УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових кошів за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» КадироваВладислава Володимировича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтував тим, що між позивачем та банком був укладений договір №004-28598-120813 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для Своїх» у доларах США, згідно до умов якого сума вкладу становить 4 000,00 доларів США під 9 % річних строком до 17.08.2014. Зазначена сума була внесена на рахунок № НОМЕР_1.

За період з 12.08.2013 по 17.08.2014 банком було нараховані відсотки у розмірі 370, 71 доларів США. 18.08.2014 банком був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_2, на який 22.08.2014 із депозитного рахунку перерахувані кошти.

Позивач вказував, що на неодноразові звернення до банку про видачу з поточного рахунку коштів, банком було видано лише 500,00 доларів США. Інші звернення позивача ігнорувалися.

Враховуючи те, що станом на 22.09.2014 банк не повернув кошти у розмірі 3 870, 71 доларів США, позивач з урахуванням подальших уточнень, просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» кошти у розмірі 3 331, 95 доларів США.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 3 242, 58 доларів США. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судові витрати в розмірі 917, 32 грн.

Справа № 756/14311/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6204/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначив, що 18.08.2014 банком за умовами договору здійснено перерахування суми депозиту з процентами на поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий на підставі укладеного договору з позивачем.

Вказував, що грошові кошти позивача знаходяться на поточному рахунку, а також що з саме цього поточного рахунку за період з 22.08.2014 по 28.11.2014 позивачем знято готівку у розмірі 1 204, 00 доларів США, а тому вважав, що банк виконав свої зобов'язання відповідно до умов договору.

Також апелянт зазначив, що банк не є набувачем спірних коштів і не має повноважень з розпорядження особистими коштами клієнта, що є власністю останнього, поза межами договору між банком і клієнтом.

Враховуючи зазначене апелянт просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 12.08.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір №004-28597-120813 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий для своїх» у доларах США, відповідно до якогосума вкладу складає 4000 доларів США строком до 17.08.2014. Процентна ставка на суму вкладу становить 9% річних.

12.08.2013 позивач вніскошти на вкладний рахунок в розмірі 4000 доларів США.

18.08.2014 між позивачем та відповідачем укладено договір №008-28685-180814 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до якого відповідачем відкрито позивачу поточний рахунок № НОМЕР_2 у доларах США, процентна ставка на суму від 300 доларів США до 10000 доларів США становить 5,5%.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про видачу грошових коштів.

Листом від 27.08.2014 відповідач відмовив у видачі грошових коштів, посилаючись в тому числі на постанову Правління Національного банку України «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій».

Станом на 19.02.2015 сума, яка перебуває на рахунку позивача становить 3242,58 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договоромбанківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

29 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову №540 від 29 серпня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ і проведення валютних операцій», відповідно до пп. 9 п. 1 якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, зокрема і посилаючись на пункт 1.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних операцій з юридичними і фізичними особами затвердженого постановою Правління НБУ №516 від 03.12.03 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України за 1256/8577 від 29.12.03), яким встановлено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Доводи апеляційної скарги щодо виконання банком своїх зобов'язань перед позивачем в повному обсязі є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва