КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/520/1740/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Петренка В.С.
при секретарі - Гарнаженко Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Мігфінанс"
про стягнення боргу за договором позики,
ТОВ "Мігфінанс" звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та заяви про розподіл судових витрат, просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики у розмірі 6 652,00грн., яка складається з: 550,00грн. - основний борг, 2 981,00грн. - проценти за користування позикою, 2 871,00грн. - пеня за весь час прострочення, 250,00грн. - штраф, а також просить суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 978,78грн.
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 07.05.2014року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позивач надав позичальнику короткострокову позичку з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних).
Представник позивача зазначає, що відповідно до п. 3.1 договору позику, позичальник зобов'язався повернути позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею в обумовлений термін, однак незважаючи на закінчення встановленого договору строку повернення отриманої позики, свої зобов'язання до теперішнього часу відповідачка не виконала.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення умов укладеного договору позики, відповідачкою не було повернуто борг у встановлений у договорі термін, ТОВ "Мігфінанс" звернулося до суду із відповідним позовом.
У судове засідання 16.04.2015року представник позивача не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка - ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи (а.с. 22), у судове засідання не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Грошові кошти у розмірі 550,00грн. були отримані відповідачкою, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 07.05.2014року (а.с. 6).
Однак до теперішнього часу відповідачка своє зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконала.
Невиконання відповідачкою зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ТОВ "Мігфінанс" до суду із відповідним позовом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ч.1 та ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики, відповідачкою - ОСОБА_2 не було повернуто у строк, зазначений у договорі позики від 07.05.2014року, ТОВ "Мігфінанс" позику, а саме: грошові кошти у розмірі 550, 00грн., що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги ТОВ "Мігфінанс" про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики у сумі 550,00грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування грошовими коштами у розмірі, що встановлені у договорі позики від 07.05.2014року, судом перевірена правильність їх нарахування та вимоги про стягнення з ОСОБА_2 цих коштів також задовольняються судом - позивачу присуджуються проценти за користування позикою у розмірі 2 981,00грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки пені у розмірі 2 871,00грн. та штрафу у розмірі 250,00грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦПК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Приймаючи до уваги, що розмір пені (2 871, 00грн.) значно перевищує розмір заборгованості за кредитом (550, 00грн.), суд, з власної ініціативи, вважає за необхідне зменшити розмір пені з 2 871, 00грн. до суми основного боргу 550, 00грн.
З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 пені за весь час прострочення та штрафу, підлягають частковому задоволенню, а саме: пеня за весь час прострочення у розмірі 550,00грн. та штраф у розмірі 250,00грн.
Згідно ч.1 та ч.2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
З матеріалів справи слідує, що інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Мігфінанс" в суді представляв адвокат Суменко Вячеслав Олександрович на підставі договору №01-10/2015 про надання правової допомоги від 01.01.2015року та ОСОБА_4 на підставі довіреності (а.с. 10, 24, 25).
ТОВ "Мігфінанс" сплатив Суменко В.О. за надання правової допомоги 1 979, 78грн., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера №36 від 15.04.2015року (а.с.27).
Доказів вчинення адвокатом окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, позивачем не надано.
Акт приймання - здачі послуг з надання правової допомоги та розрахунок розміру винагороди як докази вчинення адвокатом окремих процесуальних дій поза судовим засіданням судом до уваги не приймаються, оскільки належних доказів того, що саме двадцять п'ять годин було витрачено на правову допомогу представником позивача суду надано не було, при тому, що у жодному судовому засіданні адвокат Суменко Вячеслав Олександрович присутній не був, позовна заява була подана до суду 27.11.2014року, а договір про надання правової допомоги складений 01 січня 2015року.
Крім того, з розрахунку розміру винагороди вбачається, що правова допомога розраховувалась у відсотках, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у розмірі 1 257,00грн., однак відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2015рік" мінімальна заробітна плата з січня 2015року складає 1 218, 00грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - ТОВ "Мігфінанс" пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мігфінанс" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мігфінанс" (м. Харків, пр-т Героїв Сталінграда, буд. 7, ідентифікаційний код 38383995) заборгованість за договором позики у розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп., проценти за користування позикою у розмірі 2 981 (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят одна) грн. 00 коп., пеня за несвоєчасне погашення позики у розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) грн. 00 коп., штраф у розмірі 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. та 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Суддя Петренко В. С.