/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скарлат О.І.

при секретарі Хом»як А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Вишгородського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 27 лютого 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, грошової суми в розмірі 20 000,00 грн., який посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу ОСОБА_4 Згідно зазначеного договору ОСОБА_2 зобовязувався повернути кошти до 27 липня 2014 року. До теперішнього часу ОСОБА_2 борг не повернув, чим взяті на себе зобовязання не виконав. Станом на 08 грудня 2014 року заборгованість відповідача з урахуванням інфляції та відсотків за прострочення боргових зобовязань перед позивачем становить 23 744,75 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму позики за договором позики у розмірі 20 000,00 грн., 3 % річних відповідно до ст.. 625 ЦК України в розмірі 220,27 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 1878,36 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 1646,12 грн., що в загальній сумі становить 23744,75 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

В ході судового розгляду позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та просить суд стягнути суму позики за договором позики у розмірі 20 000,00 грн., 3 % річних відповідно до ст.. 625 ЦК України в розмірі 220,27 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 1878,36 грн. та інфляційне збільшення у розмірі 1640 грн., що в загальній сумі становить 23738грн. 62 коп. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Треті особи: ОСОБА_3 та приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 у судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, подали до суду заяву в якій просять розглядати справу без їх участі, проти позову не заперечує.

На підставі статті 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача в загальному порядку.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні 27 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 145 (а.с. 6)

Зазначений договір позики укладався за згодою дружини позивача ОСОБА_3, викладеної у вигляді заяви, підпис якої засвідчено приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу ОСОБА_4 27 лютого 2014 року, за реєстровим № 144.

Відповідно до п. 1 Договору позики, позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові гроші в сумі 20000,00 грн.

Передачу здійснено до підписання цього договору, факт підписання договору позичальником буде свідчити про тримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які ю стосувалися цього питання.

Відповідно до п. 2. Договору позики, сторони за цим договором домовились про те, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 27 липня 2014 року. При цьому повернення грошей має здійснюватися позичальником однією сумою, яка може бути передана позикодавцеві не пізніше вказаної вище дати (27 липня 2014 року). Позичальник має право повернути позичену грошову суму раніше строку, зазначеного в цьому договорі, а позикодавець, в свою чергу зобовязується прийняти борг однією сумою, в тому числі і раніше строку, передбаченого цим договором.

Відповідно до п. 3 Договору позики про наповненні позики в установлені у цьому договорі позики строки позикодавець може предявити договір позики до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до п. 5 Договору позики, у випадку, коли позичальник не поверне суму позики в строк, він зобовязаний сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми.

Станом на 08 грудня 2014 року ОСОБА_2 своє грошове зобовязання, передбачене договором позики, не виконав, чим порушив умови договору позики.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобовязання добровільно не виконав, термін повернення позики минув 27 липня 2014 року, відповідач умови договору позики порушив, позику не повернув, тому суд приходить до висновку, що сума боргу з відповідача підлягає у стягненню в судовому порядку.

Стягненню також підлягають й 3 % річних за весь час прострочення виконання боргу. Період прострочки сплати боргу складає з 28 липня 2014 року по 08.12.2014 року, тобто 134 днів- 3% річних буде складати: 220, 27 грн ( 20 000 х 3% /365 х134 = 220,27).

Оскільки сума боргу відповідачем своєчасно повернута не була, вона підлягає індексації.

З урахування індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 6.2.- 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» відповідачка повинна сплатити позивачці суму інфляційного збільшення з наступного розрахунку:

- щодо суми 20 000 грн. сукупний індекс інфляції за період з 28.07.2014 08.12.2014 року становить 1,082 %, що дорівнює сумі інфляційного збільшення - 1640 грн.

Загальна сума процентів визначених на рівні облікової ставки Національного банку України 12,50 № та 14% проведена з грошової суми боргу 20000 грн. за фактичну кількість користування та прострочення повернення боргу з 28 липня 2014 року по 08 грудня 2014 року (134 дня) становить 1878,35 грн.

Згідно поданого позивачем розрахунку сума заборгованості за договором позики від 27.02.2014 року по грошовій сумі в 20 000 грн., яка складається з суми боргу 20 000грн. з суми інфляційного збільшення суми боргу - 1640 грн., з суми 3% річних 220,27грн., з суми процентів визначених на рівні облікової ставки НБУ - 1878,35 грн.

Таким чином сума заборгованості за договором позики від 27.02.2014 року складає 23738,62 грн.

Відповідач в супереч ст.60 ЦПК України не надав суду докази, на спростування поданого позивачем розрахунку боргу, а суду не виникає сумніму щодо поданого розрахунку.

Згідно частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. сплаченого ним при подачі позовної заяви судового збору.

Оцінив та дослідивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява є такою, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,60,61,212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 27 лютого 2014 року в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн., пені 1878, 35 грн., 3% відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 220,27 грн., втрати згідно індексу інфляції за період прострочення виплати суму боргу в сумі 1640 грн., всього 23 738 (двадцять три тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати за сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І.Скарлат