Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/391/15-ц

Провадження №2/547/165/15

22 квітня 2015 року

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Любицького В.О.,

при секретарі - Вареник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований між ними 10.09.1994 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області за актовим записом № 7 і від якого вони мають трьох дітей, у зв'язку із неможливістю перебування в шлюбі по причині постійних конфліктів, суперечок, різних поглядів на життя та фактичного припинення шлюбних відносин.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав. Суду пояснив, що близько місяця між ним та відповідачем по справі ОСОБА_2 фактично припинились шлюбні відносини. Він в даний час проживає з іншою жінкою окремо від сім'ї. Примирення з відповідачем по справі з метою збереження сім'ї неможливе. Заперечив проти надання судом строку для примирення подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання для участі у розгляді справи не з'явилась. Направила до суду письмові заперечення на позов у зв'язку із наявністю у неї на утриманні малолітньої дититни та дитини- інваліда. Крім того, позивач по справі обіцяв їй та їх дітям придбати будинок для проживання, але будинок не придбав, чим поставив її та дітей в тяжке матеріальне становище.

В судовому засіданні представник відповідача по справі заперечила проти задоволення позову з тієї причини доки позивач по справі не оплатить вартості будинку, який він обіцяв придбати для відповідача по справі та їх дітей. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні вважала, що шлюб між сторонами по справі зберегти неможливо, оскільки позивач по справі має іншу сім'ю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що між сторонами по справі 10.09.1994 року за актовим записом № 7 виконавчим комітетом Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області зареєстровано шлюб. Від данного шлюбу сторонни мають трьох дітей: повнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 ( дошлюбне прізвище «ОСОБА_3»), ІНФОРМАЦІЯ_1, яка являється інвалідом тертьої групи загального захворювання; неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітню дочку ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, які після фактичного припинення шлюбних відносин сторін по справі, проживають з матір'ю - відповідачем по справі ОСОБА_2.

У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи суд приходить до висновку про задоволення позову з тих підстав, що, як встановлено із пояснень позивача та представника відповідача в судовому засіданні, позивач в даний час проживає з іншою жінкою, тобто має іншу сім'ю. Крім того, відповідно до пояснень представника відповідача по справі, відповідач вважає неможливим збереження сім'ї з позивачем і неможливим примирення сторін по справі, як подружжя, але заперечувала проти задоволення позову до моменту придбання позивачем по справі їй та дітям будинку.

При цьому суд вважає, що законодавство про шлюб та сім'ю не пов'язує виникнення права у позивача по справі, як одного із подружжя, на розірвання шлюбу в судовому порядку в залежності від виконання ним якої-небудь умови щодо утримання другого із подружжя та дітей, яка може бути передбачена письмовим договором подружжя при розірванні шлюбу, відповідно до статті 109 Сімейного кодексу України, згідно якої подружжя має право подати до суду разом із заявою про розірвання шлюбу такий договір, але зазначеного договору до суду сторони не подали.

При вирішенні позову суд вважає наявними по справі підстави для задоволення позову, а саме: встановлення судом обставин, які свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі та їх дітей.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Представником відповідача в судовому засіданні було зазначенно про залишення відповідачу по справі у разі розірвання шлюбу прізвища «ОСОБА_2».

У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду, суд не вирішує у зв'язку з тим, що позивачем дана вимога не заявлялась.

Керуючись ст. 213-215, ст.ст.224, 226, 228 ЦПК України, ст.ст.111-113 СК України, суд,-

Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 10 вересня 1994 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області за актовим записом № 7 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем с.Заїчинці Семенівського району Полтавської області, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженкою с.Василівка Семенівського району Полтавської області.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачу по справі прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду через районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий- В.О.Любицький

Повний текст рішення складений 23 квітня 2015 року