Єдиний унікальний номер 219/3721/2014-ц Номер провадження 22-ц/775/165/2015
Єдиний унікальний номер: 235/1230/15-ц
Номер провадження: 22ц/775/123/2015
Категорія 39 Головуючий у 1 інстанції Тверськой С.М.
Доповідач Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Кішкіної І.В., Новосядлої В.М.,

при секретарі Верховській Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення коштів.

19 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

30 січня 2015 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

08 квітня 2015 року ухвалою апеляційного суду Запорізької області ухвала Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2015 року скасована з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

28 травня 2015 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 надіслав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки судом порушені норми процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає наступне:

- суд першої інстанції відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно зазначив подання даної заяви, як передчасне, без приведення відповідних мотивів, що є порушенням норм ЦПК України;

- судом першої інстанції не вірно зазначено, що апелянтом заявлялось клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_2, оскільки було зазначено про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, ? частину гаражу, а також ? частину грошових коштів на рахунках банку, які належали ОСОБА_4, померлому 27 лютого 2012 року в м. Артемівську;

- суд не звернув уваги, на те що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем,який прийняв спадщину, але не оформлює її, отже ухиляється від свого обовязку погасити борги спадкодавця, а тому цей факт не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову;

- суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви, зазначив, що ухвалами суду на вищевказане майно вже накладений арешт, але можливе накладення арешту на спірне майно в рамках розгляду інших цивільних справ, в яких апелянт не приймає участь як сторона по справі, не є підставою для відмови у забезпечення позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1І відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати.

В судове засідання не зявився ОСОБА_1, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить телефонограма в матеріалах справи, яка зареєстрована у журналі телефонограм №1 за №215 (а.с.90).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню з постановленням нової ухвали з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд керувався вимогами ст. ст. 151-153 ЦПК України та виходив з того, що на спірне майно вже накладений арешт ухвалами Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2014 року та 10 червня 2014 року. Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що клопотання позивача та його представника про накладення арешту на майно ОСОБА_2 є передчасним, оскільки він не є власником майна, на яке позивач та його представник просять накласти арешт.

Але, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення коштів у сумі 600 000 гривень (а.с.2-5).

19 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив накласти арешт на квартиру, ? частину гаражу та на ? частину грошових коштів на рахунках, які належать ОСОБА_4 (померлому 27 лютого 2012 року)(а.с.6-9).

З довідки комунального підприємства Артемівського бюро технічної інвентаризації о приналежності нерухомого майна, зареєстрованого у КП «Артемівського БТІ» вбачається наступне: відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09 серпня 2002 року квартира АДРЕСА_1 та відповідно до свідоцтва про право власності на гараж від 28 жовтня 2002 року - гараж №8 по вулиці Декабристів, 78 «а» в м. Артемівську, належать на праві власності ОСОБА_4 (померлому 27 лютого 2012 року) (а.с.84).

У довідці Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» зазначено, що банк проводить процес централізації своєї діяльності, який пов'язаний із переведенням усіх клієнтів на обслуговування до центрального офісу банку із наступним закриттям (припиненням) філій банку.

Рахунки ОСОБА_4 №5617 та №4017 у гривні, №6117 у євро, які було відкрито у Донбаській філії ПАТ "Кредитпромбанк", код банку 335593, було змінено на рахунки №0016 та №0040 у гривні, №0017 у євро, які відкрито у ПАТ 'Кредитпромбанк м.Київ, код банку 300863.

Залишки коштів за вищевказаними рахунками станом на 08 травня 2014 року складали:

-№0016 (договір N003656/FDD17-11 від 11.04.2011) - 500.00 (п'ятсот) гривень 00 колійок;

-№0023 (договір N003656/ FDD17-11 від 11.04.2011) - 235.92 (двісті тридцять п'ять) гривень 92 копійки, рахунок для нарахування відсотків;

-№0017 (договір №003661/FDDV17-11 від 11.04.2011)- 15 000.00 (п'ятнадцять тисяч) євро 00 євроцентів;

-№0024 (договір №003661/FDDV17-11 від 11.04.2011) - 3 539.39 (три тисячі п'ятсот тридцять дев'ять) євро 39 євроцентів, рахунок для нарахування відсотків;

-№0040 (договір №004240/FDD17-12 від 11.02.2012) - 280 000.00 (двісті вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок:

-№0048 (договір №004240/FDD17-12 від 11.02.2012) - 75 408.71 (сімдесят пять тисяч чотириста вісім) гривень 71 копійка, рахунок для нарахування відсотків;

-№9461 (договір №997901 від 13.02.2009- 1.91 (одна) гривна 91 копійка (а.с.54-55).

Відповідно до свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру від 09 серпня 2002 року квартира АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на гараж від 28 жовтня 2002 року - гараж №8 по вулиці Декабристів, 78 «а» в м. Артемівську, майно належить на праві власності ОСОБА_4 (померлому 27 лютого 2012 року) (а.с.81-83).

Приватний нотаріус Артемівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 листом від 10 липня 2015 року повідомляє наступне:

- 19 березня 2012 року на підставі заяви №1 про прийняття спадщини спадкоємцем за законом, племінником спадкодавця ОСОБА_2 (2 черга за правом представлення) була відкрита спадкова справа за №01/2012 після смерті ОСОБА_4, який помер 27 лютого 2012 року. Свідоцтво про спадщину не видане у звязку з наявністю обтяжень (арешт нерухомого майна) накладених Першою Артемівською державною нотаріальною конторою відповідно до ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2012 року;

- 09 серпня 2012 року поштою була отримана заява за №10 про прийняття спадщини від ОСОБА_3 (4 черга) та 01 квітня 2014 року також отримана заява №22 від ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 04 квітня 2014 року була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку відсутності у ОСОБА_3 правовстановлюючих документів та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, як того вимагає п.216 Порядку вчинення нотаріальних дії нотаріусами України;

- заповіт по цій справі відсутній та жодного свідоцтва про право на спадщину не видано (а.с.93).

02 грудня 2013 року рішенням Артемівського міськрайонного суду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволені.

Встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як чоловіка та дружини з 2000 року по день смерті ОСОБА_4, який помер 27 лютого 2012 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину грошових внесків на вкладних та відсоткових рахунках.

Змінена черговість отримання права на спадкування та ОСОБА_2 усунутий від права на спадкування (а.с.100).

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 даючи пояснення підтвердили, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі. Рішення суду першої інстанції було оскаржено до апеляційного суду Донецької області та в частині зміни черговості отримання права на спадкування та усунення від права на спадкування ОСОБА_2В скасоване та у задоволенні цих позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду, рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту проживання однією сімєю та визнання право власності на ? частину грошових коштів на рахунках померлого - залишено без змін.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частина 3 цієї статті встановлює вичерпний перелік підстав для забезпечення позову, а саме: якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом заявник зобов'язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Стаття 152 ЦПК України містить перелік видів забезпечення позову, який не є вичерпним. Згідно ч.3 вказаної статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані щодо відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом не враховано, що між сторонами існує спір, ціна позову складає 600 000 грн., а забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти можливих несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити.

Згідно п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст.312, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та 1/2частину гаражу №8 по вулиці Декабристів, 78 «а» в м. Артемівську, які належить на праві власності ОСОБА_4, померлому 27 лютого 2012 року.

Накласти арешт на 1/2 частину грошових коштів, які знаходяться на рахунках ОСОБА_4, померлого 27 лютого 2012 року, у публічному акціонерному товаристві 'Кредитпромбанк м.Київ, код банку 300863: №0016, №0023, №0017, №0024, №0040, №0048.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді