ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого - судді Стрельбицького В.В.,
при секретарі Левицькому М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2013 року задоволено частково позов ОСОБА_3 та визнано недійсним ордер НОМЕР_1 від 01.08.2012 року на квартиру АДРЕСА_1, виданий 01.08.2012 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради гр. ОСОБА_1, скасовано державну реєстрацію гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, виселено гр. ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, відновлено державну реєстрацію ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить винести додаткове рішення, яким вказати які дії потрібно виконати для виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, та яким чином має відбуватися виселення - з наданням ОСОБА_1 іншого жилого приміщення чи без надання такого, покликаючись при цьому на ч.2 ст.117 ЖК України.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представники не з'явились, однак, відповідно до положень ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Представник позивача та Галицької районної адміністрації ЛМР в судовому засіданні при вирішенні заяви поклались на розсуд суду.

Представники Виконавчого комітету Львівської міської ради та Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради в судовому засідані заперечили заяву з мотивів безпідставності.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь в справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Згідно роз'яснень п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», судам слід мати на увазі, що виданий на жиле приміщення ордер у випадках, зазначених у ст.59 ЖК, підлягає визнанню недійсним з наслідками, передбаченими ст.117 цього Кодексу.

Стаття 117 ЖК України передбачає, що у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з іншим підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що гр.ОСОБА_1 підлягає виселенню з квартири АДРЕСА_1 з наданням іншого житла.

Керуючись ст.220 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву задоволити.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.06.2013 року по справі №1304/11343/12 викласти в наступній редакції:

«Виселити гр. ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 з наданням іншого житла».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Стрельбицький В.В.