Категорія 43Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів : Марчук В.С., Сопруна В.В.

При секретарі : Сніжко О.А.

За участю: представника позивача - адвоката Гребенюка В.О.; відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, про встановлення факту проживання однією сім'єю і визнання права користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчого комітету Вінницької міської ради, про виселення, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу і визнання права користування житловим приміщенням.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в період з червня 2008 року до вересня 2014 року.

Визнано за ОСОБА_4 право користування квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 243,60 гр.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу і визнання права користування житловим приміщенням, відмовити та задовольнити його зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і виселити ОСОБА_4 із квартири без надання іншого жилого приміщення.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним і необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, що в свою чергу призвело до порушення норм процесуального права внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення, та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтримав свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити, скасувати рішення суду та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу і визнання права користування житловим приміщенням, а його зустрічний позов про виселення ОСОБА_4 задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Гребенюк В.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просить її відхилити і залишити рішення суду без змін.

ОСОБА_9 особи: представник виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися і не надали письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.11.2011 року, яке набрало законної сили 22.11.2011 року, задоволено позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Вінницької міської ради про зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення: визнано за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 і зобов'язано виконавчий комітет Вінницької міської ради укласти із ОСОБА_3 договір найму на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 58-59).

На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 3133 від 15.12.2011 року міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора № 14» уклала 20.12.2011 року із ОСОБА_10 договір найму житлового приміщення, яким надало у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 60-61).

Згідно довідки № 419, виданої 16.02.2015 року ТОВ «ЖЕО» у державній квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 92,80 кв. м., жилою площею 58,70 кв. м., зареєстровано 5 осіб: позивач - квартиронаймач ОСОБА_3.(з 28.12.2011 року), його мати ОСОБА_5 (з 04.03.2014 року), син ОСОБА_6 і сестра ОСОБА_7 (з 30.04.2014 року), дружина ОСОБА_8 (з 7.10.2014 року)(а. с. 195).

Фактично в цій квартирі із червня 2008 року проживають: ОСОБА_3 і ОСОБА_4; з 2010 року - син квартиронаймача ОСОБА_6; і з 2013 року проживає син ОСОБА_4 - ОСОБА_11

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 вселилася в квартиру АДРЕСА_1 за згодою ОСОБА_3 у 2008 році на постійне проживання, оскільки перебувала з ним у фактичних шлюбних стосунках.

Це підтверджено сукупністю таких доказів: поясненнями позивача ОСОБА_4, допитаної як свідка (ст. 62, 184 ЦПК України); поясненнями свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15; довідкою № 364, виданою МКП «ЖЕК № 14» від 10.11.2009 року ОСОБА_3 про те, що він дійсно проживає у спірній квартирі з червня місяця 2008 року (а. с. 11); встановленими рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 листопада 2011 року обставинами, які свідчать про проживання відповідача у спірній квартирі (а. с. 58-59); актом, складеним комісією ТОВ «ЖЕО» № 798 від 22.09.2014 року, який свідчить про те, що на момент обстеження у квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає ОСОБА_3, його син ОСОБА_6, ОСОБА_4 та її син ОСОБА_11, однією сім'єю (а. с.73); повідомленням КЗ ЦПМСД № 2 за № 01-2/799 від 07.08.2014 року і медичною карткою амбулаторного хворого на ім'я ОСОБА_4, які свідчать про те, що ОСОБА_4 8.02.2010 року зверталася за медичною допомогою за місцем постійного проживання без реєстрації - АДРЕСА_1 і їй видавався лікарняний лист (а. с. 25, 44-49) та іншими доказами.

Також суд першої інстанції встановив, що ремонтні роботи у спірній квартирі проводилися з участю ОСОБА_4 і за її кошти, що визнав ОСОБА_3 і підтверджено доказами: договором підряду № 20 від 26.09.2008 року і актом до нього здачі-прийняття робіт: виготовлення і встановлення металоконструкцій в кількості 9 штук в квартирі АДРЕСА_1; договором на виконання робіт № 72 від 19.05.2009 року по виготовленню та встановленню металевого каркасу сходів та металевих декоративних решіток у цій квартирі (а. с. 38 на звороті); договором №08/09/08 від 8 вересня 2008 року про установку і монтаж систем опалення, водопроводу, каналізації в спірній квартирі та актом приймання-передачі робіт від 11.12.2008 року з розрахунками (а. с. 40-45), які укладені із ОСОБА_4, оформлені на її ім'я і підписані нею, а також квитанціями до прибуткового касового ордера: № 13 від 2 жовтня 2008 року на суму 18 350 гр. (а. с. 36 на звороті); №21 від 29.05.2009 року на суму 7 800 гр. (а. с. 38); № 43 від 11.12.2008 року на суму 24 100 гр. (а. с. 39), що видані на ім'я ОСОБА_4

Із поданої та підписаної ОСОБА_3 до Вінницького районного суду Вінницької області позовної заяви, вбачається, що він позивається до ОСОБА_4 і ОСОБА_16 з вимогами про визнання договору купівлі-продажу жилого будинку удаваним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він проживав однією сім'єю із ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу з 2006 року до вересня 2014 року і ними був придбаний жилий будинок з по-господарськими будівлями в с. Комарів Вінницького району, яким у 2012 році ОСОБА_4 розпорядилася без його згоди, порушивши його права та інтереси (а. с. 158-160).

По справі встановлено, що ОСОБА_4 перебувала із ОСОБА_17 з 3 вересня 1978 року у зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 9.12.2004 року № 2-3676, про що свідчить копія актового запису про розірвання шлюбу № 488 від 17 квітня 2008 року.

Згідно повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 1042-06-01-29 від 07.04.2015 року, актового запису про шлюб чи розірвання шлюбу на ОСОБА_3 не виявлено. Як пояснив у судовому засіданні відповідач, він ніколи не реєстрував шлюб, у тому числі і з ОСОБА_8, з якою проживав без реєстрації шлюбу.

Частиною 1 ст. 234 ЦПК України визначено, що у непозовному цивільному судочинстві розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 234 ЦПК України у такому провадженні суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правилами частини 6 ст. 235 ЦПК України за наявності спору про право справа вирішується не в окремому провадженні, а в порядку позовного провадження.

По даній справі між сторонами існує спір про право на користування житловим приміщенням, тому такий спір вирішується у позовному провадженні.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Вирішуючи справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу суд вправі задовольнити заявлені вимоги за наявності таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); є мета встановлення такого факту. Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, якщо письмовим договором між ними не встановлено будь-яких прав та обов'язків між ними.

Також суд має враховувати, що встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можливе лише тоді, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За правила частин 2 і 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З урахуванням встановлених по справі фактичних обставин та відповідних їм правовідносин і вимог матеріального закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про спільне проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з червня 2008 року до вересня 2014 року, наявність усталених між ними стосунків із взаємними правами та обов'язками, що притаманні подружжю, зокрема, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету тощо. При цьому враховано, що кожен із них не перебував у будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі, у тому числі, що позивач після оформлення розірвання 17 квітня 2008 року шлюбу із ОСОБА_17, іншого шлюбу не реєструвала, а відповідач ОСОБА_3 взагалі не реєстрував шлюб.

Також являється правильним висновок суду в частині задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права користування житлом у квартирі АДРЕСА_1.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 являється квартиронаймачем у даній квартирі згідно укладеного ним 20.12.2011 року із МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 14» договору найму житлового приміщення (а. с. 60-61).

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сім'ї най мача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо ці зазначені особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що позивач із відповідачем тривалий час проживали у спірному приміщенні, яке для позивача було єдиним житлом; при цьому був дотриманий порядок її вселення - за згодою квартиронаймача, а будь-якої іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням не було і судом не встановлено такої.

Згідно із ч. 1 ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача.

Статтею 99 ЖК України визначено, що тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання та у разі припинення дії договору найму жилого приміщення зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення.

Відповідно до змісту ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_4 вселилась до спірної квартири в якості члена сім'ї наймача й не є тимчасовим жильцем у ній, тому не може бути виселена із даної квартири на підставі ч. 3 ст. 98 ЖК України.

Отже, виходячи з установлених обставин справи та з урахуванням положень ст. 65 ЖК України, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, у томі числі і в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про виселення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, спростовані вищенаведеним, тому не можуть впливати на висновки суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська