АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7825/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3134/15Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В. В. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді : Винниченка Ю.М.,

суддів : Буленка О.О., Одринської Т.В.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права власності на ? частину автомобіля та стягнення грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на ? частину автомобіля та стягнення грошової компенсації. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13.03.2007 року разом відповідачем придбали автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1., який зареєстрований за ним та у свідоцтві про реєстрацію ТЗ внесено запис, що співвласником автомобіля є ОСОБА_2 Оскільки після сварки у 2013 році відповідач використовує автомобіль одноособово, просив стягнути з нього на свою користь грошову компенсацію половини вартості автомобіля в сумі 34 114,39 грн. та припинити за ним право власності на ? частину автомобіля, визнавши право власності на цю частину за відповідачем.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Припинено за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_2, фургон малотонажний, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на належну ОСОБА_3 ? частину автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_2, фургон малотонажний, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_2, фургон малотонажний, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 у розмірі 34114 грн. 39 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування сплаченого судового збору 314 грн. 14 коп. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 121 грн. 80 коп. та судовий збір за подання заяви про витребування доказів 121 грн. 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування витрат з проведення оцінки колісного транспортного засобу у розмірі 350 грн., витрат на правову допомогу в сумі 400 грн. та витрати на оголошення у засобах масової інформації в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, прохав рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що позивачем не надано доказів перебування спірного автомобіля у нього, тоді як фактично ним володіє позивач. Розмір грошової компенсації ? частини автомобіля експертом визначений без огляду автомобіля, що не відповідає фактичній його вартості на час розгляду справи.

Ввважає, що при стягненні грошової компенсації та припинення права власності ОСОБА_3 на ? частину автомобіля, суд неправомірно застосував норму ст.364 ЦК України, яка передбачає право співвласника на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, тоді як спірний автомобіль є спільною сумісною власністю. Без попереднього визначення часток, які не є рівними, оскільки ним вкладено більшу частину коштів у придбання спільного автомобіля, - застосування вказаної норми є безпідставним.

Справа розглядається за участю апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів та підстав, наведених у ній, додатково посилаючись на заяву апелянта до Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області від 21.09.2015 року про відкриття кримінального провадження щодо заволодіння ОСОБА_3 спірним автомобілем, а також відсутності змоги відповідача сплатити вказану грошову компенсацію.

Позивач та його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбано на Кременчуцькій філії «Біржа «Кременчук» Центральної універсальної біржі «Запоріжжя» автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, кузов НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_2, фургон малотоннажний, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданого 15.06.2007 року Кременчуцьким ВРЕВ, вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3 та записано, що співвласником є ОСОБА_2/а.с.17/.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Лінькової І.Б. від 13.08.2014 року за № 461/01-16, нею 14.06.2007 року, за реєстровим № 3614, 3615 ( використаний бланк ВЕР 493018) засвідчено справжність підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на заяві начальнику Кременчуцького МРЕВ ДАІ УМВС України в Полтавській області про те, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31.03.2007 року за №12-4780 на Кременчуцькій філії «Біржа «Кременчук» Центральної універсальної біржі «Запоріжжя» їм у рівних частинах належить фургон, який вони прохають зареєструвати на ім'я ОСОБА_3, а ОСОБА_2 записати співвласником. /а.с. 6/.

Згідно з висновком експерта про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO», 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 № 08/62/14 від 01.08.2014 року, його середня ринкова вартість становить 68228 грн.77 коп.

Відповідно до часток співвласників - по ? частці данного спільного автомобіля, грошова компенсація належної позивачу ? частини автомобіля становить 34114 грн. 39 коп.

Згідно з частинами 2 та 4 статті 357 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність майна.

У частинах 1 та 2 статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19.02.2014 року (справа №6-4ц14), при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки майна, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову, судом першої інстанції вірно застосовано вищевказані норми матеріального права та враховано докази перебування спірного автомобіля у відповідача, тобто наявність у нього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що надавалось ним слідчому Кременчуцькому МВ УМВС України в Полтавській області під час кримінального провадження за ст. 190 КК України, на що посилається позивач в обґрунтування позовних вимог та не спростовано відповідачем, а також вказує суд касаційної інстанції в ухвалі від 09 вересня 2015 року ( а.с. 145-147 том 1).

Згідно з частинами 1,3,4 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доводи апелянта щодо заволодіння спірним автомобілем позивачем, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки копія заяви ОСОБА_2 до Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області від 21.09.2015 року про відкриття кримінального провадження по факту заволодіння ОСОБА_3 спірним автомобілем, що завірена його представником адвокатом ОСОБА_6, не є належним та допустимим доказом, що спростовує висновки місцевого суду про задоволення позовних вимог.

З довідки управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці № 5892 від 20.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам 2 групи , що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, в розмірі 1349, 83 гривні.

З повідомлень начальника Центру ДАІ 5302 з обслуговування м. Кременчука та Кременчуцького району при УМВС України в Полтавській області Рябокінь О.А. слідує, що у власності відповідача ОСОБА_2, окрім спірного автомобіля, перебувають інші транспортні засоби: автомобіль Мерседес Бенц Віто, 2003 р. в., державний номер НОМЕР_6 та автомобіль Форд Сіерра, 1986 р.в., державний номер НОМЕР_7 ( а.с.43-47 т.1).

Отже, доводи апелянта щодо його матеріальної неспроможності сплатити позивачеві грошову компенсацію вартості ? частки спірного автомобіля, спростовуються наявністю у власності іншого цінного майна та постійного доходу у вигляді пенсії.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи та їх обґрунтування в суді апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому підстав для її задоволення немає.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Розгляд справи проведений місцевим судом з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст. ст.308, 314, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : ___________ Ю.М. Винниченко

Судді: ______________ О.О. Буленко _______________ Т.В.Одринська