Провадження №2/761/24/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маліновської В.М.,

при секретарі Лазоришинець К.М., Колеснік М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест», третя особа: Закрите акціонерне товариство «РК Профіт» про визнання договору купівлі-продажу недійсним і стягнення майнової та моральної шкоди, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест» до ОСОБА_1, третя особа: Закрите акціонерне товариство «РК Профіт» про визнання добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2010 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест» (Відповідач), третя особа Закрите акціонерне товариство «РК Профіт», про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив: - визнати договір купівлі-продажу іменних акцій від 01.04.2008 року №Д-08/225PGZK, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія «Профінвест» в особі директора Гайтани Віталія Володимировича та матір'ю Позивача - ОСОБА_3 недійсним та стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, яка завдана укладенням договору купівлі-продажу іменних акцій від 01.04.2008 р. № Д-08/225PGZK у розмірі 365 296,00 грн., моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. та судові витрати (а.с.1-2 т1).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.04.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія «Профінвест» в особі директора Гайтани Віталія Володимировича та матір'ю позивача ОСОБА_3 було укладено договір № Д-08/225PGZK купівлі-продажу простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» в кількості 53 720 штук за ціною 365 296,00 грн. Однак, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що у книзі реєстрації смертей відділом ЗАГСу Саксаганського РАЦСу м. Кривого Рогу 12 грудня 1992 року зроблено відповідний запис № 1685, та як наслідок не могла бути стороною вказаного договору, підписати його та продати належні їй на підставі сертифікату іменних акцій зазначені акції ВАТ «ПГЗК». Окрім того, при укладенні спірного договору купівлі-продажу акцій сторони між якими начебто був підписаний даний договір не були присутніми під час підписання вказаного Договору. Позивач зазначає, що він є сином ОСОБА_3 та її спадкоємцем першої черги за законом. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02.02.2009 року встановлено факт прийняття Позивачем спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4. для подальшого успадкування іменних акцій ВАТ «ПГЗК». Разом з тим, Позивач зазначив, що договором купівлі-продажу акцій були порушені його права, і тому він як спадкоємець на підставі статті 22 ЦК України просить відшкодувати майнову шкоду, яка завдана укладеним договором. Оскільки позивачу не відомо на даний час хто є власником акцій (законний він чи не законний), тому позивач просить відшкодувати шкоду не в натурі, а в грошовому еквіваленті, тобто за ціною акцій, яка вказана в договорі.

Також, позивач зазначає, що йому спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких йому довелося зазнати у зв'язку з його обманом, як спадкоємця майна, що залишилась після смерті матері, та у душевних переживаннях, які позивач мав, як наслідок того, що доводилось відстоювати свої права, подаючи заяви про порушення кримінальних справ, скарги, запити до прокуратур, відділів внутрішніх справ, а тому моральну шкоду позивач оцінив в розмірі 2000,00 грн.

15.02.2011 року до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест» до ОСОБА_1, третя особа Закрите акціонерне товариство «РК Профіт» про визнання особи добросовісним набувачем за правочином, в якому ТОВ «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест» просила визнати її добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу цінних паперів №Д-08/225РGZК, що укладений 01.04.2008р. між ТОВ «ІФК Профінвест» та ОСОБА_3 (а.с.29-31 т1).

Свої позовні вимоги ТОВ «ІФК Профінвест» обґрунтовує тим, що вони придбали акції не знаючи про те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4., оскільки між директором Товариства та агентом в м. Кривий Ріг існувала домовленість, що гроші за цінні папери будуть сплачені лише після проведення перереєстрації права власності з продавця на покупця, що включає в себе процедуру ідентифікації особи продавця реєстратором та її права на цінні папери та слугує підтвердженням правомірності правочину, а відтак фактично унеможливлює будь-які шахрайські дії, так як саме реєстратор повинен був перевірити особу продавця, а тому вони є добросовісним набувачем на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України. Окрім цього, ТОВ «ІФК Профінвест» зазначило, що на час укладання оспорюваного правочину - 01.04.2008р. цінні папери, які були предметом такого договору, не перебували у володінні ОСОБА_1, оскільки останній дізнався про їх існування лише 09.04.2008р., а юридично набув право на спадщину після смерті ОСОБА_3 лише 02.02.2009р. після прийняття рішення Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг.

Відповідачем за первісним позовом - ТОВ «ІФК Профінвест» подано заперечення проти позову (а.с.96 т1), в яких зазначено, що формулювання ОСОБА_1 позовних вимог про повернення коштів не відповідає діючому законодавству України, оскільки відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р., змісту ст. 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного судочинства, наслідком застосування реституції у даному випадку може бути тільки повернення цінних паперів. Окрім того, Відповідач зазначив, що незрозумілим також є розмір визначення ціни позову в 365 296 грн., оскільки не має інформації про дійсну вартість цінних паперів на час подання позову до суду - 15.12.2010р., а відтак Відповідач вважає, що майнові вимоги про повернення коштів, що сформульовані в первісному позові не можуть бути задоволені, оскільки не відповідають діючому законодавству. Разом з тим, в письмових поясненнях від 16.08.2011р. (а.с.130 т1) Відповідач за первісним позовом зазначив, що відповідно до змісту листа № 52-16/1291 від 02.09.2009р. з боку ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_3 придбала станом на 01.01.1996р. прості акції вказаного комбінату…, тобто через три роки після смерті. Відповідно до змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» був зареєстрований у формі відкритого акціонерного товариства (колективна форма власності) у 29.12.1994р, що є наслідком приватизації, тобто відчуження акцій з державної форми власності у колективну, а тому логічно стверджувати, що ОСОБА_3 не могла придбати вказані цінні папери, оскільки втратила правоздатність у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_7. Таким чином, ОСОБА_3 на час смерті не мала та не могла мати на праві власності згадані цінні папери, відтак й ОСОБА_1 не успадкував й не міг успадкувати останні.

Окрім того, в своїх запереченнях від 04.11.2014р. (а.с.131 т2) представник Відповідача, окрім вищевикладеного, зазначив, що за змістом ст. 12 Закону України «Про власність» (в редакції 1992 року до 1993 року), підставою виникнення права власності є: праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі у суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Лише Законом України № 3180-12 від 05.05.1993 року було внесено зміни в ст. 13 ЗУ «Про власність» де об'єктами права власності могли бути акції, інші цінні папери. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про власність», який діяв на той час, право колективної власності виникало на підставі, зокрема, перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства. З огляду на наведене, ОСОБА_3 не набула за час свого життя права власності на акції, що були оформлені ЗАТ «РК Профіт» 25.03.2008р. сертифікатом простих іменних акцій на ім'я ОСОБА_3 за № НОМЕР_9 в кількості 53720 штук, а отже, ОСОБА_1 не міг успадкувати акції, які не належали його матері - ОСОБА_3, відтак права позивача на спадкове майно, зокрема акції - не порушено, оскільки вказані акції не входять у спадкову масу.

В судовому засіданні представник Позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_6 первісний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, проти зустрічного позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні.

Представник ТОВ «ІФК Профінвест» - Зайцев О.Л. проти первісного позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, позовні вимоги зустрічного позову підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Третя особа - Закрите акціонерне товариство «РК Профіт» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що первісна та зустрічна позовні заяви задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 1685, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим 12.12.1992р. Відділом ЗАГС Саксаганського РАГСУ (а.с.6 т1).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданого 26.07.1991р. Взмор'євського п/с, Долинського району, Сахалінської області (а.с.8 т1).

Відповідно до Сертифікату іменних акцій № НОМЕР_9, виданий 18 квітня 2008 року ЗАТ «РК Профіт»- ОСОБА_3 належало 53 720 шт. простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», номінальною вартістю 0,25 грн., дата випуску 23 вересня 2002р. (а.с.9 т1, 100 т1).

01 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест» (Покупець за договором) та ОСОБА_3 (Продавець за договором) був укладений договір №Д-08/225РGZК купівлі-продажу цінних паперів, за умовами якого Продавець зобов'язувався передати у власність Покупця 53 720 шт. простих іменних акцій ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», а Покупець прийняти та оплатити вказані цінні папери за ціною в розмірі 365 296,00 грн. (а.с.10 т1, 103 т1).

Як вбачається з картки рахунку за вказаним договором купівлі-продажу цінних паперів кошти перераховувались п'ятьма платежами 22.04.2008 року - 79 000,00 грн., 23.04.2008 року - 79 000,00 грн., 24.04.2008 року - 79 000,00 грн., 25.04.2008 року - 79000,00 грн. та 05.05.2008 року 49 296,00 грн. (а.с.33 т1), що також підтверджується видатковими ордерами ТОВ «ІФК Профінвест» (а.с.80-84 т1).

Як пояснив в судовому засіданні представник ТОВ «ІФК Профінвест» договір купівлі-продажу був вчинений через агента, особисто ОСОБА_3 він не бачив, так відповідач пояснив, що договір купівлі-продажу вчинявся через посередника, який отримав підписаний договір з боку ТОВ «ІФК Профінвест» через пошту, а потім через деякий час, договір, підписаний ОСОБА_3 із зазначенням її реквізитів надійшов по пошті до ТОВ «ІФК Профінвест», що також підтверджується встановлено постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.06.2009 року (а.с.12-13 т1).

10.09.2009 року прокуратурою Інгулецького району м. Кривий Ріг було порушено кримінальну справу по факту незаконних дій з приватизаційними паперами ОСОБА_3 та по факту шахрайства за ознаками злочинів, передбачених ст. 234 ч.1, ст.190 ч.4 КК України, що підтверджується постановою про порушення кримінальної справи від 10.09.2009р. (а.с.46 т1).

Позивач зазначив, що, оскільки його мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, то не могла бути стороною спірного договору купівлі-продажу цінних паперів, підписати його та продати належні їй на підставі сертифікату іменних акцій зазначені акції ВАТ «ПГЗК» у відповідній кількості. Позивач як син ОСОБА_3 та спадкоємець першої черги вважає, що внаслідок укладання спірного договору його права як спадкоємця порушені внаслідок чого він зазнав матеріальної та моральної шкоди, яка повинна бути компенсована з боку Відповідача.

Судом встановлено, що в подальшому вказані акції були відчужені ТОВ «ІФК Профінвест» Закритому акціонерному товариству «Інвестиційна фінансова компанія «АРТ-КАПІТАЛ» згідно Договору купівлі-продажу № 0421/02ДПА-08;Д-08/0258PGZK від 21 квітня 2008 року (а.с.93 т1).

Згідно листа Відкритого акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 02.09.2009р. № 52-16/1291 встановлено, що в процесі приватизації Південний гірничо-збагачувальний комбінат ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, придбала станом на 01.01.1996р. прості іменні акції ВАТ «Півд ГЗК» у кількості 790 шт., номінальною вартістю 0,25 грн. При збільшенні статутного фонду ВАТ «ПівдГЗК» у зв'язку з індексацією основних фондів в 68 разів, 19.11.2002р. Реєстратором була проведена корпоративна операція в реєстрі власників іменних цінних паперів ВАТ «ПівдГЗК». Додаткова кількість акцій була розподілена між акціонерами пропорційно їх частки в статутному фонді Товариства. Особовий рахунок на ім'я ОСОБА_3 було відкрито без ідентифікуючих даних, а саме не були вказані дані паспорту та адреси. Але на підставі довідки, наданої начальником відділом кадрів ВАТ «ПівдГЗК» повідомлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала на ВАТ «ПівдГЗК» з 27.07.1967 року по 31.12.1991 року та мала наступні ідентифікуючі дані: Паспорт - НОМЕР_5 Інгулецького РВК, 22.01.1980р.; адреса - АДРЕСА_1 (а.с.14 т1, 64 т1).

Водночас, відповідно до листа ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 22.07.2011р. № 52-16/888 «Про надання інформації» отриманого на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29.06.2011р. про забезпечення доказів, встановлено, що ВАТ «ПівдГЗК» було створено в результаті приватизації орендного підприємства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат». В процесі приватизації орендного підприємства ОСОБА_3 придбала станом на 01.01.1996р. прості іменні акції ВАТ «Півд ГЗК» у кількості 790 шт., номінальною вартістю 0,25 грн. Зазначені акції були нараховані ОСОБА_3 (рос.), як члену організації орендарів орендного підприємства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», оскільки Планом приватизації державного майна зазначеного орендного підприємства та інформацією про випуск акцій ВАТ «ПівдГЗК» станом на 01.03.1994р. передбачалась безкоштовна видача членам організації орендарів 22 990 000 акцій ВАТ «ПівдГЗК». При цьому кількість, що належала до видачі члену організації орендарів орендного підприємства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», визначалися залежно від трудового вкладу кожного з членів організації орендарів. Після збільшення статутного фонду ВАТ «ПівдГЗК» у зв'язку з індексацією основних фондів шляхом збільшення кількості акцій, 19.11.2002р. реєстратором була проведена корпоративна операція у реєстрі власників іменних цінних паперів ВАТ «ПівдГЗК», в результаті якої додаткова кількість випущених акцій була розподілена між акціонерами пропорційно їх частки в статутному фонді ВАТ «ПівдГЗК», в зв'язку з чим кількість акцій кожного акціонера збільшилась в 68 разів. Також вказано, що в процесі приватизації орендного підприємства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» при первинному розміщені акцій ВАТ «ПівдГЗК» інша ОСОБА_3 акції Товариства не набувала (а.с.124-125 т1).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02.02.2009р. у справі за № 2о-104/09 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Виконком Саксаганської районної у місті Ради м. Кривого Рогу, про встановлення факту прийняття спадщини, - встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4., для подальшого успадкування акцій ВАТ «Південний ГЗК», що належали ОСОБА_3 (а.с.15 т1).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2012р. рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 лютого 2009 року скасовано, заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Виконком Саксаганської районної у місті Ради м. Кривого Рогу, про встановлення факту прийняття спадщини - залишено без розгляду, та роз'яснено ОСОБА_1 про право подати позов на загальних підставах (а.с.26-27 т2).

Відповідно до листа ЗАТ «РК ПРОФІТ» вих. № 48-11 від 07.02.2011р., ведення системи реєстру власників іменних акцій цінних паперів ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» було передано 19.01.2011р. новому реєстратору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський Регіональний Реєстратор» (а.с.25 т1).

Згідно листа ТОВ «Рівненський Регіональний Реєстратор» вих. № 1/74/01 від 17.03.2011р. станом на дату передачі реєстру - 19.01.2011р. особовий рахунок на ім'я ОСОБА_3 в системі реєстру ВАТ «ПівдГЗК» відсутній (а.с.75 т1). Разом з тим, відповідно до копії журналу обліку записів у реєстрі цінних паперів, отриманому від попереднього реєстроутримувача ЗАТ «РК Профіт», цінні папери ОСОБА_3 в кількості 53 720 штук були передані ТОВ «ІФК Профінвест» 18.04.2008р за наслідками цивільно-правової угоди. Далі частина акцій, які належали ТОВ «ІФК Профінвест» були знерухомлені на ВАТ «МФС», також, відповідно до копії журналу обліку сертифікатів, сертифікат акції серії НОМЕР_9 на 53 720 штук акцій на ім'я ОСОБА_3 був виписаний 18.04.2008р., але ОСОБА_3 не отриманий, того ж дня сертифікат був погашений за наслідками цивільно-правової угоди, що підтверджується листом вих. № 1/113/1 від 05.05.2011р. (а.с.97 т1), вих. № 1/130/1 від 07.06.2011р. (а.с.115 т1), вих. № 1/151/1 від 14.07.2011р. (а.с.126 т1).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 18.04.2008р. звернулась до Третьої особи - ЗАТ «РК Профіт» з заявою про зміну реквізитів від 01.04.2008р., в якій зазначила нові реєстраційні дані, зокрема: - паспорт - НОМЕР_6 Інгулецьким Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 02.02.1996р., - адреса - 50000, АДРЕСА_2 (а.с.102 т1). До вказаної заяви було додано Анкету фізичної особи, в якій була зазначена наступна ідентифікуюча інформація ОСОБА_3, а саме: 1) дата та місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_5., місто Пушкін Ленінградської області; 2) ідентифікаційний номер НОМЕР_1; 3) паспорт НОМЕР_6 Інгулецьким РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 02.02.1996р.; 4) місце проживання: 50000, АДРЕСА_2 (а.с.98 т1). Водночас, ОСОБА_3 звернулась до ЗАТ «РК Профіт» з Запитом на отримання сертифікату акцій, та просила не надсилати сертифікат, в зв'язку з подальшим продажем акцій (а.с.99 т1), на підтвердження чого 18.04.2008р. надала ЗАТ «РК Профіт» передавальне розпорядження від 18.04.2008р. на користь ТОВ «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест» (а.с.101 т1).

Відповідно до Листа Інгулецького районного відділу Управління МВС України у Дніпропетровській області № 26/7176 від 07.06.2011р. встановлено, що паспорт серії НОМЕР_6 СГІРФО Інгулецького РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області не видавався (а.с.114 т1).

Разом з тим, згідно Довідки № 81 від 18.07.2011р. ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: с. Мартем'яновичі, Могилівської області, паспорт НОМЕР_7, виданий 22.01.1980р. ОВД Інгулецького РИК м. Кривого Рогу, зареєстрована АДРЕСА_3. Працювала з 27.07.1967р. по 01.04.1968р. ЖКО прибиральниця, з 01.04.1968р. по 31.12.1991р. робоча озеленення ЖКО ділянка благоустрою. Звільнена з 31.12.1991р. за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (а.с.127 т1).

З копії спадкової справи № 288/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_3, направленої Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою на запит суду від 04.08.2014р. № 12167/13-Вих2/761/115/2014/г-40 (а.с.95 т2) судом встановлено, що 08 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори з заявою за № 667 про прийняття спадщини за законом після померлої матері - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.98 т2).

Постановою державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. № 108/02-31 від 01.02.2013р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва по право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки заявник пропустив шестимісячний трок для подачі заяви про прийняття спадщини, та запропоновано Позивачу відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 3, 4 ЦПК України звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 (а.с.108 т2).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу УРСР (чинного на час смерті ОСОБА_3.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).

Водночас, згідно ст. 1216 ЦК України, який набув чинності 01.01.2004р. спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 посилалась на те, що ОСОБА_3 до 31.12.1991р. працювала на Орендному підприємстві «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», яке було створено в 1990р., а відтак як працівник мала право на акції при створенні акціонерного товариства.

Відносини щодо оренди майна державних підприємств та організацій регулювались, зокрема Законом України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» в редакції від 10.04.1992р.

Орендарями можуть бути організації орендарів, створені членами трудового колективу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів, громадяни та юридичні особи України, іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства (ст. 6 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій»).

Згідно ч.ч.1-3 ст. 9 зазначеного Закону у разі прийняття членами трудового колективу рішення про укладення договору оренди особи, які бажають стати орендарями, створюють організацію орендарів.

Загальні збори або збори уповноважених організації орендарів обирають її керівні органи, затверджують положення про організацію орендарів, яке підлягає державній реєстрації у виконавчому комітеті Ради народних депутатів або місцевій державній адміністрації за місцезнаходженням об'єкта оренди.

До реєстрації положення про організацію орендарів у виконавчому комітеті Ради народних депутатів або місцевій державній адміністрації кожен член трудового колективу підприємства, організації має право вступу в організацію орендарів на підставі особистої заяви.

За ч.ч.5-6 ст. 9 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» організація орендарів набуває прав юридичної особи з дня її державної реєстрації. Створена трудовим колективом організація орендарів має переважне перед іншими фізичними та юридичними особами право на укладення договору оренди майна того державного підприємства, організації, де вона створена.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» діяльність підприємства, організації, структурного підрозділу підприємства, організації, цілісні майнові комплекси яких передано в оренду, припиняється як державних з моменту реєстрації у встановленому законом порядку статуту створеного орендарем підприємства, господарського товариства тощо. З цього моменту припиняються і розриваються трудові договори (контракти) з працівниками цього підприємства, організації, структурного підрозділу.

Створене орендарем підприємство, господарське товариство тощо стає правонаступником прав та обов'язків державного підприємства, організації відповідно до договору оренди. Якщо об'єктом оренди є цілісний майновий комплекс структурного підрозділу, створене орендарем підприємство, господарське товариство тощо стає правонаступником прав та обов'язків державного підприємства, організації, пов'язаних з діяльністю цього структурного підрозділу (ст. 17 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій»).

Згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх структурних підрозділів, зданих в оренду» в редакції від 20.05.1993р. приватизація цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх структурних підрозділів, зданих в оренду, балансова вартість основних фондів яких перевищує 20 млн. карбованців і визначена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 1992 року N 229 "Про проведення загальної переоцінки основних фондів, заліку взаємної заборгованості підприємств та поповнення оборотних коштів державних підприємств і організацій", здійснюється шляхом продажу належних державі акцій відкритих акціонерних товариств (надалі - товариства), заснованих державними органами приватизації та орендарями.

Рішення про приватизацію зданого в оренду державного майна приймається державними органами приватизації, якщо на це є згода орендаря.

Відповідно до п.п.2-3 зазначеного Декрету після затвердження плану приватизації засновники у 10-денний термін приймають рішення про створення товариства, затверджують його статут і подають ці документи разом з іншими необхідними матеріалами для державної реєстрації товариства. При цьому до реєстрації товариства відкрита підписка на акції не проводиться, плата за реєстрацію не справляється. Рішення про створення товариства є установчим договором.

З моменту реєстрації товариства договір оренди вважається розірваним, діяльність підприємства, господарського товариства тощо (надалі - підприємство), створеного на базі орендованого майна, припиняється, товариство стає правонаступником прав і обов'язків створеного орендарем підприємства.

Пунктами 4-7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх структурних підрозділів, зданих в оренду» до статутного фонду товариства вноситься державне майно, здане в оренду, та майно, що є власністю орендаря і перебуває на балансі підприємства, створеного орендарем. На вартість свого внеску орендар одержує акції створеного товариства. Якщо одним із засновників товариства є організація орендарів, то розподіл акцій між членами організації провадиться у місячний термін з дня реєстрації товариства відповідно до порядку, який визначається організацією орендарів.

Члени трудового колективу підприємства, створеного орендарем, а також члени організації орендарів мають право на пільгове придбання акцій, що належать державі, відповідно до статті 25 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств". Після розподілу між членами організації орендарів акцій товариства, одержаних на вартість свого внеску, та пільгового придбання ними акцій, що належать державі, організація орендарів ліквідується.

Статтею 24 Закону України «Про господарські товариства» в редакції станом на 13.01.1993р. акціонерним визнається товариство, яке має статутний фонд, поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов'язаннями тільки майном товариства. Акціонери відповідають за зобов'язаннями товариства тільки в межах належних їм акцій.

До акціонерних товариств належать: відкрите акціонерне товариство, акції якого можуть розповсюджуватися шляхом відкритої підписки та купівлі-продажу на біржах; закрите акціонерне товариство, акції якого розподіляються між засновниками і не можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися та продаватися на біржі (ст. 25 Закону України «Про господарські товариства»).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про господарські товариства» засновниками акціонерного товариства можуть бути юридичні особи та громадяни. Засновники акціонерного товариства укладають між собою договір, що визначає порядок здійснення ними спільної діяльності по створенню акціонерного товариства, відповідальність перед особами, що підписалися на акції, і третіми особами.

Для створення акціонерного товариства засновники повинні зробити повідомлення про намір створити акціонерне товариство, здійснити підписку на акції, провести установчі збори і державну реєстрацію акціонерного товариства.

Згідно зі ст.ст. 27, 28 Закону України «Про господарські товариства» акціонерне товариство має право випуску облігацій та інших цінних паперів відповідно до законодавства України про цінні папери та фондову біржу.

Акції купуються учасниками при створенні акціонерного товариства на підставі договору з його засновниками, а при додатковому випуску акцій у зв'язку із збільшенням статутного фонду - з товариством. Якщо інше не передбачено статутом товариства, акція може бути придбана також на підставі договору з її власником або держателем за ціною, що визначається сторонами, або за ціною, що склалася на фондовому ринку, а також у порядку спадкоємства громадян чи правонаступництва юридичних осіб. Порядок реалізації акцій визначається відповідно до законодавства України.

Разом з тим, відповідно до ст. 29 визначеного Закону при створенні акціонерного товариства акції можуть бути розповсюджені шляхом відкритої підписки на них (у відкритих акціонерних товариствах) або розподілу всіх акцій між засновниками (у закритих акціонерних товариствах).

Статтею 30 Закону України «Про господарські товариства» відкрита підписка на акції при створенні акціонерного товариства організується засновниками. Засновники в будь-якому випадку зобов'язані бути держателями акцій на суму не менше 25 відсотків статутного фонду і строком не менше двох років. Засновники акціонерного товариства публікують повідомлення про наступну відкриту підписку, в якому мають бути вказані його фірмове найменування, предмет, цілі та строки діяльності товариства, склад засновників, дата проведення установчих зборів, розмір статутного фонду, що передбачається, номінальна вартість акцій, їх кількість та види, переваги і пільги засновників, місце проведення, початковий та кінцевий строки підписки на акції, склад майна, що вноситься засновниками в натуральній формі, найменування банківської установи та номер розрахункового рахунку, на який мають бути внесені початкові внески. За рішенням засновників у повідомлення можуть бути включені також інші відомості. Строк відкритої підписки не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про господарські товариства» акціонер у строки, встановлені установчими зборами, але не пізніше року після реєстрації акціонерного товариства, зобов'язаний оплатити повну вартість акцій. У разі несплати у встановлений строк акціонер, якщо інше не передбачено статутом товариства, сплачує за час прострочки 10 відсотків річних від суми простроченого платежу. При несплаті протягом 3 місяців після встановленого строку платежу акціонерне товариство має право реалізувати ці акції в порядку, встановленому статутом товариства.

Згідно п. 2 Порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.1992р. № 686 (далі - Порядок) рішення про перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариство приймається державним органом приватизації на підставі плану приватизації цього підприємства в 10-денний строк з дня його затвердження. План приватизації розробляється і затверджується відповідно до чинного законодавства.

Пунктами 3, 6 Порядку визначено, що державний орган приватизації в 10-денний строк з дня прийняття ним рішення про перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариство подає для державної реєстрації товариства заяву на реєстрацію, рішення про створення товариства, а також його тимчасовий статут.

Рішення державного органу приватизації про створення відкритого акціонерного товариства є також рішенням про випуск акцій цього товариства. Випуск акцій відкритого акціонерного товариства здійснюється за рахунок його коштів.

Реєстрація випуску акцій відкритого акціонерного товариства провадиться у порядку, визначеному Мінфіном (п. 7 Порядку).

Так, перший випуск (емісія) акцій відкритих акціонерних товариств, створених із державних підприємств у процесі приватизації, та інформації, та інформація про їх випуск, реєструвався відповідно до Порядку реєстрації випуску акцій відкритих акціонерних товариств, створених із державних підприємств у процесі приватизації, та інформації про їх випуск, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.11.1993р № 94 (далі - Порядок реєстрації випуску акцій)

Реєстрація випуску акцій відкритих акціонерних товариств, створених із державних підприємств у процесі приватизації (далі - акцій), та інформації про їх випуск провадиться фінансовими органами України (п. 2 Порядку реєстрації випуску акцій).

Пунктами 3, 4 визначеного Порядку емітент має право на випуск акцій з моменту його реєстрації у фінансовому органі і присвоєння номера реєстрації. Емітентом акцій виступає відкрите акціонерне товариство, створене з державного підприємства в процесі приватизації.

Емітент має право на опублікування інформації про випуск акцій з моменту її реєстрації у фінансовому органі. Акції допускаються:- для розміщення серед працівників підприємства на пільгових умовах, передбачених ст.25 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", з моменту реєстрації випуску акцій: - для відкритого (вільного) продажу не раніш як через 30 календарних днів після опублікування інформації про їх випуск.

Відповідно до п. 7 Порядок реєстрації випуску акцій до інформації про випуск акцій відкритого акціонерного товариства повинні бути включені такі відомості: а) характеристика емітента, а саме: - повне фірмове найменування, місцезнаходження, історична довідка, предмет діяльності, середньоспискова кількість працівників, а також професійні дані про керівника - освіта, кваліфікація, трудовий стаж; фінансові результати (прибуток, збитки) та валюта балансу за минулий рік та на дату створення акціонерного товариства; - опис діяльності емітента, інформаційні відомості про виробництво, реалізацію, наукові дослідження, кредиторську і дебіторську заборгованість; б) дані про емісію акцій: - дата і номер рішення державного органу приватизації про створення акціонерного товариства; мета використання фінансових ресурсів, залучених від емісії, а саме - приватизація майна державних підприємств; - вид і категорії акцій, кількість, номінальна вартість і сума емісії акцій. При цьому акції повинні бути простими іменними; - число серій і порядкові номери акцій; - порядок розміщення акцій згідно з планом приватизації підприємства (сума та питома вага акцій, які розміщуються на пільгових умовах серед працівників підприємства, в т.ч. за рахунок приватизаційних майнових сертифікатів та власних коштів, вільний продаж, продаж за некомерційним конкурсом, резерв); - дати початку і припинення розміщення акцій на пільгових умовах працівникам підприємства; - дати початку припинення відкритого (вільного) продажу акцій; - метод обчислення і термін виплати дивідендів (як правило, за підсумками року після затвердження розміру дивідендів загальними зборами акціонерів у невизначений термін); в) перелік і результати попередніх емісій цінних паперів, терміни їх обігу, а також розподіл цінних паперів за видами (акції трудових колективів, акції підприємств, облігації підприємств); г) фактори ризику, пов'язані з видом діяльності підприємства; д) відомості про торговця цінними паперами, якщо емітент чи орган приватизації користується його послугами при випуску акцій, із зазначенням номера дозволу Мінфіну України на здійснення діяльності по випуску та обігу цінних паперів. Інформація про випуск акцій може містити й інші відомості.

Наказом Фонду державного майна України від 30.11.1994р. № 67-АТ Комісією з приватизації майна, зданого в оренду організації орендарів ОП «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг) були розроблені та прийняті акт оцінки вартості та план приватизації майна цього підприємства. Розпорядженням по Фонду від 06.06.1994р. за № 47-РОМ та від 24.11.1994р. № 32-РПП ці документи були затверджені, в зв'язку з чим керуючись Декретом Кабінету Міністрів України від 20.05.1993р. № 57-93 створено відкрите акціонерне товариство «Криворізький Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с.143 т2).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.08.2011р. встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (ВАТ «ПІВДГЗК») зареєстроване 29.12.1994р. Засновниками ВАТ «ПІВДГЗК» визначено: - Організація орендарів «Південно гірничо-збагачувального комбінату», розмір внеску до статутного фонду - 390 830 000,00 грн.; - Фонд державного майна України, роз мір внеску до статутного фонду - 145 084 800,00 грн. (а.с.129-130 т2).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК ( 435-15 ), статтями 55, 69 Закону України від 19 вересня 1991 року N 1576-XII "Про господарські товариства" і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. В акціонерних товариствах до спадкоємців переходить право власності спадкодавців на акції. Зі складу спадщини не можуть бути виключені права на акції закритих акціонерних товариств. За відсутності в законі обмежень щодо спадкування права на акції такого товариства суди не повинні відмовляти у визнанні права власності спадкоємців на акції.

Так, з наведених норм законодавства, вбачається, що орендне підприємство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», на якому до 31.12.1991р. працювала мати Позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було перетворене на Відкрите акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» лише 29.12.1994р., відтак перший випуск (емісія) акцій ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», яке було створено в результаті приватизації державного підприємства був зареєстрований вже після смерті матері ОСОБА_1 - ОСОБА_3, а відтак остання на час відкриття спадщини не набула права власності на відповідну кількість акцій ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Серед іншого, з матеріалів справи вбачається, що ідентифікуючі дані матері позивача ОСОБА_3 були наступними: дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6., місце народження: с. Мартем'яновичі, Могилівської області, паспорт - НОМЕР_8 Інгулецького РВК, 22.01.1980р., адреса АДРЕСА_1, а ідентифікуючі дані ОСОБА_3, яка отримала сертифікат іменних акцій № НОМЕР_9 наступні: дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_5., місце народження: місто Пушкін, Ленінградської області, паспорт - НОМЕР_6 Інгулецьким РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровьскій обл., 02.02.1996р., адреса АДРЕСА_5. Таким чином, судом встановлено, що вказаний сертифікат іменних акцій № НОМЕР_9 на 53 720 шт. ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» був отриманий невідомою особою, оскільки на час випуску акцій ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» мати позивача - ОСОБА_3 померла внаслідок чого не могла набути права власності на відповідні акції.

Позивач в позовній заяві просив визнати недійсним Договір купівлі-продажу простих іменних акцій ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» № Д-08/225PGZK від 01.04.2008р., укладений між ТОВ «ІФК Профінвест» та ОСОБА_3 з підстав того, що на час вчинення спірного правочину цивільна дієздатність його мати ОСОБА_3 була припинена в зв'язку з її смертю, а відтак зазначений правочин суперечить ч.ч.1-2 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 9 листопада 2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Разом з тим, судом встановлено, що спірний договір купівлі-продажу цінних паперів був укладений 01.08.2008р. між невстановленою особою, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_3 та ТОВ «ІФК Профінвест», оскільки мати Позивача - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4. не могла бути власником відповідних акцій, оскільки на час їх випуску вже померла, а відтак підстави для визнання спірного договору купівлі-продажу цінних паперів від 01.04.2008р. недійсним, на які посилається Позивач за первісним позовом - відсутні.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_3 після смерті останньої до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, обгрунтовуючи це тим, що після її смерті не залишилось жодного майна, яке могло б бути успадковане. Водночас про наявність договору купівлі-продажу цінних паперів від 01.04.2008р., які на його думку належали його матері - ОСОБА_3 дізнався 09.04.2008р., проте лише 08.05.2013р. подав заяву про прийняття спадщини після померлої матері до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, внаслідок чого постановою державного нотаріуса Грабевник О.В. від 01.02.2013р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4., оскільки Позивач пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Дані про оскарження даної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії або про звернення ОСОБА_1 до відповідного суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після померлої матері - ОСОБА_3 Позивачем за первісним позовом не надано та таких не здобуто в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, з урахуванням наведеного, перевіривши всі обставини справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та з урахуванням того, що на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_3 остання не набула права власності на прості іменні акції ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», а відтак такі акції не увійшли до складу спадкової маси після спадкодавця, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ІФК Профінвест» про визнання договору купівлі-продажу цінних парерів від 01.04.2008р. недійсним і стягнення майнової та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Щодо зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест» до ОСОБА_1, третя особа: Закрите акціонерне товариство «РК Профіт» про визнання добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Так, представник ТОВ «ІФК Профінвест» в судовому засіданні зазначив, що Товариство є добросовісним набувачем за укладеним правочином, предметом якого були цінні папери, оскільки останні не перебували у володінні Позивача за первісним позовом на час укладення оспорюваного правочину, тобто 01.04.2008р., а дізнався про існування цінних паперів лише 09.04.2008р.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документам, який засвідчує його право власності.

Судом установлено, як вже зазначалося вище, ТОВ «ІФК Профінвест» згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № Д-08/225PGZK від 01.04.2008р. набуло право власності на 53 720 шт. простих акцій ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», а 21.04.2008р. ТОВ «ІФК Профінвест» продало зазначені акції ЗАТ «Інвестиційна фінансова компанія «АРТ-КАПІТАЛ» згідно договору купівлі-продажу № 0421/02ДПА-08;Д-08/0258PGZK від 21.04.2008р.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Щодо права власності, то Цивільний кодекс України передбачає можливість його виникнення на підставі рішення суду у випадках, встановлених ст.376 ЦК України, а підтвердження рішенням суду наявного в особи права власності - у випадках, встановлених ст.392 ЦК України. В інших випадках право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Разом з тим, ст.ст.15, 16 ЦК України захищає порушене право особи в спосіб, установлений законом, а в даному випадку права ТОВ «ІФК Профінвест» на відповідну кількість акцій ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» ніким не порушено, а обраний ним спосіб захисту - визнання добросовісним набувачем - законом не передбачений.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України в своєму рішенні по справі № 6-13679св08 від 16.02.2011р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест» до ОСОБА_1, третя особа: Закрите акціонерне товариство «РК Профіт» про визнання добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу - відсутні.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 529, 548 ЦК УРСР, ст.ст. 11, 15, 16, 203, 215, 388, 392, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 6, 9, 16, 17 Закону України «Про оренду майна державних підприємств та організацій» в редакції від 10.04.1992р., Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їхніх структурних підрозділів, зданих в оренду» в редакції від 20.05.1993р., Закону України «Про господарські товариства» в редакції станом на 13.01.1993р., Порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.1992р. № 686, Порядку реєстрації випуску акцій відкритих акціонерних товариств, створених із державних підприємств у процесі приватизації, та інформації про їх випуск, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.11.1993р № 94, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 222, 223, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест», третя особа: Закрите акціонерне товариство «РК Профіт» про визнання договору купівлі-продажу недійсним і стягнення майнової та моральної шкоди, - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-фінансова компанія Профінвест» до ОСОБА_1, третя особа: Закрите акціонерне товариство «РК Профіт» про визнання добросовісним набувачем за договором купівлі-продажу, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: