Справа № 266/456/15-ц
Провадження № 2/266/366/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16 жовтня 2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі : судді Сараєва І.А., при секретарі Сологуб Т.В., за участю представника позивачки ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, діючу у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності , визнання права власності в порядку спадкування, поділ спадкового майна

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_2 звернулась із зазначеним позовом до відповідачки ОСОБА_4 , оскільки після смерті свого чоловіка, - ОСОБА_5, до теперішнього часу вони не в змозі вирішити між собою спадкові права належним чином.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з*явилася, просила розглянути справу за її відсутністю з винесенням заочного рішення.

Із позовної заяви, з урахуванням уточнень, вбачається, що в період з 11 вересня 2007 р. до 18 березня 2010 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Від спільного життя у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перебуваючи у шлюбі вони придбали АДРЕСА_1. Так, 17 березня 2008 р. між Публічним Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 6134923, відповідно до умов якого Банк надав йому грошові кошти у розмірі 181, 800 грн., а він зобов*ячався сплатити проценти за користування кредитом та повернути його в порядку та у строки обумовлені зазначеним договором. В забезпечення виконання основного зобов*язання між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки № 6135831,предметом іпотеки згідно договору є зазначена квартира.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна , що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

20.05.2014 р. ОСОБА_5 помер.

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді : 1/2 квартири АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; нежитлової будівлі (магазину) за адресою : Волноваський район, с. Калініне, вул. Свердлова, 17; автомобіля «ВАЗ 21114».

Оскільки за життя ОСОБА_5 не склав заповіту, то , згідно ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом входять : син ОСОБА_3, ОСОБА_4 мати померлого, ОСОБА_6 - батько померлого.

У встановлений законом термін вона, в інтересах неповнолітнього сина ,- ОСОБА_3, звернулася до Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області з приводу оформлення свідоцтва на спадкове майно. Заява про прийняття спадщини державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_7 була прийнята та заведена спадкова справа.

Проте, оформити спадкові права належним чином вона не має змоги, тому що 12.02.2014 р. зазначеним державним нотаріусом їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2432/02-31, підставою відмови є відсутність оригіналів документів про реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно до п.4.21 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 296/5, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документу вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з*ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя, за наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності.

Оскільки кв.№20 в буд. № 50 по просп. Будівельників в м. Маріуполі була придбана у період шлюбу, а тому є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, вона звернулася до зазначеного державного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва на право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя після смерті колишнього чоловіка, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва оскільки на момент відкриття спадщини шлюб між нею та ОСОБА_5 було розірвано, про що видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2329/02-31.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зважаючи на те, що вона в інтересах сина подала заяву про прийняття спадщини, однак у загальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину не виявляється можливим, з метою захисту його прав, вона вимушена звертатися до суду з даною заявою.

Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежень у його здійсненні.

Згідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Батьки померлого ОСОБА_5 до Волноваської державної нотаріальної контори Донецької області з заявами про прийняття спадщини після смерті сина не зверталися.

26.07.2014 р. ОСОБА_6 помер, але не зважаючи на той факт, що він не звертався з заявою про прийняття спадщини, він фактично прийняв її, оскільки на момент смерті ОСОБА_5 він проживав і був зареєстрований разом з ним за однією адресою.

При житті ОСОБА_6 залишив заповіт, відповідно до умов якого заповідав ОСОБА_4Р.(відповідач) усе своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, а також усе те, на що він за законом бути мати право.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, вважає, що долі відповідачки та неповнолітнього сина за законом складають 2/3 та 1/3 часток.

Тобто її син ОСОБА_3за законом має право на :

-1/6 частину АДРЕСА_1 ;

-1/3 частину АДРЕСА_3;

-1/3 частину АДРЕСА_5;

-1/3 частину нежитлової будівлі (магазин) за адресою : Волноваський район, с. Калініне, вул. Свердлова, 17;

-1/3 частину автомобілю марки «ВАЗ 2115».

Відповідачка ОСОБА_8 за законом має право на :

- 2/6 частину АДРЕСА_1;

-2/3 частину на АДРЕСА_3;

-2/3 частину на АДРЕСА_6;

-2/3 частину нежитлової будівлі(магазину) за адресою : Волноваський район, с. Калініне, вул. Свердлова, 17;

-2/3 частини автомобіля «ВАЗ 21114».

За п.230 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 р. № 20/5 передбачено, що поділ спадкового майна проводиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У разі недосягнення згоди поділ провадиться у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Поділ спадкового майна оформлюється договором спадкоємців, а за відсутності згоди судовим рішенням, але відповідачка не бажає вирішувати питання спадщини , не подає до нотаріальної контори правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює отримання нею свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розподілі спадщини між спадкоємцями застосовуються норми , що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і може бути виділена в натурі, річ є неподільна, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їх сімей.

Згідно ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.08.2006 р. для вирішення питання про припинення вказаного права наявність усіх чотирьох умов у їх сукупності не є необхідністю, оскільки цією статтею передбачено вичерпний перелік підстав, за наявності будь-якої з них можливе вирішення судом питання про припинення права на частку в спірному майні.

Судом приймається до уваги, що автомобіль є неподільною річчю, відповідачка користується АДРЕСА_6.

Внаслідок складних відносин між позивачкою та відповідачкою спільне володіння і користування спадковим майном є неможливим.

На теперішній час вартість спірної АДРЕСА_1 складає 110 000 грн., АДРЕСА_3 210 000 грн., АДРЕСА_7 220 000 грн., нежитлової будівлі (магазину) 330 000 грн., автомобілю «ВАЗ 21114» 110 000 грн.

Вважає, що в інтересах її сина та відповідачки при розподілу спадщини визнати за її сином право власності на 1/2 частину :

- АДРЕСА_1;

-АДРЕСА_8.

Визнати за відповідачкою право власності на : квартиру АДРЕСА_9, нежитлової будівлі (магазин) за адресою : Волноваський район , с. Калініне, вул. Свердлова, 17, автомобіль марки «ВАЗ 21114».

Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред*являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно до п.п. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать : земельні ділянки, а також об*єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Якщо пред*явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир) , розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна , яке складається з кількох квартир (об*єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною 1 ст. 114 ЦПК України встановлено виключну підсудність, то позов пред*являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Спадкове майно знаходиться в м. Маріуполі, м. Донецьку, Волноваському районі Донецької області, але вартість майна у м. Маріуполі перевищує ті, що знаходяться в інших місцевостях, тому вона звертається до Приморського районного суду м. Маріуполя.

Відповідачка ОСОБА_4 в судові засідання не з*являється , про причини неявки суду не повідомляє, у зв*язку із чим справа була розглянута у її відсутність з винесенням заочного рішення.

Представник ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» в своєї письмовій заяві просить розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину кв.№20 в буд. № 50 по пр. Будівельників в м. Маріуполі та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину вказаної квартири, яка є предметом іпотеки , не заперечує.

Суд, вивчив матеріали справи , приходить до висновку про необхідність в задоволенні зазначеного позову .

При цьому суд, з урахуванням зазначеної позивачкою вартості майна, в інтересах всіх сторін по справі погоджується з запропонованим нею варіантом, а саме :

1)слід визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину на праві спільної сумісної власності подружжя на кв. № 20 в б.№ 50 по просп. Будівельників в м. Маріуполі , залишив за нею боргові зобов*язання з повернення кредиту за договором № 6134923 від 17.03.2008 р. між ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» та померлим ОСОБА_5;

2)вартість майна , яке повинно належати ОСОБА_3, а саме :

1/2 частина квартири №20 в б.№ 50 по просп. Будівельників в м. Маріуполі рівна та АДРЕСА_3, після померлого ОСОБА_5;

3)припинити право на спільну часткову власність ОСОБА_9 у розмірі 2/6 частин АДРЕСА_1, та 2/3 частин кв.3 55 в буд. № 75 по вул. Університетській в м. Донецьку;

4)визнати за ОСОБА_4 право власності на спадщину по закону у вигляді : квартири АДРЕСА_9 , нежитлової будівлі (магазин) за адресою : Волноваський район , с. Калініне, вул. Свердлова , 17, також автомобіля «ВАЗ 21114» після померлого ОСОБА_5;

5)припинити право на спільну часткову власність ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частин на : кв.3 11 в буд.34 по вул. Мира в с. Хлібодаровка Волноваського району, нежитлової будівлі (магазин) за адресою : Волноваський район, с. Калініне, вул. Свердлова, 17 та автомобіля «ВАЗ 21114».

Суд позбавлений можливості вислухати думку відповідачки , іншого варіанту запропоновано не було , тому на таких підставах вважає за необхідне ухвалити рішення на зазначених умовах і в заочному порядку.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.3, 10, 31,58-60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.356, 368, 1261, 1267, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 60, 70 СК України , п.п. 230 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд -

ВИРІШИВ :

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_10 на праві спільної сумісної власності подружжя , залишив за нею боргові злбов*язання з повернення кредиту та виконання кредитного договору № 6134923, укладеного 17 .03.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадщину по закону у вигляді : 1/2 частини квартири АДРЕСА_11, квартири АДРЕСА_12 після померлого 20 травня 2014 року ОСОБА_5.

Припинити право на спільну часткову власність ОСОБА_4 у розмірі 2/6 частин квартири АДРЕСА_11, 2/3 частин квартири АДРЕСА_13.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на спадщину по закону у вигляді : квартири АДРЕСА_14, нежитлової будівлі (магазину) за адресою : Волноваський район, с. Калініне, вул. Свердлова, 17, автомобілю марки «ВАЗ 21114» д/н АН 1577АК, свідоцтво про реєстрацію ЕІС 274611 від 02.04.2005, після померлого 20 травня 2014 року ОСОБА_5.

Припинити право на спільну часткову власність ОСОБА_3

у розмірі 1/3 частин : квартири АДРЕСА_15, нежитлової будівлі (магазин) за адресою : Волноваський район, село Калініне, вул. Свердлова. 17, автомобіля «ВАЗ -21114» д/н АН 1577АК, свідоцтво про реєстрацію ЕІС 274611 від 02.04.2005 р.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом 10 днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення за відсутності сторони в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя: Сараєв І. А.