АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1633/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1307/15Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Панченка О.О.,

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі: ОСОБА_2 та його представника адвоката Говорової С.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року

по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Посилався на те, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 25000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.08.2009 року. Оскільки відповідач не виконав умови договору, утворилась заборгованість по вказаному кредитному договору у сумі 141 615.98 грн., яка складається із 2106.40 грн. заборгованості за кредитом, 3155 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 257.40 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 109967.37 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язання по договору, 500 грн. штраф (фіксована частина), 6719.81 грн. штраф (процентна складова). У зв'язку з чим, просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

Рішення оскаржив ПАТ КБ «Приватбанк», який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 липня 2008 року ОСОБА_2 отримав у ПАТ КБ " Приватбанк" кредит у розмірі 25 000 грн. на споживчі цілі з кінцевим терміном на 12 місяців з 05 серпня 2008 року по 04.08.2009 року при умові сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та винагороди у розмірі 0,2 % в місяць на плановий залишок по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, штрафні санкції, які зазначені в анкеті-заяві Позичальника та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до анкети - заяви позичальника №DN3PNN00000006 від 21.07.2008 року Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків винагороди, штрафних санкцій згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»).

Згідно розрахунків позивача заборгованість ОСОБА_2 перед Банком у сумі 141 615.98 грн., яка складається із 2106.40 грн. заборгованості за кредитом, 3155 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 257.40 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 109967.37 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язання по договору, 500 грн. штраф (фіксована частина), 6719.81 грн. штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із позовом після спливу строку позовної давності, оскільки позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження наявності домовленості між ним та відповідачем про збільшення строків позовної давності, передбаченого Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), на які посилається позивач, а тому правовідносини між сторонами з приводу кредитування регулюються тільки анкетою-заявою, строк виконання зобов'язань за якою встановлений до 04 серпня 2009 року.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Окрім цього, ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом ОСОБА_2 подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.114).

Враховуючи викладене, районний суд вірно зазначив, що кінцевий строк погашення кредиту сплив 04 серпня 2009 року, а даний позов до суду пред'явлено лише 06 березня 2013 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності.

Надані позивачем при зверненні із позовом до суду Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), в редакції, які містять п. 5.5 щодо збільшення строку позовної давності до п'яти років, не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності на підставі ст. 259 ЦК України.

У зв'язку з цим не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, так як зазначені Умови не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема, щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника (а. с. 5-6) домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Відсутні вони і в примірнику копії анкети-заяви, що малась у ОСОБА_2 ( а.с.115).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :