Справа № 487/3065/15-ц
Провадження № 6/487/310/15
УХВАЛА

Іменем України

04.09.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М. при секретарі Плетенчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду від 24.06.2015 року по цивільній справі №487/3065/15-ц (провадження №2/487/1610/15), -

встановив:

09.07.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про зміну способу виконання рішень суду: апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року на підставі якого видано виконавчій лист по справі №2/1412/570/12; рішення Заводського районного суду від 18.03.2015 року частково скасованого рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 15.04.2015 року, на підставі яких виданий виконавчий лист по справі №2/487/946/15; рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2015 року, на підставі якого видано виконавчий лист по справі №2/487/1610/15. У вказаній заяві ОСОБА_1 просить зобовязати Відділ Державної виконавчої служби у Заводському районі м. Миколаєва у десятиденний термін передати їй арештоване майно боржника ОСОБА_2, а саме ? частку квартири АДРЕСА_1, видавши затверджений акт та постанову для оформлення права власності на ? частину вказаної квартири, а також зобовязати Відділ Державної виконавчої служби виселити з квартири сторонніх осіб.

Ухвалою суду від 13.08.2015 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 в частині вимог про зміну способу виконання рішення суду від 24.06.2015 року по цивільній справі №487/3065/15-ц.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що рішеннями Апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року по справі №2/412/570/12; Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.03.2015 року по справі №2/487/946/15, зміненого рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 15.04.2015 року; Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2015 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто 140518,6 грн. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області на майно боржниці ОСОБА_2 ? частку квартири АДРЕСА_2, вартістю згідно експертної оцінки 125 000 грн., накладено арешт. Проте, тривалий час зазначені рішення не виконуються. В порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», п. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999р. за №865/4158 (із змінами), державною виконавчою службою не було задоволено вимоги стягувача, оскільки на протязі 14 місяців квартира не була продана з аукціону, а на її заяву про передачу майна їй у власність відповіді не надано.

ОСОБА_1 того, ОСОБА_1 у заяві зазначає, що на сьогоднішній день у Миколаївській області відсутня будь-яка організація яка мала б ліцензію на виконання дій з продажу арештованого майна.

Посилаючись на те, що вказані обставини ускладнюють виконання судових рішень, ОСОБА_1 просить зобовязати Відділ Державної виконавчої служби у Заводському районі м. Миколаєва у десятиденний термін передати їй арештоване майно ? частку квартири АДРЕСА_1, видавши затверджений акт та постанову для оформлення права власності на ? частку вказаної квартири, та зобовязати Відділ Державної виконавчої служби у Заводському районі виселити з квартири сторонніх осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи заяви, підтвердила, що зведене виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошових коштів не виконується на протязі 17 місяців, просила задовольнити її заяву.

В судовому засіданні держаний виконавець ОСОБА_3 заперечував проти доводів ОСОБА_1, пояснив, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків від інфляції в сумі 31256,06 грн. та трьох процентів річних в сумі 710,94 грн. відкрито 18.08.2015 року та на момент розгляду даної заяви (судове засідання відбулось 21.08.2015 року) не закінчився наданий боржниці строк для добровільного виконання рішення суду. Зазначив, що на виконання інших рішень суду ОСОБА_2 на рахунок ДВС було перераховано приблизно 20 000 грн., але ОСОБА_1 відмовляється надати державному виконавцю реквізити банківської установи та номер рахунку для перерахування їй цих коштів. Просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засіданні не зявилась повторно, надала до суду заяву про відкладення розгляду справи, в звязку з хворобою дитини. Зважаючи на скорочений термін розгляду заяв про зміну способу та порядку виконання рішення, та ненадання відповідачкою належних доказів на підтвердження причин неявки в судове засіданні, оскільки з наданою довідкою вбачається, що дитина ОСОБА_2 хворіла до 04.08.2015 року, заяву ОСОБА_1 розглянуто за відсутності відповідача.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, державного виконавця Запольського В.М., дослідивши матеріали цивільної справи №487/3065/15-ц (провадження №2/487/1610/15), суд приходить до наступного.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2015 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки від інфляції в сумі 31 256, 06 грн. та три проценти річних в сумі 710,94 грн. На виконання вказаного рішення Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2/412/1610/15.

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Заводський ВДВС) ОСОБА_3 від 18.08.2015 року відкрито виконавче провадження №48461339 з виконання виконавчого листа по справі №2/412/1610/15 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки від інфляції в сумі 31 256, 06 грн. та три проценти річних в сумі 710,94 грн. Боржнику наданий строк добровільного виконання рішення до 26.08.2015 року. Копія постанови надіслана сторонам виконавчого провадження 19.08.2015 року, підтвердження про отримання сторонами згадуваної постанови в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

27.08.2015 року держвиконавцем ОСОБА_3 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №48461339 до зведеного виконавчого провадження №48567747.

Відповідно до ст.. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Хоча стаття 373 ЦПК України не конкретизує підстав для відстрочки або розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, але з огляду на положення даної статті в сукупності із загальними засадами цивільного судочинства та положеннями статей 15, 16 ЦК України можна дійти висновку, що підставами для відстрочки і розстрочки є обставини, які ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання обставини, які унеможливлюють виконання рішення суду.

Аналіз змісту ст.. 373 ЦПК України свідчить про те, що зміна способу і порядку виконання рішення суду допускається лише у виняткових випадках і полягає в заміні одного заходу примусового виконання іншим, а також у зміні черговості здійснення дій, направлених на виконання рішення суду тощо.

Таким чином при розгляді заяви про зміну способу виконання рішення в першу чергу підлягає встановленню та доведенню наявність обставин, які унеможливлюють виконання рішення.

Проте, в судовому засіданні таких обставин не встановлено. Як зазначалось вище, виконання рішення суду від 24.06.2015 року триває лише 17 днів, в матеріалах виконавчого провадження відсутні данні про отримання боржником постанови про його відкриття, фактично стягувач звернулась до суду із заявою про зміну способу виконання рішення до відкриття виконавчого провадження. Посилання стягувача ОСОБА_1 на невиконання боржником ОСОБА_2 рішень по іншим справам не можуть беззаперечно свідчити про неможливість виконання даного конкретного рішення від 24.06.2015 року.

ОСОБА_1 того, відповідно до ст.ст.. 2, 11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, на державного виконавця покладений обовязок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до ст. 32 Закону є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ст..52 Закону).

Статтею 82 Закону передбачено право стягувача оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

З поданої до суду заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення та наданих в судовому засіданні пояснень вбачається, що фактично ОСОБА_1 не згодна з діями (бездіяльністю) державного виконавця щодо примусового виконання рішення (не здійснення примусової реалізації майна або передачі його стягувачу). Проте, такі вимоги є підставою для звернення до суду зі скаргою в порядку Глави VII ЦПК України та не можуть бути підставою для зміни способу виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, суд

Ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду від 24.06.2015 року по цивільній справі №487/3065/15-ц (провадження №2/487/1610/15) - відмовити.

Ухвала вступає в законну силу через пять днів з моменту проголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області в строк та у порядку, передбачені ст.. ст.. 294,296 ЦПК України.

Суддя: З.М. Сухаревич