Справа № 758/80/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Декаленко В. С.,

при секретарі Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту перебування в зоні відчуження, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, суд,-

В С Т А Н О В И В :
Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування в зоні відчуження, мотивуючи свої вимоги тим, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 2-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зазначає, що з березня 1985року по грудень 1986 року він працював в Згурівському відділенні «Сільхозтехника». З 14 травня по 17 травня 1986 року у зв`язку з виконанням трудових обов`язків перебував безпосередньо у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Посилається на те, що у липні 2014 року він звернувся до УПФУ в Подільському районі м. Києва із заявою щодо призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку з урахуванням ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак йому було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю первинних документів.

Звертає увагу суду на те, що через відсутність первинних відряджувальних документів він не може скористатися передбаченою ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пільгою щодо оформлення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років, а тому вважає, що єдиним способом захисту його прав буде визнання факту перебування його в зоні відчуження для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у відповідний період. У зв`язку з чим звертається до суду із вказаною заявою.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримують вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями, просять заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, до суду надійшла заява згідно якої УПФУ в Подільському районі м. Києва не заперечує проти заяви ОСОБА_2 та відповідно до ст. 158 ЦПК України просить розглядати справу без їх участі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника заінтересованої особи, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява доведена та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1986 року (категорія 2), що підтверджується Посвідченням Серія НОМЕР_1 від 21.02.2011 року (а.с. 14).

04.07.2014 року заявник звернувся до УПФУ в Подільському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 50).

21.08.2014 року УПФУ в Подільському районі м. Києва було прийнято Розпорядження про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 мотивуючи тим, що період його перебування в зоні відчуження з 14.05.1986 року по 17.05.1986 року не підтвердився у зв`язку з відсутністю первинних документів (наказ про відрядження, дорожні листи та ін..), про що повідомили заявника своїм Листом № 10921/09 від 22.08.2014 року(а.с. 19, 48).

Питання призначення особам пенсій в чинному законодавстві України врегульовано, зокрема ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, та ін..

Так згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 року № 1566/11846, для призначення особі пільгової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС до заяви про призначення пенсії додаються наступні документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Зі змісту зазначеного Порядку вбачається, що дійсно з метою призначення особі пільгової пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, остання повинна підтвердити період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надавши відповідну довідку за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, або довідку військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідку архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Факт же ненадання заявником до УПФУ в Подільському районі м. Києва Довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Держкомітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, а також інших первинних документів, в яких було б зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де ним проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема про період його перебування в зоні відчуження з 14.05.1986 року по 17.05.1986 року не заперечується останнім, а також об`єктивно підтверджується, як Розпорядженням УПФУ в Подільському районі м. Києва від 21.08.2014 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 так і Довідкою ВАТ «Згурівський Райагротехсервіс» від 03.07.2014 року (а.с. 4).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність прийняття УПФУ в Подільському районі м. Києва Розпорядження від 21.08.2014 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що чинним цивільним процесуальним законодавством віднесено до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Так пункт п`ятий частини другої статті 234 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зі змісту частини третьої статті 256 ЦПК Українив бачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З системного аналізу зазначених норм ЦПК України в сукупності з іншими нормами чинноого законодаства України можна зробити висновок, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Верховний Суд України в своєму Листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказав, що згідно з рекомендаціями, наданими у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до Закону від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і затвердженого на підставі цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року № 501 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС може видаватися на підставі рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період (визначений законодавством), пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, у тому числі в проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки. Інші питання щодо визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вирішуються на підставі відповідних документів, а спірні питання - комісіями при виконкомах Київської і Житомирської обласних Рад народних депутатів і при Міністерстві у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що подана заявником заява належить до юрисдикції суду, оскільки вказаний ним факт, можливо встановити в судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 26.03.1985 року до 23.12.1986 року працював в Згурівському відділенні «Сільгосптехніка», що підтверджується Довідкою ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» № 49 від 03.07.2014 року (а.с. 9).

Як вбачається з Довідки ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» № 48 від 03.07.2014 року, наказом № 182 від 27.09.1978 року Згурівське відділення «Сільгосптехніка» перейменовано в Згурівське виробниче відділення Сільгосптехніки.

Згідно наказу № 75 від 28.05.1998 року Згурівське виробниче відділення Сільгосптехніки перейменовано в Згурівське відділення Сільгосптехніки Республіканського промислового об`єднання автомобільного транспорту «Укрспецтранссільгосптехніка».

Згідно наказу № І-К від 27.03.1986 року з 01.04.1986 року Згурівське промислове об`єднання сільгосптехніки бувшої Держкомсільгосптехінки УРСР ліквідоване на його базі створене Згурівське ремонтно-транспортне підприємство.

Згідно наказу № 1 від 06.09.1991 року на базі Згурівського ремонтно-транспортного підприємства та Згурівського підприємства матеріально-технічного постачання «Райагропостач» створене Згурівське районне підприємство матеріально-технічного і сервісного забезпечення «Райагротехсервіс».

Згідно наказу № І-К від 14.04.1998 року Згурівське районне підприємство ТМЗ перетворене у ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» з 01.04.1998 року (а.с. 8).

Відповідно до Довідки ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» від 03.07.2014 року, остання видана ОСОБА_2 про те, що від дійсно працював на даному підприємстві.

В той же час перелік первинних документів, що підтверджують періоди перебування його в Чорнобилі та Варовичах за період (14.05.1986 року 17.05.1986 року) відсутній (а.с. 4).

Згідно ж Довідки ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» № 5 від 03.02.2014 року, остання видана ОСОБА_2 про те, що він був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КП СС, Ради Міністрів СССР і ВЦСПС від 29.12.1987 року № 1497- 378 і Постановою Ради Міністрів СССР і ВЦСПС від 05.05.1986 року № 665-195, які надають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності із списком № 1, затвердженим постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1986 року № 1173, з 14.05.1986 року по 17.05.1986 року в с. Варовичі (а.с. 3).

Як вбачається з Розрахунково-платіжної відомості № 3 за червень 1986 року, ОСОБА_2 в графі «Почасово» було нараховано заробітну плату в розмірі 43-72 з позначкою «з/п за Чорноб.» (а.с. 5-7).

Судом встановлено, що УПФУ у Згурівському районі Київської області було здійснено зустрічну перевірку документів про стаж роботи та заробітну плату, а саме Довідки (форма № 122) від 03.03.2014 року № 5, яка підтверджує період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виданої ВАТ «Згурівський райагротехсервіс» громадянину ОСОБА_2 , 1964 року народження, за результатами якої складено Акт від 12.08.2014 року (а.с. 74-76).

Як вбачається зі змісту зазначеного Акту, перевіркою встановлено:

1. В книзі по нарахуванню заробітної плати за 1986 рік в липні місяці в підрозділі «автопарк» проводилось нарахування заробітної плати ОСОБА_2 , а саме: відрядно СТОА 26, 58 крб.; с/г прод. 71, 94 крб., 30, 21 крб.; з/п за Чорноб. 43, 72 крб.; класність 26, 52 крб.; премії: фонд матеріального заохочення 5, 64 крб.; фонд зарплати 1, 24 крб., 11, 62 крб. Всього 217, 47 крб.

2. В Акті від 18 грудня 1990 року, розглянутого і затвердженого загальними зборами робітників РТП від 18 грудня 1990 року № 9, зазначено: згідно розпорядження Київського облвиконкому в травні місяці 1986 року і послідуючих місяців Згурівським ремонтно-транспортним підприємством направлялись колони машин для перевезення різних вантажів із Чорнобильського району, а саме: скот, техніка, силос, строй грузи, населення із зони відчуження. В зв`язку з тим, що дорожні листи, товаротранспортні накладні, командировочні посвідчення не збереглися в архівах підприємства, а лише відомість підвищеної заробітної плати, де вказано за скільки днів і яка сума, із слів старших груп колони і водіїв установлено слідуюче: « ОСОБА_2 - Варовичі з 14.05 по 17.05 (4 дні). (інформація про ОСОБА_3 та іще по 3-х особах записана вручну). Акт підписали: керуючий А.В. Гараць, зам. по АТП ПП. Твердохліб, голова РК О.В. Накозін, ст. групи ОСОБА_4 , ст. групи ОСОБА_5 .

Крім того, судом було допитано в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 разом з ними працював водієм на автомобілі ГАЗ-53 в РТП «Сільгосптехніка» і після аварії на ЧАЕС в травні місяці 1986 року разом з ними перевозив худобу з села Варовичі в м. Білу Церкву на м`ясокомбінат.

Суд визнає покази зазначених свідків достовірними, оскільки вони узгоджуються з наданими суду доказами та встановленими в судовому засіданні обставинами, у зв`язку з чим приймає їх до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦК України, які підтверджують факт перебування заявника в травні 1986 року в зоні відчуження та виконання ним робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про достатність та належність доказів, які підтверджують факт перебування ОСОБА_2 в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14.05.1986 року по 17.05.1986 року.

Судом встановлено, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує вищезазначений факт і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

Крім того судом встановлено, що встановлення зазначеного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, оскільки заінтересована особа не заперечує проти вимог заявника, що свідчить про безспірність його вимог.

Стаття 235 ЦПК України визначає, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до статті одинадцятої ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги заявника знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 234, 256-259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :
Заяву задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в зоні відчуження в с. Варовичі Поліського району Київської області по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14.05.1986 року по 17.05.1986 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко