Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№333/9912/14
Провадження № 22-ц/778/3623/15
Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Савченко О.В.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричиненої внаслідок скоєння злочину,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, спричиненої внаслідок скоєння злочину.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12.02.2014 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином відповідачів, маючи намір та спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні під'їзду АДРЕСА_1, з мотивів довготривалих неприязних відносин, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, котрий має колючо-ріжучу поверхню, наніс йому не менш ніж шість ударів в область тіла. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1230 від 18.03.2014 року тілесне ушкодження, а саме: проникаюче поранення правої підвздошної області, з пораненням бризжейки підзвдошної кишки, парієнтальної очеревини, зі скупченням крові в черевній порожнині на фоні явищ травматичного шоку тяжкого ступеня, кваліфіковане як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння; об'ємна, яка довго не загоюється рана в області лівого стегна, з пересіченням венозних коллатералей пересічених м'язів задньої групи лівого стегна, з розвитком травматичної компресійної ішемічної нейропатії великогомілкового і малогомілкової нервів зліва, з помірним порушенням функцій пересування лівої стопи кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я; 5 ран в області лівої гомілки, в області лівого стегна кваліфіковані, як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2014 року ОСОБА_5 визнано винним за ч. 1 ст. 121 КК України та засуджено до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування з іспитовим строком на один рік шість місяців.

Вирок набув законної сили 26.11.2014 року. При розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_5 судом не вирішено питання щодо цивільного позову.

ОСОБА_4 вважає, що він має право на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_5

На момент вчинення злочину ОСОБА_5 був неповнолітнім, який не має майна, заробітку, тому спричинену йому шкоду зобов'язані відшкодувати батьки засудженого - відповідачі по справі. позивач вважає, що з позовом про відшкодування збитків необхідно звертатись до батьків неповнолітнього.

На момент завдання шкоди він працював неофіційно, тому сума втраченого ним доходу внаслідок втрати працездатності складає 1 741 грн. 74 коп. (тобто у розмірі мінімальної заробітної плати).

З 12.02.2014 року по 13.03.2014 року та з 23.01.2015 року по 03.02.2015 року він знаходився за стаціонарному лікуванні через тілесні ушкодження, спричинені ОСОБА_5 Під час лікування ним витрачено 5 132 грн. 51 коп., що підтверджується чеками.

Також внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 йому завдано моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю, погіршенні стану здоров'я, зміні ритму життя, емоційного стану, напруженні в родині, і яку він оцінює в 30 000 грн.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_4 просив позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь у відшкодування майнової шкоди 6 874 грн. 25 коп., у відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 3 657 грн. 09 коп., у відшкодування моральної шкоди 8 000 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2015 року доповнено рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2015 року і зазначено в резолютивній частині: Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у дохід держави судовий збір в розмірі 116 грн. 56 коп. ( а. с. 154 ).

ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржив.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_4 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності ( частина 2 статті 305 ЦПК України ).

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, які погоджувалися з рішенням суду в частині стягнення з них на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 3657 грн., однак просили відмовити у задоволенні позову щодо стягнення 8 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, заслухавши доводи адвоката апелянтів - Жидкової Л.І., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Як убачається із вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2014 року, неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином відповідачів, 12.02.2014 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, маючи намір та спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись в приміщенні під'їзду АДРЕСА_1, з мотивів довготривалих неприязних відносин, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, котрий має колючо-ріжучу поверхню, наніс ОСОБА_4 не менш ніж шість ударів в область тіла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1230 від 18.03.2014 року спричинене ОСОБА_4 тілесне ушкодження, а саме: проникаюче поранення правої підвздошної області, з пораненням бризжейки підзвдошної кишки, парієнтальної очеревини, зі скупченням крові в черевній порожнині на фоні явищ травматичного шоку тяжкого ступеня, кваліфіковане як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння; об'ємна, яка довго не загоюється рана в області лівого стегна, з пересіченням венозних коллатералей пересічених м'язів задньої групи лівого стегна, з розвитком травматичної компресійної ішемічної нейропатії великогомілкового і малогомілкової нервів зліва, з помірним порушенням функцій пересування лівої стопи кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я; 5 ран в області лівої гомілки, в області лівого стегна кваліфіковані, як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я ( а. с. 75-81 ).

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2014 року, який набув законної сили 26.11.2014 року, ОСОБА_5 визнано винним за ч. 1 ст. 121 КК України та засуджено до трьох років позбавлення волі, на підставі статей 75,104 КК України звільнено від відбування з іспитовим строком на один рік шість місяців ( а. с. 18-21 ).

При розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_5 судом не вирішено питання щодо цивільного позову.

В силу статті 61, частини 4 статті 64 ЦПК України вирок є належним та допустимим доказом у справі.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_4 був госпіталізований до КУ "Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя", у якій перебував на лікуванні з 12.02.2014 року по 13.03.2014 року ( а. с. 89 ).

Крім того, позивач у період з 23.01.2015 року по 03.02.2015 року знаходився на лікуванні в Комунальному закладі "Центральна лікарня Комунарського району" з діагнозом: посттравматична нейропатія лівого малоберцового нерва, виражений болісний синдром, суттєві порушення на лівій нозі ( а. с. 91-92 ).

Під час лікування позивачеві призначалися медичні препарати, ліки, на придбавання яких ним було витрачено1915 грн. 35 коп., що підтверджено відповідними чеками.

Згідно статті 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоровя фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" передбачено, що мінімальна заробітна плата у 2014 році складає 1218 гривень, у 2015 році на підставі Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" з 01.01.2015 року по 01.12.2015 року мінімальна заробітна плата складає 1218 гривень.

Оскільки по причині отриманих тілесних ушкоджень позивач не працював з 12.02.2014 року по 13.03.2014 року (33 дні), з 23.01.2015 року по 03.02.2015 року (12 днів), суд першої інстанції, виходячи з меж заявлених ОСОБА_4 вимог, правильно визначив суму заробітку, втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, яка підлягає стягненню на користь потерпілого, у 1741 грн. 74 коп.

За статтями 23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З урахуванням конкретних обставин справи, ступеня моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_4 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а також на підставі положень, викладених у Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди", виходячи з засад розумності і справедливості, суд першої інстанції визначив достатньою сумою у відшкодування позивачу моральної шкоди 8 000 грн. При цьому навів в рішенні відповідні доводи з посиланням на норми матеріального права.

За статтею 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується батьками у дольовому порядку, оскільки згідно статті 1190 ЦК України, в солідарному порядку відповідають лише ті особи, які спільно заподіяли шкоду.

Так як у неповнолітнього ОСОБА_5 немає особистого доходу та відсутнє майно, для відшкодування ОСОБА_4 завданої неповнолітнім шкоди, суд обґрунтовано зазначив, що вказану шкоду зобов'язані відшкодувати батьки неповнолітнього - відповідачі по справі, однак помилково стягнув суми у солідарному порядку.

Доводи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про те, що відсутні передбачені законом підстави для стягнення з них на користь позивача 8 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними у справі документами, суперечать нормам матеріального права.

Пунктом 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року, судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру оплачується у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів заробітної плати ( мінімум 243 грн. 60 коп., максимум 3 654 грн. ); за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди судовий збір визначається від ціни позову, що встановлюється згідно з підпунктом 1 цього пункту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору. Виходячи з ціни позову, мінімальний судовий збір, який слід стягнути з відповідачів, становить 243 грн. 60 коп. по вимогам майнового характеру, 243 грн. 60 коп. - по вимогам немайнового характеру.

З цих підстав додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2015 року необхідно змінити, з ОСОБА_2, ОСОБА_3 у дохід держави слід стягнути судовий збір по 243 грн. 60 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2015 року в частині задоволення позову та додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди по 1 828 грн. 54 коп. з кожного, у відшкодування моральної шкоди по 4 000 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір по 243 грн. 60 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: