Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бородіні А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат посилаючись на те, що 08.10.1994 року вона уклала шлюб з відповідачем, а рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.09.2014 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач за рішенням суду сплачує аліменти на утримання дітей та більше ніякої участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Донька навчається у Київському міському медичному коледжі на контрактній основі, в зв'язку з чим з вересня 2014 року по травень 2015 року нею було сплачено 6000 грн. Син навчається у Київському технічному ліцеї, тому нею сплачено з вересня 2014 року по квітень 2015 року грошові кошти в сумі 3320 грн. Крім того, за навчання сина необхідно сплачувати грошові кошти в сумі 390 грн. щомісячно, навіть за літні місяці. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь: 1/2 частину понесених додаткових витрат на оплату навчального закладу в якому навчається син в сумі 1660 грн.; 1/2 частину понесених додаткових витрат на оплату навчального закладу в якому навчається донька в сумі 3000 грн.; 1/2 частину додаткових витрат на оплату навчального закладу в якому навчається син в сумі 195 грн. щомісячно до закінчення навчання; судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача наступні додаткові витрати на утримання дітей: 1/2 частину понесених додаткових витрат на оплату навчального закладу в якому навчається ОСОБА_4 в сумі 1660 грн.; 1/2 частину понесених додаткових витрат на оплату навчального закладу в якому навчається ОСОБА_3 в сумі 3000 грн.; 1/2 частину додаткових витрат на оплату навчального закладу в якому навчається ОСОБА_4 в сумі 195 грн. щомісячно до закінчення навчання; та судові витрати.

Відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 08 жовтня 1994 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від18 листопада 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на утримання доньки ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2014 року до 30 червня 2015 року (а.с.5-8, 9-11).

Наполягаючи на задоволенні позову представник позивача вказував на те, що відповідно до ст. 185 СК України, відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дітей, оскільки відповідач не надавав грошові кошти на оплату навчання дітей, вони підлягають стягненню з нього в судовому порядку.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано договір № 151 від 29 серпня 2011 року (а.с.12) та квитанції про сплату коштів пов'язаних з навчанням дітей (а.с.13, 14, 15, 16, 17, 18).

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 18 роз'яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій сумі.

Витрати пов'язані з навчанням дітей не можна віднести до витрат, які викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини, каліцтвом тощо. Дані витрати є витратами, що пов'язані з навчанням та є обов'язком батьків утримувати неповнолітню дитину, який є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Крім того, Сімейним кодексом України не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, витрати позивача відносяться до витрат, понесених в зв'язку з навчанням повнолітньої дитини.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 СК України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 10, 57, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя