АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/732/13-ц Головуючий в І інстанції: Хоменко В.Г.
Номер провадження №22-ц/791/1011/2015 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 21 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2015 року у справі за позовом комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної у зв'язку з оплатою незаконно звільненим працівникам часу вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 березня 2013 року начальник комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - КП ?Генічеське ВУВКГ?, підприємство, позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останнього на користь позивача пряму дійсну шкоду в сумі 35783,72грн., заподіяну внаслідок виплати коштів за час вимушеного прогулу незаконно звільненим працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 28.08.2011 року наказом КП ?Генічеське ВУВКГ? за підписом відповідача як начальника підприємства були звільнені з роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Судовими рішеннями останні були поновлені на роботі, а з КП ?Генічеське ВУВКГ? було стягнуто на користь ОСОБА_4 16005,60грн. та 214 грн. судового збору на користь держави, а на користь ОСОБА_3 19375,92грн. і 188,20грн. судового збору на користь держави. Вважає, що неправомірними діями відповідача, а саме незаконним звільненням з роботи зазначених працівників, підприємству завдано матеріальних збитків на загальну суму 35783,72грн.

Заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2013 року позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП ?Генічеське ВУВКГ? 35783,72грн. та вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 17 грудня 2014 року вказане заочне рішення було скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Оскаржуваним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2015 року в задоволені позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі КП ?Генічеське ВУВКГ? просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначив, що суд зробив помилковий висновок про те, що скасування та визнання протиправним розпорядження Генічеського міського голови №136 від 14.06.2011 року за судовим рішенням не пов'язано з протиправними діями відповідача як начальника підприємства в період звільнення зазначених працівників. Вважає невірним посилання суду на акт перевірки територіальної державної інспекції з праці від 27.09.2011 року щодо правомірності дій відповідача з приводу скорочення штатів працівників за вказаним розпорядженням.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Розпорядженням Генічеського міського голови №136 від 14.06.2011 року про скорочення чисельності працівників в КП ?Азовкомунсервіс?, КП ?ВУВКГ?, зокрема, начальникові КП ?Генічеське ВУВКГ? доручено провести скорочення чисельності і штату працівників згідно з додатком 2, привести штатні розписи у відповідність до 15.06.2011 року (а.с.90).

За матеріалами справи, а саме згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2012 року, було зобов'язано начальника КП ?ВУВКГ скоротити, зокрема, 1 посаду інженера абонентного відділу; 1 посаду бухгалтера-розрахівника (а.с.16-18).

Згідно до контракту №17/210 від 21.12.2010 року, укладеного між Генічеською міською радою в особі міського голови та ОСОБА_2, останнього призначено на посаду начальника КП ?Генічеське ВУВКГ? на термін з 21.12.2010 року по 20.12.2011 року (а.с.46-47).

Наказом начальника КП ?Генічеське ВУВКГ? №94 від 23.06.2011 року про скорочення чисельності працівників КП ?Генічеське ВУВКГ?, згідно вказаного вище розпорядження, проведено скорочення чисельності і штату працівників згідно додатку №1 (а.с.120). В тому числі були скорочені посади інженеру абонентного відділу, яку обіймала ОСОБА_3, і посаду бухгалтера-розрахівника, яку обіймала ОСОБА_4 (а.с.121).

Наказом начальника КП ?Генічеське ВУВКГ? №117 від 22.08.2011 року розірвано трудові договори згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штатів з 23.08.2011 року з працівниками КП ?Генічеське ВУВКГ? та скорочено посади, зокрема і інженеру абонентського відділу, яку обіймала ОСОБА_3 і посаду бухгалтера-розраховувача, яку обіймала ОСОБА_4 (а.с.115).

Таким чином, розірвання трудового договору із зазначеними особами відбулось з ініціативи власника через скорочення чисельності і штату працівників.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2012 року у справі за позовом прокурора Генічеського району Херсонської області до Генічеської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови позов прокурора задоволено. Скасовано вказане вище розпорядження Генічеського міського голови №136 від 14.06.2011 року про скорочення чисельності працівників в КП ?Азовкомунсервіс?, ?ВУВКГ? (а.с.16-18).

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до КП ?Генічеське ВУВКГ? про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу позов ОСОБА_3 задоволено. Поновлено останню на посаді інженера абонентного відділу підприємства з 23.08.2011 року; стягнуто з підприємства на її користь заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу у розмірі 19375,92грн. Також стягнуто з підприємства на користь держави судовий збір в сумі 188,20грн. (а.с.91-92).

З мотивувальної частини вказаного судового рішення вбачається, що підставою для задоволення позову стало скасування розпорядження Генічеського міського голови №136 від 14.06.2011 року про скорочення чисельності працівників в КП ?Азовкомунсервіс?, ?ВУВКГ?, внаслідок якого був виданий оспорюваний у даній справі наказ начальника КП ?Генічеське ВУВКГ? про скорочення штатів підприємства.

На виконання вказаного судового рішення від 27 грудня 2012 року наказом начальника КП ?Генічеське ВУВКГ? №301 від 29.12.2012 року ОСОБА_3 поновлена на роботі на посаді інженера абонентського відділу підприємства з 23.08.2011 року (а.с.93).

Згідно довідки КП ?Генічеське ВУВКГ? №07/02.1-43 від 18.01.2013 року підприємство на підставі судового рішення від 27.12.2012 року виплатило ОСОБА_3 19564,12коп. (а.с.15).

Згідно з вступною та резолютивною частиною судового рішення рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до КП ?Генічеське ВУВКГ? про поновлення на роботі, виплату заробітку за час вимушеного прогулу, визнання запису про звільнення з роботи в трудовій книжці недійсним позов ОСОБА_4 задоволено. Зокрема, поновлено останню на посаді бухгалтера-розрахівника підприємства з 23.08.2011 року; стягнуто з підприємства на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.08.2011 року по 16.11.2012 року у розмірі 16005,6грн. Також стягнуто з підприємства на користь держави судовий збір в сумі 214грн. (а.с.4).

Повний текст даного судового рішення в матеріалах справи відсутній. Проте сторонами не оспорюється, що причиною поновлення на роботі ОСОБА_4 стало скасування вказаного вище розпорядження Генічеського міського голови №136 від 14.06.2011 року.

На виконання вказаного судового рішення від 16 листопада 2012 року наказом начальника КП ?Генічеське ВУВКГ? №302 від 29.12.2012 року ОСОБА_4 поновлена на роботі на посаді бухгалтера-розраховувача відділу підприємства з 23.08.2011 року (а.с.94).

Згідно довідки КП ?Генічеське ВУВКГ? №07/02.1-42 від 18.01.2013 року підприємство на підставі судового рішення від 16.11.2012 року виплатило ОСОБА_4 16219,60грн. (а.с.15).

При апеляційному розгляді до справи були долучені докази, що підтверджують розмір грошових коштів, виплачених працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на виконання судових рішень (видаткові касові ордери від 11 січня, 08 лютого, 12 березня та 10 квітня 2013 року), а саме: ОСОБА_4 на загальну суму 7010,67грн., а також ОСОБА_3 на загальну суму 10375,92грн.

Відповідно до ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до п.8 ст.134 КЗпП України та п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству в зв'язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу, покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. За цією нормою матеріальну відповідальність на винну службову особу покладається в повному розмірі шкоди.

За п.20 вказаної постанови право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Згідно з п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року (з подальшими змінами) при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до п.13 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року (з подальшими змінами), застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з відсутності вини в діях відповідача при незаконному звільненні вказаних вище працівників, оскільки наказ про розірвання трудових договорів був виданий на виконання розпорядження міського голови, яке було обов'язковим для виконання відповідачем, і яке було скасовано в судовому порядку, а тому поновлення на роботі працівників та виплата їм коштів за час вимушеного прогулу не свідчить про допущення відповідачем порушень закону під час звільнення найманих працівників.

При цьому колегія суддів вважає правильним посилання суду на акт перевірки територіальної державної інспекції праці у Херсонській області від 27.09.2011 року як доказ відсутності вини відповідача у незаконному звільненні. За вказаним актом проводилась перевірка за період з 18.07.2011 року по 09.09.2011 року вибірковим методом. Актом встановлено, що начальником підприємства підписано наказ №117 від 22.08.2011 року ?Про скорочення чисельності працівників підприємства? на підставі розпорядження міського голови. На час проведення перевірки було скорочено 13 чоловік, всі працівники за два місяці попереджені та ознайомлені, остаточний розрахунок та виплата всіх сум здійснена, звіт про фактичне вивільнення було надано до Генічеського центру зайнятості (а.с.116-119).

Також колегія судів враховує, що відповідно до статуту КП ?Генічеське ВУВКГ? засновником підприємства є Генічеська міська рада, яка затверджує штатний розклад підприємства (п.5.1) (а.с.122-125).

Оскільки звільнення працівників відбулось на підставі п.1 ст.40 КЗпП, а саме з ініціативи власника через скорочення чисельності і штату працівників, а скорочення чисельності штату відбулось за розпорядженням міського голови, то в діях ОСОБА_2, який виконував це розпорядження, згодом скасоване, колегія суддів не вбачає будь-якої форми вини у незаконному звільненні працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Крім того, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено в повному обсязі розмір грошових коштів, виплачених працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на виконання судових рішень.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, надані позивачем вказані вище довідки, складені самим позивачем, враховують також суму стягнутого судового збору, відшкодування якого в порядку регресу законом не передбачено. При цьому відомості у цих довідках суперечать розрахунку, наданого позивачем, відповідно до якого розраховано загальну матеріальну шкоду (у зв'язку з виплатою обом працівникам) в розмірі 21726,66грн., що менше від суми, стягнутої за судовими рішеннями (а.с.7). Матеріали справи містять лише бухгалтерські документи (видаткові касові ордери від 11 січня, 08 лютого, 12 березня та 10 квітня 2013 року), що підтверджують виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу на виконання судових рішень: ОСОБА_4 на загальну суму 7010,67грн., а також ОСОБА_3 на загальну суму 10375,92грн. Крім вказаних вище бухгалтерських документів інші докази відсутні. Листи про видачу заробітної плати за квітень 2013 року на суми 8000грн. - ОСОБА_3 та 7302грн. - ОСОБА_4 не доводять, в якій саме частині виконані судові рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь вказаних працівників (а.с.31-42). Не можуть бути прийняті також долучені при апеляційному розгляді справи платіжні доручення від 09 липня, 29 серпня, 11 та 12 листопада 2013 року, за якими позивач повернув Генічеському районному центру зайнятості зайву допомогу по безробіттю, що була виплачена ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (відповідно 6326,82грн. та 6368,33грн.). При цьому колегія вважає, що відшкодування центру зайнятості сплачених звільненим особам сум в порядку регресу законом не передбачено.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновки суду не спростовують. Посилання заявника на акт перевірки територіальної державної інспекції з праці від 27.09.2011 року і на те, що скасування розпорядження міського голови не пов'язано з протиправними діями відповідача, до уваги не приймаються, оскільки суперечать встановленим обставинам справи і не впливають на правильність прийнятого судом рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства ?Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства? відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

судді: