Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №331/2255/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
Провадження №22-ц/778/4282/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Бондар М.С.,

Судді Кримська О.М.,

ОСОБА_2,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, що навчається,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона є донькою відповідача, який перебував у шлюбі з її матірю ОСОБА_5 з 20.07.1996 року по 15.05.2008 року.

На теперішній час ОСОБА_3 продовжує навчання в Класичному приватному університеті, стипендію не отримує, проживає разом із матірю, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_4 має постійне місце роботи в Національному заповіднику «Хортиця», де працює головним інженером, аліментів на утримання інших осіб не сплачує..

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи з 23.01.2015 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3, на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 від його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 27.03.2015 року до закінчення ОСОБА_3 навчання в «Класичному приватному університеті», але не більше як до досягнення нею 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

В решті позовних вимог відмовлено в звязку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини і відповідні правовідносини.

Позивачка ОСОБА_3 є донькою відповідача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №334474 (а.с.3).

Позивачка досягла повноліття 23 січня 2015 року (а.с.4).

Згідно довідки Класичного приватного університету №1520 від 03.03.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається з 01.09.2014 року на першому курсі денної форми навчання, стипендія не виплачується (а.с.8).

На підставі договору №7327 від 29.08.2014 року про платне надання освітніх послуг встановлено, що розмір плати за весь термін навчання становить 26 800 грн. (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_4 працює у Національному заповіднику «Хортиця» на посаді провідного інженера інженерно-господарського відділу з посадовим окладом в розмірі 3 102 грн. (а.с.62).

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з вимогами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, як то: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із довідкою про доходи №40 від 27.05.2015 року заробітна плата ОСОБА_4 за період березень-травень 2015 року складала: березень 2015р. 9210грн.76 коп.; квітень 2015 р. 4660грн.28 коп.; травень 2015р. 3718грн.31 коп. (а.с.63).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №127956 ОСОБА_4 одружений із ОСОБА_6, яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що підтверджується довідкою Національного заповідника «Хортиця» №215 від 08.04.2015 року (а.с.37,42-45).

Крім того, на утриманні відповідача перебувають донька дружини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та спільний із дружиною син ОСОБА_8, 16.07.2012 р.н.(а.с.36, 45).

При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції враховано стан здоровя малолітнього сина відповідача - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, який постійно хворіє, що потребує додаткових матеріальних витрат, та підтверджується виписками з амбулаторної картки №3152 від 09.04.2015 року та №1765 від 26.05.2015 року, консультативними висновками спеціаліста від 09.04.2015 року, від 26.05.2015 року, довідкою лікаря Дитячої лікарні №1 від 26.05.2015 року, а також знаходження на його утриманні дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та неповнолітньої дитини дружини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, (а.с.38-40, 55-59).

Обґрунтовано встановивши наявність у ОСОБА_3 потребу у матеріальній допомозі у звязку із навчанням у Класичному приватному університеті та вказавши на обовязок відповідача разом з матірю позивачки утримувати доньку, суд першої інстанції врахувавши можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення аліментів на повнолітню доньку на період навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги позивачки щодо замалого розміру стягнутих аліментів, оскільки вона потребує додаткових витрат на постійне лікування та придбання ліків і медичних засобів є неприйнятними.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

На час подання позову позивачка не обґрунтовувала свої вимоги необхідністю лікування та не надавала жодних доказів на підтвердження вказаної обставини, в суді апеляційної інстанції не вказала жодної обставини, яка перешкоджала надати вказані докази суду першої інстанції.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції ( ч.1 ст. 303 ЦПК України).

Твердження апеляційної скарги про те, що дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 16.07.2015 року спростовуються наданими до суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 копією наказу Національного заповідника «Хортиця» від 16.07.2015 року № 099, згідно якого ОСОБА_6 надано відпустку по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду на період з 17.07.2015 року по 16.01.2016 року, а також надано довідку №705 КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 6» про потребу дитини у домашньому догляді.

Інші доводи апеляційної скарги, стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин, з дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обовязків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: