Справа № 686/2541/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015

Хмельницький міськрайонний суд

в складі:головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4, реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ

про визнання недійсними договорів дарування жилого будинку, земельних ділянок та скасування реєстрації прав власності

в с т а н о в и в :

У лютому місяці 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2013 року подарувала відповідачеві будинок № 7 по вулиці Вінницькій у м. Хмельницькому та земельні ділянки площею 0,05 га та 0,0933 га за вказаною адресою. Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5

Вважає, що укладені договори дарування від 24 жовтня 2013 року є недійсними з наступним підстав.

При укладенні вказаних договорів вона помилилася щодо обставин, що мають істотне значення.

На час укладення договору їй виповнилося 78 років, є людиною похилого віку і помилялася щодо прав та обов»язків, правових наслідків договору дарування.

Відповідно до виписки з амбулаторної карти від 27.01.2015 року, хворіє, потребує постійного медикаментозного лікування.

Даруючи будинок та земельні ділянки сину вона вважала, що укладає договір довічного утримання, оскільки вона потребувала ьа потребує стороннього допомоги в силу віку та стану здоров»я. Вона як проживала, так і проживає у будинку, і сумніву, що вона не являється власником будинку у неї не було, і лише у 2014 році довідалася, що власником будинку є син.

Він має свою сім»ю, забезпечений житлом, в будинковолодіння із нею не проживав, та не зареєстрований у ньому, що підтверджується довідкою комітету самоорганізації населення мікрорайону Лезневе.

Вона досі продовжує сплачувати необхідні платежі за будинковолодіння, будинок потребує ремонту, однак відповідач відмовляється його провести. Просить визнати договори дарування недійсними та скасувати їх державну реєстрацію.

Ухвалою суду від 25 травня 2015 року позовні вимоги в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 0,0933 га ОСОБА_3 залишила без розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, просять їх задоволити. Суду пояснили, що навесні 2014 року вона взнала про те, що власником будинковолодіння по вулиці Вінницькій, 7 у м. Хмельницькому став її менший син. Підтверджує те, що 24 жовтня 2013 року вона уклала п»ять договорів дарування, зокрема подарувала меншому сину ОСОБА_4 дві земельні ділянки-площею 0,0933 га призначеної для ведення особистого селянського господарства та площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житловий будинок з надвірними будівлями № 7 по вулиці Вінницькій у м. Хмельницькому. Підтвердила факт дарування двох земельних ділянок в той же день у того ж нотаріуса, іншому сину ОСОБА_6 та при цьому розуміла, що вчинює договір дарування. Не заперечує, що відповідач обробляє город, зробив капітальний ремонт літньої кухні, однак пояснює це тим, що він робить все це собі.

Представник відповідача заявленого позову не визнав, посилається на те, що 24 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_3 розпорядилась своєю власністю та в один день уклала договори дарування належних їй чотирьох земельних ділянок та будинковолодіння обом синам ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Вона розуміла правові наслідки цих договорів, вона прочитала їх у нотаріуса, їй була зрозуміла суть цих договорів, та вона погодилась із ними, і твердження її представника про те, що вона помилялась щодо наслідків дарування житлового будинку із земельної ділянки площею 0,05 га не заслуговують на увагу та є неправдивими. З означених підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ у судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що відповідно до договорів дарування посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 24 жовтня 201 року ОСОБА_3 подарувала, а її син ОСОБА_4 прийняв у дар будинковолодіння по вулиці Вінницькій у будинку під номером 7 у м. Хмельницькому та дві земельні ділянки площею 0.0933 га та 0,05 га. Означені правочини було зареєстровано у передбаченому законом порядку та ОСОБА_4 став власником означених об»єктів нерухомості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що вона подарувала відповідачеві житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого в м. Хмельницькому по вулиці Вінницькій, 7 у м. Хмельницькому та земельну ділянку площею 0,05 га для його обслуговування лише з тією умовою, що відповідач буде за нею доглядати, оскільки вона є людиною похилого віку, яка потребує стороннього догляду та допомоги та помилялась щодо обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Позивачка вважає, що під час укладення спірних договорів вона помилилася, оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання, а оскільки відповідач за нею не доглядає, тому слід означений правочин визнати недійсним. Однак, жодних обов'язків щодо вчинення обдаровуваною особою будь-яких дій майнового або немайнового характеру на користь дарувальника спірними договорами дарування не встановлено.

Договір підписаний особисто ОСОБА_3 чим виражається її згода з усіма його умовами. Цих обставин позивач не заперечувала.

Крім того, як вбачається із показів самої позивачки та свідка ОСОБА_6 воля дарувателя була спрямована на укладення саме договорів дарування на користь обох синів.

З показань свідка нотаріуса ОСОБА_5 вбачається, що позивачка особисто прочитала зміст вказаного договору та підтвердила бажання подарувати сину ОСОБА_4 житловий будинок та земельні ділянки, крім того ним як нотаріусом було роз'яснено зміст та наслідки укладення такого договору.

Однак покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стосовно відсутнього належного догляду за матір»ю ніякого правового значення для визнання договорів дарування не мають. В судовому засіданні вони спростовані ними ж самими. ОСОБА_6 суду показав, що відповідач обробляє город для цього придбав відповідну техніку та здійснив будівництво літньої кухні.

Відповідно до вимог частини 2 ст. 717 ЦК України, договір, що встановлює обов»язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового чи немайнового характеру не передбачено обов'язку обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майного або немайнового характеру, у тому числі здійснювати догляд, на що посилався позивач.

Окрім того, відповідно до роз'яснень наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 9 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК ( 435-15 ) правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК ( 435-15 ), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином, відповідно до встановленого позивачем не доведено наявність помилки в момент укладення договору, яка б не була пов'язана з її недбальством.

Вчинений правочин відповідав закону та волі дарувателя на момент його вчинення, тому слід у задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,83, 84, 212, 215 ЦПК України, ст. 203,229 Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування жилого будинку та земельної ділянки недійсними відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з часу проголошення рішення суду до Апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя :