Справа № 487/7879/15-ц
Провадження №2/487/3103/15
УХВАЛА

Іменем України

09.10.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ПАТ Миколаївський комбінат хлібопродуктів про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Миколаївський комбінат хлібопродуктів про стягнення суми заборгованості за договором поставки №К-4/19 від 18.02.2011 року у розмірі 202571,03 грн.

Позивач в позові зазначив, що 18.02.2011 року між селянським (фермерським) господарством Волощакевич та ПАТ Миколаївський комбінат хлібопродуктів був укладений договір поставки №К-4/19, згідно умов якого постачальник (позивач) зобов'язується передати у власність покупцю (відповідачу) зерно (товар) в асортименті, за ціною, якістю та на умовах, узгоджених з покупцем, а покупець зобов'язується здійснити приймання товару та його оплату. Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав в повному обсязі та належним чином, згідно умов договору, здійснивши поставку товару (пшениці А2 кл.) в жовтні 2011 року в кількості 259320 тон на загальну суму 466776 грн.

Проте, відповідач не виконав належним чином умови договору поставки в частині повної оплати вартості поставленого товару, в порядку та на умовах передбачених Договором поставки, не сплативши гроші кошти у сумі 105000 грн., що підтверджується Актом звірки розрахунків від 31.12.2014 року, який було підписано та надіслано поштою на адресу СФГ Волощакевич та згідно вказаного акта вбачається, що заборгованість яка утворилась у відповідача, була ним безпідставно списана. У зв'язку з чим позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями в усній формі про наявність в нього заборгованості та врегулювання спору, осатаній раз звернувся з претензією листом від 24.03.2015 року, але відповідач так і не повідомив позивача про результати розгляду претензії та не задовольнив вимоги щодо оплати боргу.

Крім того, у відповідності до п. 6.1 Договору поставки у випадку порушення терміну сплати за поставлений товар покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення оплати. Отже, загальна сума пені у зв'язку з невиконання грошового зобов'язання з оплати за поставлений товар згідно Договору поставки складає 8053,36 грн.

Крім того, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, за період з 08.11.2011рлоку по 28.09.2015 року, виходячи з суми грошового зобов'язання 105000 грн., 3% річних складає 12263,42 грн.

При цьому, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання також повинен сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, отже розрахунок борг з урахуванням індексу інфляції починаючи з листопада 2011 року по серпень 2015 року - 77255,25 грн., а сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 182255,25 грн. Отже, станом на 28.09.2015 року загальна заборгованість відповідач перед позивачем у урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції становить 202572,03 грн.

08.09.2015 року СФГ Волощакевич поступилося правом вимоги, що виникло у нього в зв'язку з невиконанням умов договору поставки К-4/19 від 18.02.2011 року з боку ПАТ Миколаївський комбінат хлібопродуктів фізичній особі ОСОБА_1 шляхом підписання відповідного Договору про відступлення права вимоги, про що 18.09.2015 року було повідомлено відповідача.

Крім того, позивач ОСОБА_1 разом з позовом просив суд про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки ПАТ Миколаївський комбінат хлібопродуктів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ Миколаївський комбінат хлібопродуктів Банк Фінанси та Кредит про стягнення суми заборгованості за договором поставки К-4/19 від 18.02.2011 року станом на 28.09.2015 року у загальному розмірі 202572,03 грн. з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції, посилаючись на невиконання тривалий час відповідачем умов вказаного договору поставки та неможливості врегулювання даного спору в добровільному порядку, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання зобов'язання.

З метою забезпечення позову, позивач просив суд про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки ПАТ Миколаївський комбінат хлібопродуктів.

Так, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову судом зясовується обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, оскільки, позовні вимоги мають майновий характер та їх розмір достатньо суттєвий, враховуючи доведеність обґрунтованості доводів позивача стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову протягом всього періоду розгляду спору, існує вірогідність неповернення суми грошових коштів позивачу, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для забезпечення даного позову.

Проте, обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на розрахункові рахунки відповідача, не передбачений чинним законодавством, зокрема ст. 152 ЦПК України, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне обрати спосіб забезпечення позову, який є достатнім та доцільним у даному випадку, а саме: у виді накладення арешту на грошові суми на рахунках відповідача, в межах розміру суми позову 202572,03 грн. та судових витрат, що включає судовий збір за подання позову у розмірі 2025,72 грн., а всього у розмірі 204597,75 грн..

Таким чином, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 Про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою і такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційни номер НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2) про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові суми на рахунках Публічного акціонерного товариства Миколаївський комбінат хлібопродуктів ( юридична адреса м. Миколаїв вул. 1-а Слобідська, 122, , р/р 0046 в КБ ТОВ "Місто Банк" м. Одеса, МФО 328760 ІПН 18) в межах розміру суми позову 202572,03 грн. та судових витрат, по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2025,72 грн., а всього у розмірі 204597,75 грн..

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядку, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.В. Щербина