У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Гулька Б.І., Кафідової О.В.,

Нагорняка В.А., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодуванняза касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на рішення апеляційного суду Харківської області від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі вказаним вище позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог посилалася на те, що 30 серпня 2013 року на перехресті вулиць Шевченка та Кільцевої у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої ОСОБА_4, керуючи автомобілем Nissan X-Treil, державний номерний знак НОМЕР_1, завдав технічні ушкодження автомобілю Mitsubishi Outlender, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить їй на праві власності і яким вона керувала. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху України. Його цивільно-правова відповідальність застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТзДВ «Домінанта») на суму 50 тис. грн, проте страховик виплатив їй лише 24 181 грн 04 коп., хоча згідно з висновком судово-автотоварознавчої експертизи їй завдано шкоди у розмірі 53 586 грн 66 коп.

З урахуванням викладеного позивачка просила суд стягнути на її користь з ТзДВ «Домінанта» невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 24 818 грн 96 коп., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 10 січня 2014 року за 285 днів у розмірі 2 901 грн 30 коп. та вартість проведеної експертизи у сумі 2 152 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто на її користь з ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» суму страхового відшкодування в розмірі 941 грн 70 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 86 грн 10 коп., судовий збір - 243 грн 60 коп., а всього 1 271 грн 40 коп. У задоволенні решти позову відмовлено.

Справа в апеляційному порядку розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 липня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто на її користь з ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» несплачене страхове відшкодування у розмірі 24 818 грн 96 коп., витрати по оплаті судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 152 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, виходив із того, що внаслідок ДТП власнику транспортного засобу заподіяні збитки, які мають бути відшкодовані страховою компанією, але у межах пошкоджень автомобіля, зафіксованих за участю страховика. При цьому суд відмовив у стягненні пені, вказавши про те, що неврахування страховиком деяких пошкоджень автомобіля сталося не з його вини.

Скасовуючи рішення та стягуючи страхове відшкодування у більшому розмірі, апеляційний суд виходив із того що позивачка надала докази на підтвердження понесених витрату заявленому розмірі на ремонт автомобіля, що відповідає висновку судової авто товарознавчої експертизи.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 30 серпня 2013 року за участю автомобіля Mitsubishi Outlender, державний номерний знак НОМЕР_3, який належить на праві особистої власності ОСОБА_3 і яким керувала ОСОБА_5, та автомобіля Nissan X-Treil, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_4, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4

Відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ТзДВ «СК «Домінанта» згідно з полісом обов'язкового страхування зі строком його дії з 13 липня 2013 року до 12 липня 2014 року, розмір ліміту - 50 тис. грн, франшиза - 1 тис. грн.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі, визначеній у договорі, страхову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 посилалась на те, що страхове відшкодування їй виплачено не в повному обсязі. Зокрема, вартість майнового збитку, завданого її автомобілю, становить 59 647,00 грн, і ця сума значно перевищує суму відновлювального ремонту та страхового відшкодування, розрахованого страховиком.

У матеріалах справи наявні страховий акт від 18 грудня 2013 року, складений ТзДВ «СК «Домінанта», в якому визначена сума страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі 24 181 грн 04 коп., та висновок судової автотоварознавчої експертизи від 21 липня 2014 року, проведений Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса, згідно з яким сума матеріального збитку складає 53 586 грн 66 коп.

При вирішенні справи апеляційний суд не звернув уваги на таке.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Крім того, у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У порушення наведених вище норм матеріального права та вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на те, що страховик виплатив позивачці страхове відшкодування, розмір якого хоча і не перевищує ліміт відповідальності, проте визначено відповідно до Закону України «Прообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору страхування.

Зазначені висновки та мотиви були викладені в ухвалі суду касаційної інстанції від 29 квітня 2015 року, які в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов'язковими при новому розгляді справи та враховані належним чином не були.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, рішення апеляційного суду не може вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягаєскасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційноїінстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» частково задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 16 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Кафідова

В.А.Нагорняк

С.П.Штелик