АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І. Б., Чупікової В. В.,

секретар Тодоряк Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс») про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 березня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним.

У заяві від 27 лютого 2015 року позивач просив забезпечити позов шляхом зобов'язання ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції зупинити виконавче провадження за виконавчим листом №2-1108/12 від 27 травня 2014 року, виданим на виконання рішення Петршотравневого районного суду м. Чернівці про стягнення з нього на користь ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» 2449306 гривень 98 коп. боргу.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 березня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначену ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Посилається на порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з її безпідставності.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді зобов'язання ВДВС зупинити виконавче провадження за виконавчим листом на виконання рішення суду про стягнення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» боргу не відповідає позовним вимогам про визнання недійсним кредитного договору.

Стягнення боргу за відповідним судовим рішенням не перешкоджає виконанню у разі ухвалення рішення суду у даній справі про задоволення позову про визнання недійсним кредитного договору.

Тому доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими.

Судом першої інстанції з посилання на роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 2 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», правильно зазначено про недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. Б. Перепелюк

В. В. Чупікова