Номер провадження: 22-ц/785/2714/15
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору поруки припиненим,-

встановила:

У березні 2014 року позивачка (уточнюючи свої позовні вимоги) звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила визнати договір поруки від 14 травня 2009 року, укладений між нею та Банком, припиненим з 03 вересня 2010 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 21 лютого 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" був укладений кредитний договір № 014/0014/74/70711 про надання ОСОБА_5 кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 282800 доларів США на строк по 21 лютого 2027 року із сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами.

В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним кредитним договором 14 травня 2009 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язалась відповідати за виконання ОСОБА_5 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафу), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором.

24 лютого 2010 року відповідачем на адресу ОСОБА_6 було направлена вимога про виконання грошових зобов'язань за договором поруки.

Згідно змісту вимоги вбачається, що позичальник (ОСОБА_5.) припинив належним чином виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість.

Банк заявив вимогу до поручителя про дострокове погашення заборгованості у строк до 03 березня 2010 року. Тобто, Банк змінив термін дії кредитного договору - до виконання основного зобов'язання до 03 березня 2010 року.

Оскільки Банк не звернувся з позовом до суду щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5 протягом шести місяців, а саме до 03 вересня 2010 року, а подав відповідну позовну заяву до суду лише 01 листопада 2012 року, то, на думку позивачки, Банк втратив право на стягнення з поручителя солідарно кредитної заборгованості, оскільки договір поруки вважається припиненим з 03 вересня 2010 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано договір поруки № 014/0014/74/70711/02 від 14 травня 2009 року, укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4, припиненим з 03 вересня 2010 року.

30.07.2014 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2014 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" подало до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Банк не звернувся з позовом до суду щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протягом шести місяців, а саме до 03 вересня 2010 року, а подав відповідну позовну заяву до суду лише 01 листопада 2012 року, то Банк втратив право на стягнення з поручителя солідарно кредитної заборгованості, оскільки договір поруки вважається припиненим з 03 вересня 2010 року.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 21 лютого 2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір про надання останньому кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 282800 доларів США, строком до 21 лютого 2027 року із сплатою 13, 5 % річних за користування кредитними коштами.

У якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 14 травня 2009 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язалась відповідати за виконання ОСОБА_5 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафу), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором.

Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору, вказаного у п. 1.2. договору, а саме, повернути кредит в розмірі, зазначеному в п. 1.3. договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пені, штрафи), в розмірі, строки та випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 24 лютого 2010 року № 1-4/1192 Банком на адресу ОСОБА_6 була направлена вимога про виконання грошових зобов'язань за договором поруки.

У зазначеній вимозі Банк посилається на те, що позичальник ОСОБА_5 припинив належним чином виконувати свої зобов'язанні за кредитним договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Банк зазначив, що відповідно до п. 2.1. договору поруки у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань перед Банком за кредитним договором, поручитель повинен здійснити виконання грошових зобов'язань в обсязі, заявленому Банком в письмовій вимозі, протягом 5-ти банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Банку.

Також, одночасно з надсиланням вищевказаної вимоги до поручителя, Банк надіслав вимогу і до позичальника ОСОБА_5 на підставі п. 5.5 кредитного договору, щодо якої було встановлено термін виконання всіх грошових вимог позичальником перед Банком у строк до 03 березня 2010 року (а.с.23).

27 червня 2012 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" направив ОСОБА_4 другу вимогу про виконання грошових зобов'язань за договором поруки (а.с.47).

01 листопада 2012 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за договором кредиту № 014/0014/74/70711 від 21 лютого 2007 року, який був задоволений рішенням суду від 17 лютого 2014 року (а.с.48).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" змінив термін дії кредитного договору - до виконання основного зобов'язання ОСОБА_5 перед Банком до 03 березня 2010 року, тобто направленням боржнику та поручителю першої вимоги про дострокове погашення повної заборгованості за кредитом, що, як вже зазначалося вище, передбачено п. 5.5 кредитного договору.

При порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Згідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником.

Відповідно до п. 5.5. кредитного договору позичальник зобов'язується достроково повернути кредит, проценти та інші платежі, що визначені договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору та/або договору іпотеки/застави, інших договорів, які забезпечують погашення кредиту.

Частиною четвертою ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений, або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Крім того, у п. 24 Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-155цс13.

Відповідно до ч. 2 ст. 598 ЦК України припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Банк не звернувся з позовом до суду щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протягом шести місяців, а саме до 03 вересня 2010 року, а подав відповідну позовну заяву до суду лише 01.11.2012 року, то Банк втратив право на стягнення з поручителя солідарно кредитної заборгованості, оскільки договір поруки вважається припиненим з 03 вересня 2010 року.

Посилання апелянта на те, що роз'яснення Пленуму ВСС від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" можуть бути враховані тільки до правовідносин, які виникли після його оприлюднення, тобто після 2012 року, не заслуговує на увагу, оскільки зазначені правовідносини виникли на підставі законодавства (ЦК України), яке діє ї на даний час.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

В.І. Сватаненко