Справа № 520/6471/14-ц
Провадження № 2/520/1420/15
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Прохорова П.А.,
при секретарі - Козловій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ПАТ «КБ» Надра до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В травні 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом та просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитними договорами та договорами поруки в солідарному порядку, в загальному розмірі, еквівалентному 599940,70 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитні договори, відповідно до умов яких ОСОБА_2 було надано кредитні кошти на умовах зворотності, строковості та платності, однак відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого позивач вимушений звертатися до суду з вимогою про повернення невиплаченої частини кредитів та належних позивачу відсотків.
Належне виконання ОСОБА_2 його зобов'язань з повернення кредитних коштів було забезпечено порукою інших відповідачів, однак такі відповідачі також не виконують взятих на себе обов'язків, та з такого, посилаючись на долучені до позовної заяви розрахунки та положення діючого законодавства, позивач просив задовольнити позов.
В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду з заявами про відкладення судового засідання з різних підстав, не надаючи при цьому у наступному доказів на підтвердження поважності підстав неявки у минулі судові засідання, звернулась до суду з заявою у якій звернула увагу суду на обставини, що на її думку потребують детального дослідження, зокрема вказувала на те, що позивачем на її думку не доведено факту отримання позичальником грошових коштів, що мали бути йому передані на виконання обов'язку банку за кредитним договором від 21.08.2006 року, та не надано доказів вручення відповідачам досудових вимог банку щодо виконання їх обов'язків. При цьому ОСОБА_1 неодноразово просила суд відкласти судові засідання з підстав витребування доказів у позивача, однак такі звернення до суду не відповідали передбаченим ЦПК України вимогам, та не містили клопотання про їх вирішення за відсутності позивача, а за такого розглянуті не були. Разом з тим суд зазначає про те, що саме заявлення клопотання про витребування доказів не є поважною підставою для неявки відповідача у судове засідання.
Інші відповідачі про поважні причини своєї неявки суд не повідомили, жодних заяв, клопотань або заперечень не надали.
За викладених обставин суд, приймаючи до уваги згоду представника позивача та керуючись ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення.
Дослідивши надані сторонами письмові пояснення щодо позову та долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні фактичні та юридичні обставини.
Згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 були внесені зміни у Статут ВАТ КБ "НАДРА", відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», скорочене - ПАТ "КБ "НАДРА".
Відповідно до положень зазначеного Кредитного договору, Відповідач зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки. Терміни та порядок сплати кредитів та процентів встановлені пунктами 3.3.2, 3.3.3 таких договорів, та відповідно до них позичальник зобов'язався кожного місяця сплачувати встановлені мінімальні суми по погашенню кредиту (за кредитним договором від 21.08.2006 року розмір мінімального платежу встановлено на рівні 190,00 дол. США, а строк його сплати визначено - до 07 числа поточного місяця, за кредитним договором від 10.04.2008 року, відповідно, розмір мінімального платежу - 525,00 дол. США, у строк - до 07 числа поточного місяця).
Належне виконання зобов'язань позичальника за вказаними кредитними договорами від 21.08.2006 року та від 10.04.2008 року забезпечено договорами поруки, зокрема:
- порукою ОСОБА_4, що підтверджується Договором поруки №ОД14/08/2006/840-П/130 від 21.08.2006 року та Договором поруки №ОД19/04/2008/840-П/39/1 від 10.04.2008 року.
- порукою ОСОБА_1, що підтверджується Договором поруки №ЮД14/08/2006/840-П/130/2 від 21.08.2006 року та Договором поруки №ОД19/04/2008/840-П/39/2 від 10.04.2008 року.
- порукою ОСОБА_3, що підтверджується Договором поруки №ОД14/08/2006/840-П/130/3 від 21.08.2006 року та Договором поруки №0Д19/04/2008/840-П/39 від 10.04.2008 року.
Згідно пункту 1.2 Договорів поруки, кожен поручитель прийняв на себе обов'язок відповідати перед Банком у тому ж обсязі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банка вимагати виконання зобов'язань, передбачених Кредитним договором, повністю як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.
Відповідно до пункту 1.3 Договорів поруки у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов'язковими до виконання.
Пунктом 5.1 Кредитних договорів встановлено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі одного відсотку від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.
Окрім того, відповідно до пункту 5.2 кредитних договорів Банком може застосовуватись стягнення штрафу у розмірі 10% відсотків від суми кредиту за кожен випадок порушення умов договору. Перелік порушень з боку Позичальника передбачені п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 таких договорів.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст. 1054 ЦК України у ч.1 визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (ст.ст. 1046-1053) ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до положень ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відповідно до наведених правових положень таким наслідком є вимога кредитора про дострокове повернення кредитних коштів та супутніх платежів.
При цьому по при посилання відповідача ОСОБА_1 на неотримання нею досудової вимоги позивача про виконання обов'язку з повернення кредитів та сплати супутніх платежів суд зазначає про те, що відповідачем на підтвердження її заперечень не надано жодних належних доказів, зокрема відповідної довідки з поштового відділення, та не заявлено відповідних клопотань про витребування доказів, натомість відповідач звернула увагу на те, що позивачем не надано зворотних поштових повідомлень, однак діюче законодавство не пов'язує право позивача вимагати стягнення з боржника та поручителів несплаченої частини кредитних коштів та супутніх сум (виконання зобов'язань в повному обсязі) в судовому порядку з обов'язком позивача щодо вжиття заходів з метою досудового врегулювання спору, а з такого суд доходить висновку про те, що встановлення, чи була відповідачем безпосередньо отримана досудова вимога позивача, не є істотною обставиною для правильного вирішення справи, а з такого наведені заперечення відповідача суд оцінює критично.
Разом з тим у своїх запереченнях ОСОБА_1 звертала увагу суду на те, що серед матеріалів справи відсутня копія належного касового ордеру про видачу позичальнику грошових коштів за кредитним договором від 21.08.2006 року, однак припущення відповідача щодо неотримання позичальником грошових коштів за вказаним кредитним договором спростовується дослідженими у судовому засіданні виписками щодо проведення позичальником платежів на виконання його зобов'язань по договорам 21.08.2006 року та 10.04.2008 року, що в свою чергу свідчить про визнання позичальником його обов'язків перед банком.
Згідно наданих до суду розрахунків та виписок позичальник взяті на себе обов'язки з повернення грошових коштів частинами виконує неналежно, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість, що разом частини позики та відсотків, що залишилася, та підлягає стягненню на користь позивача за його вимогою, становить:
Виходячи з наведених обставин суд, враховуючи положення ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України, відповідно до яких встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, та передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, та враховуючи ту обставину, що відповідно до вимог статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд, вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в рівних частинах, по 913,50 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 553, 554, 610, 611, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 14, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ПАТ «КБ» Надра до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, про стягнення заборгованості в солідарному порядку - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» компенсацію понесених позивачем судових витрат, по 913,50 грн.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя П. А. Прохоров