Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1807/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

29.07.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Кіселика С.А., Суржика М.М.

секретар Кравченко Я.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Зазначав, що з 25 січня 1997 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 15 липня 2014 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда шлюб між ним та ОСОБА_3, розірвано. За час спільного проживання вони з відповідачкою придбали спільне майно: земельну ділянку загальною площею 0, 1012 га, що розташована по вул.Академічній,40 в

с. Соколівське Кіровоградського району, вартістю 159 188 грн., автомобіль марки MITSUBISHI, модель KOLT 1,3 АТ, реєстраційний номер НОМЕР_1,2008 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_3.

Автомобіль було придбано в кредит відповідно до кредитного договору від 13 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ «Альфа-Банк». Кредитні кошти він щомісячно сплачував, оскільки автомобіль придбано для сімї. Після розірвання шлюбу, вони з відповідачкою не досягли згоди щодо поділу спільного майна, тому просив суд в порядку поділу майна, придбаного в період шлюбу, виділити йому у власність автомобіль MITSUBISHI, модель KOLT 1,3 АТ, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, а земельну ділянку по вул. Академічна,40 в с.Соколівське Кіровоградського району залишити у власності ОСОБА_3 (а.с.2-4).

В ході розгляду справи збільшив позовні вимоги і просив суд в порядку поділу майна колишнього подружжя залишити у його власності автомобіль марки MITSUBISHI та ? частини земельної ділянки по вул. Академічна,40 в с. Соколівське, а ? частину земельної ділянки залишити у власності відповідачки (а.с.85).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року позов задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_4 на ? частину автомобіля MITSUBISHI, модель KOLT 1,3 АТ, реєстраційний номер НОМЕР_2 та за ОСОБА_3 право власності на ? частини вказаного автомобіля. В іншій частині позову відмовлено, розподілено судові витрати (т.1 а.с.244-246).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності на ? автомобіля за позивачем, скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову (т.1 а.с.249-250).

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач та його представник, належним чином під розписку повідомлені про час та місце розгляду справи (т.2, а.с.16,18), в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1997 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 липня 2014 року (а.с.21).

В період шлюбу ОСОБА_3 уклала з ЗАТ «Альфа-Банк» кредитний договір від 13 березня 2008 року та отримала кредит в сумі 19 281,19 доларів США на придбання транспортного засобу автомобіля MITSUBISHI, модель KOLT 1,3 АТ , 2008 року випуску (а.с.20).

Свідоцтвом про реєстрацію підтверджується, що автомобіль зареєстровано на імя відповідача ОСОБА_3, право керування має ОСОБА_4 (а.с.16).

Сторонами не заперечується, що кредит сплачено повністю в період шлюбу.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 23 квітня 2015 року ринкова вартість колісного транспортного засобу MITSUBISHI, модель KOLT 1,3 АТ, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, складає 169 039,33 грн. (а.с.208-211).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ( ст.60 СК України).

Таким чином, факт набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі.

Згідно із ч.3 ст.368 ЦК України та ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу ( п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна»).

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 ЦК України). При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК).

Судом встановлено, що шлюбний договір сторонами не укладався, домовленості щодо поділу майна відсутні.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України (п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1 і ч.2 ст.71 СК України).

Як розяснено у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст.71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦПК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Судом встановлено, що з часу придбання спірним автомобілем користується позивач, проти чого відповідач не заперечувала.

Журналом судового засідання в суді першої інстанції, поясненнями представника відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтверджується, що сторони при поділі майна не дійшли згоди щодо присудження одному з них грошової компенсації та її розміру.

За таких обставин, з урахуванням того, що частки сторін у праві власності на автомобіль є рівними, суд прийшов до правильного висновку, що кожному з них належить по 1/2 частці автомобіля та визнав право власності за кожним на ? частку вказаного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно визнав право власності на спірний автомобіль, оскільки така позовна вимога не заявлялась, є безпідставними та такими, що спростовуються змістом позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи цивільного процесуального права. Передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року в частині визнання права власності на автомобіль, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: