Справа № 323/827/15-ц
№ провадження 2/323/444/15
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

18.06.2015 м. Оріхів

18 червня 2015 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Галчанського С.В.,

при секретарі судового засідання Закладній С.В.,

за участю:

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 про поділ майна подружжя,

встановив:

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що 17 липня 2010 року уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_4

За час шлюбу ними, у ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_8, було придбано квартиру №2 в житловому будинку №29 «б» по вул. Лен.Курсантів в м. Оріхів Запорізької області, вартістю 65755,00 грн. за 14000,00 доларів США, про що вказані особи склали розписки про отримання грошових коштів від 25 березня і 19 червня 2011 року.

Право власності на придбану квартиру було зареєстровано на ОСОБА_4, оскільки оформленням документів займалася саме вона.

Спільне життя подружжя не склалося, через що у серпні 2013 року ОСОБА_4, поставила вимогу про виселення позивача з квартири, мотивуючи це тим, що квартира є її особистою власністю та надала позивачу договір дарування квартири від 25 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №239 та витяг про державну реєстрацію прав від 02.08.2011 року за №30821805.

Позивач зазначає, що зазначену квартиру вони купили, підтвердженням чого є відповідні власноруч написані продавцями розписки про отримання грошей за продану квартиру, а про наявність договору дарування він на той час вперше почув від дружини, яка запропонувала йому прийняти частину грошей за відмову від права на частку в цій квартирі. Позивач на цю пропозицію не погодився.

Через ці причини сторони розірвали шлюб за рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.12.2013 року, яке набрало законної сили 20.12.2013 року.

Позивач звертався за судовим захистом своїх прав на частку спільно набутого майна подружжя до Оріхівського районного суду Запорізької області та 10 грудня 2013 року було відкрито провадження №2/323/1225/13 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яке 29.05.2014 року було закрите за заявою його представника ОСОБА_9 про залишення позову без розгляду, про що позивач дізнався лише 04.03.2015 року від своєї тітки, ОСОБА_10

Позивач зазначає, що між відповідачами було укладено удаваний правочин договір дарування, для приховування іншого правочину договору купівлі продажу. Зазначена квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто його власністю та власністю його колишньої дружини ОСОБА_4

Посилаючись на порушення свого права власника з боку відповідачів, позивач просить: 1) визнати недійсним договір дарування від 25 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 і зареєстрований в реєстрі за №239, укладений між відповідачами, як удаваний правочин; 2) визнати дійсним правочин купівлі-продажу квартири за адресою: Запорізька область, м. Оріхів вул. Лен.Курсантів, 29 «б», кв.2, вчинений 25 березня 2011 року, оформлений договором дарування, зареєстрований приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 в реєстрі за №239; 3) визнати квартиру за адресою: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Лен.Курсантів, буд.29 «б», кв.2, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4; 4) визнати за ним, право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Лен.Курсантів, буд.29 «б», кв.2 з правом реєстрації у відповідних органах.

У судове засідання позивач не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, за участю його представника, та зазначив, що позов підтримує повністю.

У судовому засіданні представник позивача на задоволені позову наполягав, виклавши обставини позову.

У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявилася, до суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, за участю її представника.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, посилаючись на його безпідставність, просила застосувати позовну давність.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, до суду надіслав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає та у заяві дав пояснення про те, що в березні 2011 року продав ОСОБА_4 свою 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: м. Оріхів, вул. Лен.Курсантів, 29б/2 за що отримав кошти у розмірі 7000 доларів США

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у судове засідання не зявились, про причину неявки суду не повідомили.

Третя особа приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та надала письмові пояснення про те, що 25 березня 2011 року за реєстровим №239 нею було посвідчено договір дарування квартири від імені ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на імя ОСОБА_4, при укладенні та посвідченні договору сторони підтвердили, що він не має характеру фіктивного чи удаваного правочину.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснили, що позивач та відповідач повідомляли їм, що купили квартиру і позивач надавав на купівлю цієї квартири 9000 доларів США. Свідок ОСОБА_11 зазначив, що позивач не вимагає повернення витрачених на купівлю квартири грошей, а наполягає на визнанні за ним права власності на належну йому частку квартири.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши письмові докази, а саме: копії посвідки на постійне проживання, свідоцтва про шлюб, договору дарування квартири, витягу про державну реєстрацію прав, розписок, технічного паспорту на квартиру, приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні відповідно до відомостей свідоцтва про шлюб встановлено, що 17 липня 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_12 уклали шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_3.

Відповідно до відомостей договору дарування квартири від 25 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №239, встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, які є дарувальниками, передали безоплатно у власність ОСОБА_4, яка є обдаровуваною, як дарунок двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до відомостей, витягу про державну реєстрацію прав від 02 серпня 2011 року, технічного паспорту на квартиру від 18 лютого 2011 року встановлено, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4.

Відповідно до відомостей розписок встановлено, що 25 березня 2011 року ОСОБА_6 отримала 5000 доларів США в рахунок оплати за продану квартиру, 19 червня 2011 року ОСОБА_6 отримала 2000 доларів, 25 березня 2011 року ОСОБА_5 отримав 7000 доларів в рахунок оплати за продану квартиру.

Тобто ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 передали ОСОБА_4 зазначену квартиру не безоплатно, отже ця передача квартири не є дарунком.

Таким чином, між відповідачами було укладено удаваний правочин договір дарування, для приховування іншого правочину договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а частиною 5 цієї статті ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зазначена квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки була придбана за час шлюбу позивача та відповідача ОСОБА_4

Відповідно до положень ст.60 СК України та ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу), а тому набута у шлюбі квартира №2 в житловому будинку №29 «б» по вулиці Лен.Курсантів в м. Оріхів Запорізької області належить позивачу та відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності в рівних частках, тобто кожному по ? частині.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільною сумісною власністю подружжя стає майно, нажите подружжям під час шлюбу, незалежно від того, ким воно придбане: одним з подружжя чи в результаті їх сумісних дій.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Щодо застосування позовної давності, суд вважає, що немає підстав для її застосування, оскільки спір між сторонами виник у 2013 році.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.203, 235, 215 ЦК України, ст.ст.60, 69, 70 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», ст.ст.60, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування від 25 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 і зареєстрований в реєстрі за №239, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 і Григорєвою-Оленою Геннадіївною, як удаваний правочин.

Визнати дійсним правочин купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів вул. Ленінградських Курсантів, будинок 29 «б», квартира 2 (два), вчинений 25 березня 2011 року, оформлений договором дарування, зареєстрований приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 в реєстрі за №239.

Визнати квартиру, що знаходиться за адресою: Запорізька область,Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Ленінградських Курсантів, будинок 29 «б», квартира 2, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 (ІПН:НОМЕР_1), право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, місто Оріхів, вулиця Ленінградських Курсантів, будинок 29 «б», квартира 2 (два) з правом реєстрації у відповідних органах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_13