Справа №295/4549/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря - Слончак А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особи - Житомирська міська рада, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з указаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2, яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина на 11/200 частку житлового будинку АДРЕСА_1. З жовтня 2003 року до теперішнього часу, і в тому числі на час відкриття спадщини, він постійно проживав разом зі спадкодавцем за місцем її реєстрації, однак не був зареєстрований за адресою даного будинку, оскільки не надавав значення місцю своєї реєстрації, а з 28.02.2015 року він офіційно зареєстровний за даною адресою. Інших спадкоємців за законом першої черги немає, а заповіту померлою складено не було. Втім нотаріусом відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що він не зареєстрований за місцем постійного проживання спадкодавця. Тому з метою оформлення права на нерухоме спадкове майно просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 з жовтня 2003 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1, а також 6 місяців після смерті ОСОБА_2

У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в заяві, та пояснила, що на час своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, а заявник на той час був зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_3. Однак він фактично проживав разом зі своєю матір'ю у квартирі АДРЕСА_1, що належить йому та його матері в рівних частках на праві власності. Через втрату паспорта у 2015 році заявник отримав новий паспорт, згідно якого з 28.02.2015 року він має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (із змінами) визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 14.12.2012 року (а.с. 3). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.03.2015 року та довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. (а.с. 27, 28) спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. від 23.03.2015 року заявнику ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_2 (а.с. 4). Прийняте нотаріусом рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 не було подано у встановленій законом формі та строк заяви про прийняття спадщини, а також відсутністю даних про його постійне місце проживання (реєстрацію) із спадкодавцем безпосередньо перед смертю спадкодавиці і протягом 6 місяців після її смерті.

Як убачається із копії паспорта заявника (а.с. 25) та відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС в Житомирській області від 17.04.2015 року (а.с. 21), зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання заявника ОСОБА_1 з 28.02.2015 року є квартира АДРЕСА_1, а раніше він проживав у квартирі АДРЕСА_3. Проте надані відомості не містять інформації про зареєстроване місце проживання заявника на час смерті його матері ОСОБА_2

Заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, оскільки є її сином, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_2, виданого 24.07.1974 року виконавчим комітетом Високопічської сільської ради депутатів трудящих (а.с. 3).

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування частини домоволодіння від 09.07.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5802 (а.с. 23), заявник ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_2 набули у власність 11/100 ідеальних часток домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1. А право власності кожного з них на 11/200 часток вказаного будинку було зареєстроване 28.10.2003 року Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації (а.с. 24).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 надав показання про те, що протягом останніх 5-6 років і на теперішній час заявник фактично проживає в будинку по АДРЕСА_1, оскільки раніше кілька разів заходив за місцем його проживання, але його матері у квартирі ніколи не бачив.

ОСОБА_5, який також був допитаний у судовому засіданні в якості свідка, надав показання про те, що зі слів заявника йому відомо, що він проживав у будинку по АДРЕСА_1, років 3-4 тому заходив у квартиру, де проживав заявник, бачив там його матір, але в грудні 2012 року у квартиру не заходив.

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово, а реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадяни, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Аналіз наведених статей Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вказує на те, що місце проживання особи підлягає реєстрації у встановленому цим Законом порядку, про що проставляється відмітка в її паспорті.

За положеннями ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, такі обставини, як місце проживання особи підтверджуються відміткою в паспорті про реєстрацію місця її проживання або перебування, а в разі відсутності зареєстрованого місця проживання може бути підтверджено відповідною довідкою житлово-експлуатаційної організації або органу місцевого самоврядування. Наявність або відсутність зареєстрованого місця проживання особи мають бути доведені в суді письмовими доказами та не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, в тому числі показаннями свідків.

Всупереч передбаченого ст. 60 ЦПК України обов'язку заявника доведення обставин, якими обґрунтовуються його вимоги, до суду не надано відповідних належних та достатніх письмових доказів, що підтверджували б реєстрацію у встановленому законом порядку місця проживання спадкодавця ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 до часу її смерті, а також посилання представника заявника на те, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 місце проживання заявника було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 не підтверджено письмовими доказами.

Доведення в суді факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є можливим не тоді, коли місце проживання спадкодавця та спадкоємця зареєстровані за різними адресами, а коли спадкоємець на час відкриття спадщини не мав зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, про що свідчить відсутність у його паспорті відмітки про реєстрацію місця проживання. Така позиція містися в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року.

За наведених обставин вимоги заяви є безпідставними, не ґрунтуються на положеннях закону і в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1268 ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, ст. ст. 3, 10, 58, 59, 60, 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особи - Житомирська міська рада, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Семенцова