АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1060/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Колода Л.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінову О.І.

за участю:

представника позивача Костецького О.І.

відповідача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_10 був укладений кредитний договір.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 12 червня 2007 року було укладено договір застави рухового майна, за умовами якого в заставу Банку було передано: автомобіль MAN 19.403 FLS/N, 1997 року випуску, номер кузоваНОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, та напівпричіп Kogel SN24, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2011 року передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_7 вказаного заставленого майна.

Відповідач ОСОБА_7 07.08.2008 року надав довіреність ОСОБА_11 на користування та розпорядження автомобілем MAN 19.403 FLS/N, реєстраційний номер НОМЕР_1, а 02.02.2009 року відізвав вказану довіреність та повідомив про це начальника УДАІ УМВС України в Черкаській області.

Проте, ОСОБА_11 на підставі довіреності від 03.05.2012 року, виданої нібито ОСОБА_7, а насправді останній такої довіреності не надавав, звернувся до Черкаського ВРЕР із заявою про зняття з обліку для реалізації зазначеного автомобіля.

04.05.2012 року автомобіль було знято з реєстраційного обліку, а на даний час він зареєстрований за ОСОБА_9, новий номерний знак НОМЕР_4.

Позивач вважає, що оскільки автомобіль MAN 19.403 FLS/N, реєстраційний номер НОМЕР_1, в порушення вимог чинного законодавства був перереєстрований ОСОБА_11, який діяв від імені ОСОБА_7, на ім'я ОСОБА_9, коли перебував у заставі «ПриватБанк», такий правочин є недійсним.

Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати недійсним правочин між ОСОБА_7, від імені якого діяв ОСОБА_11, та ОСОБА_9, про відчуження автомобіля MAN 19.403 FLS/N, реєстраційний номер НОМЕР_1, та скасувати реєстрацію транспортного засобу вказаного автомобіля за ОСОБА_9

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, та посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_10, 12.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 було укладено договір застави № ДЗ 1-94м/2007. За умовами даного договору ОСОБА_7 передав у заставу Банку: автомобіль MAN 19.403 FLS/N, 1997 року випуску, номер кузоваНОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, та напівпричіп Kogel SN24, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3. На час укладення договору вказані транспортні засоби належали ОСОБА_7 (а.с. 9-23).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 травня 2011 року передано у заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_7 вказане вище заставлене майно (а.с. 24-28).

Відповідач ОСОБА_7 07.08.2008 року надав довіреність ОСОБА_11 на користування та розпорядження автомобілем MAN 19.403 FLS/N, реєстраційний номер НОМЕР_1, а 02.02.2009 року відізвав вказану довіреність та повідомив про це начальника УДАІ УМВС України в Черкаській області.

В матеріалах справи міститься доручення від 03.05.2012 року, згідно якого ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_11 розпоряджатися, керувати (продати, подарувати, обміняти тощо) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області 24.06.2008 року, автомобілем MAN 19.403 FLS/N, 1997 року випуску, номер кузоваНОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 37).

Посилання позивача та відповідача на те, що ОСОБА_7 не надавав ОСОБА_11 зазначеної довіреності, не підтверджуються відповідними доказами в матеріалах справи, а є лише твердженнями вказаних осіб.

Згідно листа Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Краматорська та Дружківки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області № 9-12/11к-6151 від 30.01.2015 року, автомобіль MAN 19.403, 1997 року випуску, номер кузоваНОМЕР_7, 15 травня 2012 року зареєстрований на ім'я ОСОБА_9, з видачею номерних знаків НОМЕР_4 та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_8. Автомобіль був зареєстрований на підставі довідки-рахунку ДПІ № 288781, виданої 05.05.2012 року філією «Шосткінська ТОВ «Торг Транс» та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_9, виданого Центром м. Черкаси з роздруківкою облікової картки та відміткою про зняття з обліку 04.05.2012 року (а.с. 72).

В матеріалах справи відсутні відповідні підтверджуючі докази та не встановлено судом під час розгляду справи, який саме правочин було вчинено між ОСОБА_7, від імені якого діяв ОСОБА_11, та ОСОБА_9 про відчуження спірного автомобіля.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що перереєстрація спірного автомобіля була проведена на підставі довідки-рахунку ДПІ, яка не є правочином в розумінні статті 202 ЦК України та не може бути визнана судом недійсною на підставі ст. 215 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги про визнання правочину недійсним задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано відповідних доказів того, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу заставленого автомобіля.

З огляду на викладене, судом першої інстанції винесено законне та обгрунтоване рішення, тому колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2015 року - залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання правочину недійсним - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції проятгом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :