Справа № 234/3372/15-ц
Провадження № 2/234/2144/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Карпенко О.М.,

при секретарі Аксеніної В.М.

за участю прокурора Неженця М.Є.

представника позивача Чибор Н.Д.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Краматорської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

07.03.2015 року Орган опіки та піклування Краматорської міської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Із позову вбачається, що Гр.ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали разом з 2005 по 2009 роки, мають спільну дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Органом опіки та піклування вивчались умови утримання та виховання малолітнього ОСОБА_3, в результаті чого встановлено, що його батьки вихованням та утриманням свого сина не займаються. З 2009 року малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом з матір'ю, ОСОБА_4. Фактично з 2009 року батько, ОСОБА_2, навчанням, вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, подальшою долею, не спілкується з сином. Мати дитини, ОСОБА_4, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний та аморальний спосіб життя, не має постійного місця проживання, засобів на утримання дитини, бродяжить, не займається вихованням та утриманням сина, не турбується про його здоров'я, побут та подальшу долю. Впродовж 2014-2015 років до служби у справах дітей неодноразово надходили інформації від загальноосвітньої школи №2, м. Краматорська, де навчається малолітній ОСОБА_3, сусідів, які мешкають в будинку за адресою: АДРЕСА_1, щодо неналежного ставлення до виконання батьківських обов'язків з боку матері дитини, ОСОБА_4

У зв'язку з тим, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживав в сім'ї сторонніх осіб, тривалий час без поважних причин не відвідував навчальний заклад, бродяжив по місту, фактично залишився без батьківського піклування, з 26.11.2014 був влаштований до притулку для дітей, де перебуває по теперішній час. За весь час перебування ОСОБА_3 в притулку для дітей мати, ОСОБА_4, дитину не відвідала жодного разу; батько, ОСОБА_2, відвідував декілька разів, але обидва його батьки його долею, життям та здоров'ям не цікавились, матеріально утримувати - не допомагали, не займались духовним та фізичним вихованням сина; вони також не звертались до державних органів щодо повернення дитини до своєї родини, не приймали заходів щодо створення належних умов для його проживання та повернення до родини.

Сім'я гр.ОСОБА_4 неодноразово відвідувалась вдома педагогами загально -освітньої школи № 2, працівниками служби та відділення кримінальної міліції у справах дітей; сама вона неодноразово попереджалась про відповідальність за виховання та утримання малолітнього сина, притягалась до відповідальності за ст. 184 АК України, але відповідних висновків не зробила: не намагається змінити свій спосіб життя, налагодити побут дитині, створити належні умови для його виховання та проживання, продовжує вести асоціальний спосіб життя.

Таким чином, гр.ОСОБА_4 та гр.ОСОБА_2 не тільки самоусунулись від виховання та утримання свого неповнолітнього сина, але своїм способом життя наносять шкоду його фізичному та психічному здоров'ю, моральному становленню. Дані обставини підтверджуються документально. Адміністрація притулку для дітей служби у справах дітей клопоче про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_4

На підставі вищезазначеного, з метою соціального захисту малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, та визначення його соціального статусу позивач просить суд винести судове рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Краматорська Донецької області та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Краматорська у відношенні їх малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 усіх видів заробітку з кожного, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особовий рахунок ОСОБА_3 - НОМЕР_1 (ТДВ) у ТВБВ № 10004/0271 Краматорської філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк».

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити.

Прокурор Неженець М.Є. проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи до суду не з'явилася по невідомій суду причині, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася за невідомої суду причини, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Повідомлень про причини неявки від відповідачки не надходило, клопотань про розгляд справи за її відсутності також не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він бажає забрати дитину із притулку і проживати разом, але постійного місця роботи немає, засуджений за вживання наркотичних засобів.

Суд, вислухавши думку прокурора, пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вимоги ст. 12 ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 19). Мати та батько, вихованням та утриманням дитини не займаються. Місцезнаходження матері дитини не відомо, вона веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, батько ніде не працює, постійно змінює місця проживання, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний та аморальний спосіб життя, засуджений Краматорським міським судом за вживання наркотичних засобів.

У зв'язку з таким способом життя матері та батька, невиконанням ними обов'язків по вихованню та утриманню дитини, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, впродовж 2014-2015 років неодноразово надходили інформації від загальноосвітньої школи №2 м. Краматорська, де навчається дитина, сусідів, які мешкають в будинку за адресою: АДРЕСА_1, щодо неналежного ставлення до виконання батьківських обов'язків з боку батьків, у зв'язку з чим 26.11.2014 року був влаштований до притулку для дітей де і перебуває.

За весь час перебування ОСОБА_3 в притулку для дітей мати, ОСОБА_4, дитину не відвідала жодного разу; батько, ОСОБА_2, відвідував декілька разів, але обидва його батьки його долею, життям та здоров'ям не цікавились, матеріально утримувати - не допомагали, не займались духовним та фізичним вихованням сина; вони також не звертались до державних органів щодо повернення дитини до своєї родини, не приймали заходів щодо створення належних умов для його проживання та повернення до родини.

Сім'я гр.ОСОБА_4 неодноразово відвідувалась вдома педагогами загально -освітньої школи № 2, працівниками служби та відділення кримінальної міліції у справах дітей; сама вона неодноразово попереджалась про відповідальність за виховання та утримання малолітнього сина, притягалась до відповідальності за ст. 184 АК України, але відповідних висновків не зробила: не намагається змінити свій спосіб життя, налагодити побут дитині, створити належні умови для його виховання та проживання, продовжує вести асоціальний спосіб життя; батько ніде не працює, зловживає алкогольними напої, засуджений за вживання наркотиків..

Зазначені факти свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 стягнувши з них аліменти.

Керуючись ст.10,60,213-215, ЦПК України, ст. ст. 164,165,180 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Краматорської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Краматорська Донецької області та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Краматорська у відношенні їх малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особовий рахунок ОСОБА_3 - НОМЕР_1 (ТДВ) у ТВБВ № 10004/0271 Краматорської філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк».

Стягнути з ОСОБА_4 ІПН аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особовий рахунок ОСОБА_3 - НОМЕР_1 (ТДВ) у ТВБВ № 10004/0271 Краматорської філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк».

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й надруковане в єдиному екземплярі.

Суддя: