Справа № 780/12/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О.В.
Провадження № 22-ц/780/2068/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 24 21.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2015року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Фінагєєва В.О.,

суддів: Яворського М.А., Кулішенка Ю.М.

за участю секретаря: Франюк Т.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 19 993,83 грн., комісію банку в розмірі 59,82 грн., пеню в розмірі 2 012,56 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 316,03 грн. та три відсотки річних в розмірі 250,75 грн., судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 13.03.2013 року між ним та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, водіїв та пасажирів від нещасних випадків та відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_1, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Nissan X-Treil» НОМЕР_2. Відповідач зобов'язався в разі настання страхового випадку протягом терміну дії договору з 14.03.2013 року до 13.03.2014 року скласти страховий акт протягом 10 днів після одержання всіх необхідних документів і виплатити страхове відшкодування в межах страхової суми в розмірі 270160,0 грн. протягом 15 днів після складення страхового акту.

04.02.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. В зв'язку з настанням страхового випадку позивач звернувся до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування із заявою та всіма необхідними для цього документами. Відповідно до п. 11.1 Договору страхування відповідачем застрахований автомобіль було направлено для визначення вартості пошкоджень і розміру страхового відшкодування на СТО ТОВ «Авто Актив». Відповідач зобов'язаний був протягом 10 днів скласти страховий акт із визначенням розміру страхового відшкодування та протягом 15 днів здійснити страхове відшкодування, однак відповідачем виплату страхування було здійснено лише 20.06.2014 року в розмірі 119 652,41 грн., яка була визначена на підставі рахунку ТОВ «Авто Актив» № 2 від 25.03.2014 року. За час затримки виплати страхового відшкодування внаслідок зростання курсу долара США та цін на товари вартість відновлювального ремонту зросла і відповідно до рахунку ТОВ «Авто Актив» № 2 від 29.05.2014 року склала 139 592,24 грн., внаслідок чого ним було сплачено різницю в розмірі 19 939,83 грн. та 59,82 грн. комісії банку за перерахування вказаної суми грошових коштів.

В зв'язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування відповідач відповідно до укладеного договору страхування зобов'язаний сплатити на його користь пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка згідно з розрахунку становить 2 012,56 грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити інфляційні втрати за весь час прострочення, які згідно з розрахунком становлять 1 316,03 грн., та три відсотки річних в розмірі 250,75 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2014 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2, суму страхового відшкодування в розмірі 19 939,83 грн. сплачену комісію банку в розмірі 59,82 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 2 012,56 грн. (дві тисячі дванадцять гривень 56 коп.), інфляційні втрати в розмірі 1 316,03 грн. та три відсотки річних в розмірі 250,75 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь держави судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, через порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції стягнув як курсову різницю так і додаткову пеню на цю різницю, що не передбачено умовами договору страхування.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 13.03.2013 року між ОСОБА_2 та ПРАТ «СК «Провідна» укладено договір комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв та пасажирів від нещасних випадків та відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_1. Відповідно до умов зазначеного договору було застраховано автомобіль «Nissan X-Treil» НОМЕР_2.

04.02.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. В зв'язку з настанням страхового випадку позивач звернувся до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування із заявою та всіма необхідними для цього документами.

Відповідно до п. 11.1 Договору страхування відповідачем застрахований автомобіль було направлено для визначення вартості пошкоджень і розміру страхового відшкодування на СТО ТОВ «Авто Актив».

Відповідно до п. 29.1-29.2.1. протягом 10 робочих днів з моменту одержання страховиком від одержувача страхового відшкодування останнього з документів, передбачених п. 28 Договору, та відповідей на запити страховика до компетентних органів, підприємств, установ та організацій страховик приймає рішення про здійснення виплати страхового відшкодування (страхової виплати) та складає страховий акт і протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акта здійснює виплату страхового відшкодування.

Відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування 20.06.2014 року в розмірі 119 652,41 грн., яка була визначена в порядку передбаченому п. 11.1 договору на підставі рахунку ТОВ «Авто Актив» №2 від 25.03.2014 року. (а.с.38)

Однак, рахунок було сплачено з порушенням строків, визначених у п.29.1-29.2.1 договору.

Відповідно до п. 26.4.5 після підписання страхового акту страхових зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) у строк, встановлений у п. 29 Договору. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати неустойки(штрафу, пені) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нарахована пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідачем за порушення строків було сплачено позивачу пеню відповідно до п. 26.4.5 договору у розмірі 3314,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10 липня 2014 року. (а.с. 42).

Пеня була сплачена за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 119 652,41 грн. починаючи з першого дня прострочення виплати, тобто з 29.04.2014 року (а.с. 84).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Сторонами в судовому засіданні суду апеляційної інстанції визнано, що саме 29.04.2014 року є першим днем прострочення виплати страхового відшкодування, а також визнано час прострочення - 52 дні та розмір пені в сумі 3314.84 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд керувався нормами ст.ст. 526,530, 626 ЦК України та взяв за основу рахунок ТОВ «Авто Актив» №2 від 29.05.2014 року, відповідно до якого сума за ремонт автомобіля склала 139 828,68 грн., внаслідок чого позивачем було сплачено різницю в розмірі 19 939,83 грн. та 59,82 грн. комісії банку за перерахування вказаної суми грошових коштів та стягнув суму боргу з урахуванням ст. 625 ЦК України.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Оскільки відповідач порушив умови договору в частинні строків виплати страхового відшкодування, останнім було сплачено пеню відповідно до умов договору.

Стягнення з відповідача різниці у вартості відновлювального ремонту між першим рахунком від 25.03.2014 року та останнім рахунком від 29.05.2014, а також нарахування на суму такої різниці пені з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми не передбачено умовами договору, а отже зазначені виплати стягненню не підлягають.

Як вбачається зі змісту укладеного договору страхування, страхова компанія не брала на себе відповідальність по відшкодуванню різниці в ціні ремонту, яка утворилась через підвищення цін на товари та послуги через невчасну сплату страхового відшкодування. В той же час відповідальність страхової компанії за несвоєчасну за таке прострочення визначена у договорі, а саме за несвоєчасну виплату страхова компанія має сплатити пеню, що і було виконано відповідачем.

Отже висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав до задоволення позову, не ґрунтуються на наявних у справі доказах та не відповідають обставинам справи, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову, на що обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення суми страхового відшкодування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Яворський М.А.

Кулішенко Ю.М.