Справа №483/2415/14-ц 20.04.2015 20.04.2015 20.04.2015
Провадження №22-ц/784/649/15
Провадження №22-ц/784/649/15 Головуючий у першій інстанції Медюк С.О.
Категорія 3 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Рішення

Іменем України

20 квітня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 12 березня 2015 року, ухваленого по цивільній справі

за позовом

Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області

до

Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Реєстраційна служба Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, Управління Держземагенства в Очаківському районі Миколаївської області, про скасування рішення Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки у власність держави, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року Миколаївський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері (далі - прокурор) в інтересах Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області звернувся до суду з позовом до Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області та ОСОБА_3 про скасування рішення Покровської сільської ради, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки у власність держави.

В позовній заяві прокурор зазначав, що рішенням Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області №8 від 08 жовтня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 та передано її у власність ОСОБА_3

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 зареєструвала за собою право власності на зазначену земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказував, що Покровська сільська рада Очаківського району Миколаївської області під час прийняття вищезазначеного рішення від 08 жовтня 2013 року за №8 порушила положення земельного законодавства, визначені Земельним Кодексом України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року, щодо порядку надання земельної ділянки у власність, а саме не було одержано висновку Управління екології та природних ресурсів про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, земельна ділянка не була сформована та не пройшла реєстрацію у Державному земельному кадастрі, а тому сільська рада не мала права надавати у власність відповідачці зазначену земельну ділянку.

Окрім того, спірна земельна ділянка входить до складу земель регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса» і відноситься до земель природно-заповідного фонду.

Посилаючись на викладене, прокурор просив позов задовольнити в повному обсязі, скасувати рішення Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області №8 від 08 жовтня 2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис НОМЕР_1 від 06 серпня 2014 року про право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку та повернути її у власність держави.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Управління Держземагентства в Очаківському районі Миколаївської області.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 12 березня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невірну оцінку обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки воно ухвалено з порушенням норм цивільно - процесуального права, порушує принцип диспозитивності та змагальності сторін, що є неприпустимим та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити, за вищеназваних обставин, в задоволенні позовних вимог Миколаївському міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області.

Згідно з вимогами ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням всіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому судовому рішенні, міськрайонний суд виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області не погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом першої інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає помилковими, необґрунтованими й незаконними, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що рішенням Очаківської районної ради Миколаївської області від 26 грудня 2000 року №ІІ було затверджено межі сільських населених пунктів Очаківського району Миколаївської області. У межах території Покровської сільської ради також було розташовано с. Покровка (а.с.85).

Рішенням XХ сесії 6 скликання Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 08 жовтня 2013 року №8 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі Покровської сільської ради для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1, та передано її у власність ОСОБА_3 (а.с.5).

На підставі оспорюваного рішення сільської ради 06 серпня 2014 р. було здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2500 га, передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 і відомості щодо останньої, як землевласника були внесені до державного земельного кадастру (а.с.13).

Наполягаючи на задоволенні позову, прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду, відповідачем порушено положення чинного законодавства щодо порядку надання земельної ділянки у власність, а відтак прийняте рішення Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області №8 від 08 жовтня 2013 року є незаконним, і порушене право підлягає захисту шляхом скасування цього рішення та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на зазначену земельну ділянку.

Так, в силу ст.ст.13-14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону і гарантується державою.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст.18 зазначеного Закону при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, державний реєстратор видає Свідоцтво про право власності, що підтверджує виникнення прав на нерухоме майно.

Зокрема, за п.8-1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Тобто, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно є офіційним документом і підтверджує юридичний факт виникнення права власності у фізичної чи юридичної особи на це майно.

Конституційний Суд України в п.5 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Покровською сільською радою Очаківського району Миколаївської області (як суб'єктом владних повноважень) рішення про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання - оформлення ОСОБА_3 права власності на спірну земельну ділянку.

Скасування такого акта не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства через оспорювання такого права.

За такого, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки у такої особи виникло право власності земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Приймаючи до уваги те, що розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючого документу щодо права власності земельною ділянкою до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовної заяви прокурора з наведених вище підстав.

Крім того поза увагою міськрайонного суду залишилось наступне.

Статтею 121 Конституції України визначено, що на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст.45 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» визначена одна з підстав представництва прокуратурою у суді інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Отже, звертаючись до суду з позовом, прокурор зазначає державний орган, що здійснює відповідні функції у спірних правовідносинах та на захист інтересів якого пред'явлено позов.

Як вбачається з матеріалів справи, позов прокурором пред'явлено в інтересах Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області до відповідачів, серед яких також зазначено Покровську сільську раду Очаківського району Миколаївської області.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ч.ч.1,2,3 ст.10 ЦПК України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ст.30 ЦПК України).

Позивач - це особа, на захист порушених, оспорюваних, невизнаних суб'єктивних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів якої порушується цивільна справа в суді.

Відповідачем є особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягується до відповідальності за порушення чи оспорювання її прав та охоронюваних законом інтересів.

Тобто, позивач та відповідач є сторонами в цивільному процесі з протилежними юридичними інтересами.

За такого позивач та відповідач не можуть бути однією і тією ж особою.

А тому звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави, в особі Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, до цієї ж територіальної громади, суперечить нормам цивільно - процесуального права, порушує принцип диспозитивності та змагальності сторін, що є неприпустимим.

Оскільки суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову виходив з інших підстав, то колегія суддів вважає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення суду слід скасувати, відмовивши у задоволені позову прокурора з наведених вище мотивів, що не позбавляє прокурора за умови визначення іншого складу осіб та змісту позовних вимог й їх обґрунтування звернутися з новим позовом до міськрайонного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області - задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 12 березня 2015 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області до Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Реєстраційна служба Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, Управління Держземагенства в Очаківському районі Миколаївської області, про скасування рішення Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки у власність держави - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: