Справа №295/3879/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі : головуючого судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Дехтієвській Т.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1»янського ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1»янський Ю.Ю. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 18.05.2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1»янський Ю.Ю. як позикодавець надав, а ОСОБА_3, що виступив позичальником, отримав грошові кошти в сумі 30 300,00 грн. з терміном повернення на протязі трьох місяців. Передання грошових коштів було оформлено розпискою. В подальшому між сторонами укладено договір позики від 13.06.2013 року, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 5670,00 грн. із зобов»язанням повернути в строк до 18.06.2013 року. На підтвердження укладення договору видано розписку. Вказуючи на те, що відповідачем порушено умови договорів щодо строку повернення коштів, позивач просить, з урахуванням поданих під час розгляду справи уточнень, стягнути борг за договором позики від 18.05.2013 року в сумі 82466,20 грн., 473,18 грн. 3 % річних як відповідальність за прострочення грошового зобов»язання згідно ст. 625 ЦК України, борг за договором позики від 13.06.2013 року в сумі 5 670,00 грн., 117,44 грн. 3 % річних, моральну шкоду - 20000,00 грн., відшкодувати судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Зауважив, що за змістом укладеного 18.05.2013 року договору позики сторони визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті доларах США, тому, на думку представника, з відповідача підлягає до стягнення грошова сума в національній валюті, що відповідає в грошовому еквіваленті іноземній на час розгляду справи.

Відповідач заперечував щодо задоволення вимог, при цьому зазначив, що договір позики від 18.05.2013 року ним взагалі не укладався, а розписка, надана на підтвердження укладеного договору від 13.06.2013 року була знищена позивачем після виконання позичальником зобов»язань за цим договором.

Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що ґрунтуються на договорі позики.

18.05.2013 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1»янський Ю.Ю. як позикодавець надав, а ОСОБА_3, що виступив позичальником, отримав грошові кошти в сумі 30 300,00 грн. з терміном повернення на протязі трьох місяців. За умовами договору сторони визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті (доларах США), що становить 3 788 доларів США.

Також, 13.06.2013 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого позичальник ОСОБА_3 отримав грошові кошти в сумі 5670,00 грн., з терміном повернення до 18.06.2013 року.

На підтвердження укладення договорів позичальником видано розписки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В порушення умов договору щодо строків повернення коштів відповідач вказану суму позики не повернув. У відповідності до ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. В матеріалах справи наявні оригінали розписок, надані відповідачем. Будь-які відомості про те, що наявний підпис в наданих розписках не належить позичальнику, або проставлені ним під психологічним, фізичним примусом, шляхом обману, суду не надано.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на день постановлення рішення курс долара США, визначений НБУ, становить: 1 долар США 22,07 грн.

На день постановлення рішення заборгованість за укладеним договором позики від 18.05.2013 року складає 83 601,16 грн.

Водночас, суд звертає увагу на положення ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин суд. в межах заявлених вимог, стягує з відповідача заборгованість за договором від 18.05.2013 року в сумі 82466,20 грн.

Також підлягає до стягнення сума в 5670,00 грн. відповідно до договору позики від 13.06.2013 року.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Три відсотки річних внаслідок порушення терміну повернення коштів відповідно до умов договору від 18.05.2013 року станом на 24.02.2014 року (вказано позивачем у розрахунку) становить: 473,18 грн. (3% / 365 / 100 * 190 днів * 30 300 грн.).

За наслідками невиконання умов договору від 13.06.2013 року три відсотки річних становлять 117,44 грн. (3% / 365 / 100 * 252 дні * 5670,00 грн.).

Не підлягає до задоволення вимога про відшкодування моральної шкоди, оскільки умови договорів позики не містять положень про можливість відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Також суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд відхиляє наданий представником позивача як доказ на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в сумі 2600,00 грн. довідку та розрахунок. Наведені документи не підтверджують дійсну оплату стороною вказаних у розрахунках грошових сум.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 545, 625, 1047 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 14, 60, 88, 214-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ід. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1»янського ОСОБА_2 борг за договором позики від 18.05.2013 року в сумі 82 939,38 грн., з яких 82466,20 грн. сума основного боргу, 473,18 грн. 3 % річних як відповідальність за прострочення грошового зобов»язання згідно ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_3 (ід. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1»янського ОСОБА_2 борг за договором позики від 13.06.2013 року в сумі 5 787,44 грн., з яких 5 670,00 грн. сума основного боргу, 117,44 грн. 3 % річних як відповідальність за прострочення грошового зобов»язання згідно ст. 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_3 (ід. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1»янського ОСОБА_2 612,76 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (ід. номер НОМЕР_1) на користь держави 274,51 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: