Справа № 750/5419/15-ц
Провадження № 2/750/2038/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Логвіної Т.В.,

при секретарі - Примак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

04.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 5322,05 грн. інфляційних збитків та 298,75 грн. трьох відсотків річних, а всього 5620,80 грн. та судового збору в сумі 243,60 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 вересня 2013 року о 16 год. 28 хв., у місті Чернігові по вул. Кільцева 18 А, відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ГАЗ» д. р. н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та «VOLKSWAGEN T4» д. р. н. НОМЕР_2 під керуванням позивача. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2013 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 04.12.2013 року, відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів відповідачем застрахована не була. В досудовому порядку з ОСОБА_2 вирішити питання відшкодування завданої шкоди в ДТП не вдалося. У зв'язку з цим 17 грудня 2013 року позивач вимушений був звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до Деснянського районного суду м. Чернігова позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2014 року його позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 30 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції було змінено, а саме проведено судову авто-товарознавчу експертизу відповідно до якої зменшилась вартість матеріального збитку завданого його автомобілю на 500,00 грн., а також зменшено частково витрати на правову допомогу з 1 000,00 грн. до 568,40 грн., в іншій частині заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2014 року залишено без змін. Рішення суду вступило в законну силу 30 вересня 2014 року. В добровільному порядку виконувати рішення суду відповідач відмовився. Під час примусового виконання рішення суду, а саме проведення комплексу виконавчих дій Деснянським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, вказане рішення було в повному обсязі виконано лише 07 травня 2015 року, про це свідчить виписка з банку за період з 01 вересня 2014 року по 08 травня 2015 року в якій вказані дати та суми перерахунку коштів на його рахунок. В силу положень ст. 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити на його користь інфляційні втрати в сумі 5 322,05 грн. та три відсотки річних в розмірі 298,75 грн. за період з 01 жовтня 2014 року по 07 травня 2015 року (день погашення заборгованості).

В судове засідання сторони не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позовні вимоги підтримує, відповідач позов не визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2013 року, о 16 год. 28 хв., у місті Чернігові по вул. Кільцева 18 А, відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ГАЗ» д. р. н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та «VOLKSWAGEN T4» д. р. н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2013 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 04.12.2013 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2014 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 30 вересня 2014 року заочне рішення суду від 19 лютого 2014 року змінено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18382,04 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 568,40 грн. на повернення витрат на правову допомогу. В іншій частині заочне рішення суду залишено без змін.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

22.10.2014 року постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Літвін Л.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №750/12892/13-ц від 10.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20409,24 грн.

05.05.2015 року постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Літвін Л.В. закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №750/12892/13-ц від 10.10.2014 року у зв'язку з фактичним повним виконанням в повному обсязі рішення. суду.

Рішення суду було в повному обсязі виконано 07 травня 2015 року, про що свідчить виписка з банку за період з 01 вересня 2014 року по 08 травня 2015 року про рух коштів на рахунку ОСОБА_1( а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та три відсотки річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів га отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання. А тому, вони є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, позов про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 5322,05 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 298,75 грн. за період з 01 жовтня 2014 року по 07 травня 2015 року обгрунтований та підлягає задоволенню.

Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись статями 10, 79, 81, 88, 212 - 215, 294 ЦПК України, ст. 625 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5322 грн. 05 коп. інфляційних збитків та 298 грн. 75 коп. трьох відсотків річних, а всього 5620 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: