Справа № 357/3643/14-ц Головуючий у І інстанції Протасов О.М.
Провадження № 22-ц/780/1791/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 26 23.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроком" про стягнення коштів,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 23 жовтня 2008 року він передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 560000 грн. для внесення в касу ТОВ «Акроком» в якості внеску позивача до статутного фонду зазначеного товариства, що підтверджується розпискою від 23.10.2008 року.

Оскільки зазначені кошти до цього часу до статутного фонду ТОВ «Агроком» не внесені, тому ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом своїх прав та просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь безпідставно набуті кошти в розмірі 560000 грн. та судові витрати. Позов заявив з підстав, передбачених ч. 1 ст. 1000, 1212, 1213 ЦК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права. Посилається на те, що суд дійшов безпідставного висновку про відмову в позові у зв'язку з пропуском строку позовної давності, оскільки судом зроблене припущення щодо того, коли позивач міг довідатись про порушення його права. Однак такі припущення не підтверджені жодними доказами, більше того строк виконання зобов'язання у розписці не вказаний, а тому строк позовної давності слід обчислювати з моменту пред'явлення вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що 10.12.2008 року позивач міг довідатись про те, що після сформування його частки у статутному фонді ТОВ «Агроком» у розмірі 9429000 грн. станом на 03.10.2008 року передані ним відповідачу 23.10.2008 року 560000 грн. для внесення до статутного фонду товариства у статутний фонд товариства передані не були. Оскільки з 10.12.2008 року до дня подання позову сплинув трирічний строк позовної давності і про застосування такого строку заявив відповідач, тому суд відмовив у задоволенні позову на підставі ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Встановлено, що згідно оригіналу розписки, складеної ОСОБА_3 23.10.2008 року, ОСОБА_2 вніс 560000 грн. в статутний фонд ТОВ «Агроком», передавши цю суму ОСОБА_3, який зобов'язався внести її в касу підприємства. (а. с. 6, 116)

Як убачається з протоколу позачергових зборів учасників ТОВ "Агроком" від 21.04.2008 року на яких були присутні учасники товариства в тому числі ОСОБА_2, який володіє 70 % голосів, та ОСОБА_3, який володіє 6,90 % голосів, учасники вирішили збільшити статутний капітал та відповідним чином провести державну реєстрацію збільшення статутного капіталу ТОВ "Агроком" до 13470000 грн. шляхом внесення учасниками товариства додаткових грошових внесків у наступних розмірах: ОСОБА_2 7400014,51 грн. Частка статутного капіталу ОСОБА_2 у ТОВ «Агроком» складає 9429000 грн., що становить 70 % статутного капіталу. (а. с. 56-58)

Згідно протоколу № 18 позачергових зборів учасників ТОВ "Агроком" від 10.12.2008 року, на яких були присутні учасники товариства в тому числі ОСОБА_2, який володіє 70 % голосів, та ОСОБА_3, який володіє 6,90 % голосів, учасники вирішили збільшити статутний капітал та відповідним чином провести державну реєстрацію збільшення статутного капіталу ТОВ "Агроком" до 15270000 грн. шляхом внесення учасниками товариства додаткових грошових внесків у наступних розмірах: ОСОБА_2 1260000 грн. Розмір статутного капіталу ОСОБА_2 складає 10689000 грн., що становить 70 % статутного капіталу. (а. с. 81-83)

Тобто, за період з 21.04.2008 року по 10.12.2008 року частка ОСОБА_2 в статутному капіталі ТОВ «Агроком» збільшилась на 1260000 грн.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що відповідач у порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав суду доказів того, що він вніс в статутний фонд ТОВ «Агроком» від імені ОСОБА_2 отримані ним 23.10.2008 року від позивача грошові кошти в розмірі 560000 грн.

Доводи відповідача про те, що зазначені кошти були внесені в касу товариства 23.10.22008 року за договором позики, укладеним 23.10.2008 року між позивачем та ТОВ «Агроком», не заслуговують на увагу оскільки в п. 2 даного договору сума позики становить 2000000 грн., а не оспорювана сума.

Крім того, даний договір укладений позивачем з ТОВ «Агроком», а не з відповідачем.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач 23.10.2008 року безпідставно набув від позивача 560000 грн., тому право позивача порушене відповідачем і підлягає судовому захисту.

Однак, судом вірно встановлено, що 10.12.2008 року позивач міг довідатись про те, що після сформування його частки у статутному фонді товариства у розмірі 9429000 грн. станом на 03.10.2008 року 560000 грн., передані ним відповідачу 23.10.2008 року для внесення до статутного фонду товариства, у статутний фонд товариства передані не були.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом зроблене припущення про пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки судом вірно встановлено, що позивач міг довідатись про порушення його права відповідачем.

Такий висновок суду відповідає вимогам ч. 1 ст. 261 ЦК України, за правилами якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що строк виконання зобов'язання у розписці не вказаний, а тому строк позовної давності слід обчислювати з моменту пред'явлення вимоги, оскільки надана позивачем розписка не є договором доручення відповідно до ст. 1000 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді