ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/263/15-ц
Провадження №2/377/139/15
24 червня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі позивача ОСОБА_1, відповідач відсутній, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання її особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м. Славутич Київської області Печерський кв-л б.№1 кв.№83, на підставі ст. ст. 391,405 ЦК України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_2, він знаходився у шлюбі. Від спільного шлюбу в них народилося троє дітей. В зв'язку з тим, що між ним та відповідачем не склалися нормальні сімейні стосунки 15 липня 1997 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу з відповідачем в 2003 році він отримав у користування однокімнатну квартиру за № 83, розташовану у будинку № 1 Печерського кварталу м. Славутича Київської області. 04 лютого 2005 року йому на одну особу було передано в особисту приватну власність вказане житло. Він є єдиним та законним власником даної квартири. 3 19 липня 2005 року за його згодою у квартирі, також були зареєстровані його діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та його колишня дружина ОСОБА_2 На той період часу вони з колишньою дружиною вже не проживали разом. Вона придбала для себе дачний будинок у м. Севастополі у АРК Крим, куди і виїхала. Але враховуючи неможливість її реєстрації там, вона попросила тимчасово зареєструвати її у його квартирі. При цьому вона пообіцяла найближчим часом вирішити це питання та добровільно знятися з реєстрації у даному житловому приміщенні. Фактично у його квартирі з моменту її отримання проживають він та його діти. Відповідач у ній ніколи не проживала і враховуючи отримання її у власність ним після розірвання їх шлюбу не заявляла ніяких претензій до неї. З його сторони та їх спільних дітей відповідачу ніколи не чинилося ніяких перешкод у проживанні та користуванні цією квартирою. З 2005 року відповідач більше ніколи в ній не проживала і не з'являлася, ніяких претензій до неї не має. Підтвердженням цих обставин є акти про її не проживання. Реєстрація відповідачки у його квартирі створює для нього перепони у здійсненні ним, як власником цього майна, всіх прав по його користуванню та розпорядженню за власним розсудом. Враховуючи порушення його прав як власника нерухомого майна, його право на захист порушених інтересів та відсутність відповідача у його житловому приміщенні, він просить усунути перешкоди у здійсненні його прав як власника жилого приміщення, розташованого за адресою: м. Славутич Київської області Печерський кв-л б.№1 кв.№83, по розпорядженню та користуванню ним. Визнати ОСОБА_6 особою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, в суді дав покази аналогічно викладеним у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. Письмових заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про обгрунтованність позовних вимог позивача, які підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 1990 року у відділі ЗАГСу м. Славутича Київської області Україна, актовий запис №81.
Від спільного шлюбу у сторін народилося троє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
15 липня 1997 року шлюб між сторонами розірваний у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міськвиконкому Київської області Україна, актовий запис № 100.
В 2003 році позивач отримав у користування однокімнатну квартиру за № 83, розташовану у будинку № 1 Печерського кварталу м. Славутича Київської області. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 лютого 2005 року, виданого на підставі розпорядження № 65 від 04 лютого 2005 року голови виконкому Славутицької міської ради Київської області позивачу на одну особу було передано в особисту приватну власність житлове приміщення - однокімнатна квартира № 83, розташована у будинку № 1 Печерського кварталу м. Славутич Київської області.
22 лютого 2005 року право приватної власності позивача на вищевказане жиле приміщення було зареєстровано в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 6567530, виданим КП АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації.
Відповідно наданих документів позивач є єдиним та законним власником даної квартири.
З наданих документів вбачається, що позивачем як особою, відповідальною за утримання житлового приміщення, було укладено з КП «ЖКЦ» договори про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» договір на постачання електроенергії. З наданого особового рахунку вбачається, що позивач самостійно несе всі витрати по утриманню квартири.
Згідно довідки з місця реєстрації, позивач зареєструвався у даній квартирі 27 грудня 2003 року. 3 19 липня 2005 року у квартирі зареєстровані діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та відповідач ОСОБА_2, як колишня дружина.
З довідок Комунального підприємства «Житлово - комунальний центр» за № 481 від 03.03.2015 року та Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області за № 4456 від 05.11.2014 року вбачається, що ніяких заяв від відповідача, що їй чинять перепони в користуванні даним житлом не надходило.
Відсутність ОСОБА_2, у квартирі, та її непроживання у ній з 2005 року і по даний час, тобто значно більше одного року без поважних причин, в суді підтвердити свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які суду повідомили, що в даному житловому приміщенні проживає позивач із дітьми, відповідач не заселялася, особистих речей немає, перепони у користуванні даним житловим приміщенням їй ніхто не чинить. Крім того відсутність відповідача ОСОБА_2, у вказаному житловому приміщенні, належному на праві власності позивачу з 2005 року по даний час також підтверджується актами про її не проживання від 01.03.2015 року, 02.09.2014 року.
Вищенаведені обставини свідчать про наявність підстав для визнання ОСОБА_2, особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: м. Славутич Київської області Печерський кв-л б.№1 кв.№83, оскільки за вимогами ст.ст. 383, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння.
На підставі викладеного суд прийшов до висновку про законність і обгрунтованність позовних вимог позивача, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки у відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України, доказування обставин, на які сторони посилаються в підтвердження чи спростування позовних вимог, покладається на них. Суд вважає, що позивач довів в судовому засіданні переконливими доказами, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин. Оскільки відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сім,ї власника житла, а також інші особи, втрачають право на користування цим житлом у разі їх відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Керуючись ст. 218 ЦПК України,ст.ст. 316 - 317, 391, 405 ЦК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, особою, яка втратила право користування жилим приміщенням квартирою №83, розташованою у будинку №1 Печерського кварталу м. Славутич, Київської області.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.
Копію рішення направити відповідачу для ознайомлення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Т. О. Малишенко