№ 2/639/412/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року Жовтневийрайонний суд м. Харковаускладі:

головуючогосудді ОСОБА_1,

за участю секретаря Макушенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Мегабанк», треті особи Дзержинський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ,ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль та виключення його з акту опису та зняття арешту,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в остаточній редакції якого просив визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ, моделі 21070 легковий седан, 2006 року випуску, зеленого кольору, шасі № ХТА8797, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та виключити з опису та зняти арешт, накладений на даний автомобіль.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що з метою працевлаштування в службі таксі почав підшукувати для себе відповідний автомобіль і 25.09.2008 р. на автомобільному ринку знайшов ВАЗ 2107, який оглянув, стан автомобілю його задовольнив. 25.09.2008 р. передав третій особі ОСОБА_4 грошові кошти в еквіваленті 5700 дол. США (за курсом НБУ на день платежу 27702 грн.) в якості оплати вартості автомобіля. Третя особа діяв від імені власника автомобіля відповідача ОСОБА_3 на підставі довіреності від 24.05.2008 р. та мав необхідний обсяг повноважень для продажу автомобіля. Угода з купівлі-продажу автомобіля була повністю виконана в момент вчинення, на підтвердження чого ОСОБА_4 йому видано відповідно розписку про продаж автомобіля. Одночасно з передачею транспортного засобу йому передано два комплекти ключів від автомобілю та свідоцтво про його реєстрацію . Отже, ним вчинено дії, спрямовані на набуття права власності на автомобіль, а відповідачем ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4, вчинені дії, які свідчать про його намір передати свої права власника автомобіля іншій особі. Зазначає, що таким чином 25.09.2008 р. вчинено правочин, спрямований на набуття ним права власності на автомобіль із цього часу він правомірно, відкрито та без обмежень (до 09.01.2014 р.) користується автомобілем, підтримує власним коштом авто у безпечному стані та виконує інші дії, обовязкові для власників транспортних засобів.

На час подання позову, згідно облікових даних власником автомобілю зареєстровано відповідача ОСОБА_3, внаслідок чого в рамках виконавчого провадження ВП № 41137052 із стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості на користь відповідача ПАТ «Мегабанк», державним виконавцем встановлено автомобіль як майно, яке належить відповідачу ОСОБА_3, оголошено автомобіль у розшук та згодом затримано. 09.01.2014 р. проведено опис та на автомобіль накладено арешт, про що складено відповідний акт. В подальшому за рішенням державного виконавця автомобіль передано йому на відповідальне зберігання, оскільки саме він керував автомобілем під час затримки опису й арешту майна і саме він починаючи з 25.09.2008 р., відкрито здійснює усі функції власника, а саме володіє, користується, утримує, захищає свої права власника щодо автомобілю, здійснює страхування відповідальності. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова з відповідача ОСОБА_3 та інших осіб солідарно стягнуто грошову суму, зокрема з відповідача ОСОБА_3 через невиконання ним умов договору поруки, укладеного 12.08.2010 р. Умовами договору поруки від 12.08.2010 р. не передбачено ніяких обмежень щодо розпорядження відповідачем своїм майном, зокрема автомобілем. На момент укладення договору поруки між ним та ОСОБА_3 вже було вчинено правочин, спрямований на припинення права власності на спірний автомобіль та набуття позивачем прав власника автомобіля. На момент ухваленні рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_3 грошових коштів та відкриття виконавчого провадження в рамках якого проведено опис та накладено арешт, автомобіль вже близько 5 років знаходився у його відкритому володінні та користуванні . Вказує, що автомобіль не можна вважати майном, що належить боржнику відповідачу ОСОБА_3 і на яке може бути звернено стягнення за невиконання останнім зобовязань за договором поруки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні вищевикладеним.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання жодного разу не зявився, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Представник відповідача ПАТ «Мегабанк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, у своїх запереченнях зазначив, що між ПАТ «Мегабанк»таКличковим Д.А.12.08.2010 р. укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 поручився перед банком за виконання ОСОБА_5 в повному обсязі усіх обовязків, що виникли з кредитного договору від 23.07.2008 р. та договору поруки. Позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» задоволені та стягнуто в солідарному порядку з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 24894,66 дол. США. В провадженні Дзержинського ВДВС ХМУЮ за заявою ПАТ «Мегабанк» відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, в рамках якого 09.01.2014 р. державним виконавцем проведено опис майна боржника , про що складено відповідний акт опису арешту майна, автомобіль залишено на відповідальне зберігання позивачу. Оформлення купівлі-продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства. Позивач, отримавши автомобіль від відповідача на підставі довіреності, не вжив заходів щодо продажу транспортного засобу або переоформлення його на іншого власника в порядку, передбаченому правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.1998 р., тому не набув права власності на нього.

Представник третьої особи Дзержинського ВДВС ХМУЮ надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа, ОСОБА_4 у судове засідання жодного разу не з,явився про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ПАТ «Мегабанк», дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом.

Так, судовим розглядом встановлено, що автомобіль марки ВАЗ, моделі 21070 легковий седан, 2006 року випуску, зеленого кольору, шасі № ХТА8797, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований МРЕВ м. Харкова ДАІ ГУ УМВСУ 01.06.2006 року, згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і на праві власності належить ОСОБА_3. (а.с.6)

24.05.2008 року ОСОБА_3 видав довіреність строком на сім років, яка дійсна була до 24.05.2015 року, с правом часткового або повного передоручення, відповідно до якої уповноваживКолесникова ОСОБА_6 та ОСОБА_7 управляти та розпоряджатися незалежно один від одного автомобілем марки ВАЗ, моделі 21070 легковий седан, 2006 року випуску, зеленого кольору, шасі № ХТА8797, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та представляти його інтереси з широким спектром повноважень ( а.с. 7).

У свою чергу, 25 вересня 2008 року на підставі нотаріально посвідченої довіреностіКолесников М.П., від імені ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_2, управляти та розпоряджатись належним йому вказаним вище автомобілем. Довіреність дійсна до 24 травня 2015 року. ( а.с.8).

Положення ст. 244 ЦК України передбачають, що на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності.

Як зазначив у судовому засіданні представник позивача, при оформленні ОСОБА_8 довіреності , позивачем йому було передано грошові кошти у сумі еквівалентній 5700 доларів США за придбання спірного автомобіля, у зв'язку з чим вважає, що між сторонами фактично відбувся договір купівлі-продажу.

Згідно розписки, копія якої міститься в матеріалах справи, дійсно ОСОБА_8 продав автомобіль марки ВАЗ, моделі 21070 легковий седан, 2006 року випуску, зеленого кольору, шасі № ХТА8797, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по генеральній довіреності ОСОБА_2Б, за суму еквівалентну 5700 доларів США. ( а.с. 5).

Відповідно до змісту статей 202, 208, 626, 638, 655 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як було встановлено в судовому засіданні договір купівлі-продажу вищезазначеного автомобіля між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не укладався, а останнім була тільки видана довіреність з правом керування та розпорядження транспортним засобом, у тому числі і з правом зняттяавтомобіль з обліку та постановки на тимчасовий або постійний облік та ін.

Відповідно до п. п. 2,7, 8, 42 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів) в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Для того, щоб здійснити продаж автомобіля, зняти його з обліку та перереєструвати на нового власника необхідно, щоб був відсутній арешт автомобіля чи заборона зняття його з обліку.

Крім того, власник автомобіля повинен підтвердити правомірність придбання транспортних засобів зазначеними в Правилах документами, засвідченими підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою.

Серед зазначених в цих Правилах документів відсутні довіреність, розписка про отримання грошових коштів та усний договір купівлі-продажу автомобіля, який нібито був укладений між сторонами. Натомість вказано, що одними із таких документів можуть бути договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Перед видачею довіреності від 25.09.2008 року на ім'я ОСОБА_2, автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ.

Таким чином, придбання позивачем спірного автомобіля на підставі довіреності не можна вважати правомірним, тому за цим договором він не набув право власності на транспортний засіб.

Крім того, як пояснив представник позивача у судовому засіданні , на даний час довіреність від 25.09.2008 року на передачу позивачу автомобіля не є дійсною, оскільки сплив строк її дії. Також представником не надано суду для огляді у судовому засіданні оригінал розписки від 25.09.2008 року.

Отже, сторони не вжили заходів щодо переоформлення транспортного засобу у порядку, визначеному Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів.

Таким чином, за позивачем не можна визнати право власності на автомобіль з підстав передбачених ст. 392 ЦК України.

Також суд не вбачає підстав для виключення спірного транспортного засобу з акту опису та зняття з нього арешту у зв,язку із відсутністю для цього правових підстав. Тому у задоволенні позовних вимог у цій частині необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.,10,11,60,169,208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, ст.. ст. 203, 208, 237, 244, 328, 334,392 ЦК України, постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ПАТ «Мегабанк», треті особи Дзержинський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ,ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль та виключення його з акту опису та зняття арешту- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий, суддя Срокіна І.І.