Ухвала

іменем україни

16 квітня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, звернулася в суд із вказаним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, мотивуючи свої вимоги тим, що є кредитором спадкодавця ОСОБА_5, який за життя заборгував їй аліменти в розмірі 390 778,48 грн. Вважає, що відповідачі - матір та син померлого зобов'язані задовольнити її вимоги як кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину. Враховуючи зазначене просила суд накласти стягнення на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, що була одержана в натурі спадкоємцями в рахунок погашення заборгованості.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 02 квітня 2015 року, у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керуючись ст.ст. 608, 1219 ЦК України, вірно виходив із того, що у разі смерті платника аліментів, зобов'язання щодо їх сплати припиняється і не входить до складу спадщини.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ