Справа № 373/867/15-ц Головуючий у І інстанції Колодко Л.В.
Провадження № 22-ц/780/3568/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 22.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Суханової Є.М.

При секретарі Нагорній Г.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У березні 2015 р. позивач звернулася в суд з зазначеним позовом.

У позові зазначала , що перебувала з відповідачем у шлюбі з 22 січня 1994 року до 25 лютого 2013 року . Від шлюбу мають двох дітей , дочку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач просила стягнути на утримання кожної дитини аліменти в розмірі 1 000 грн щомісячно.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від

07 травня 2015 р. позов задоволено частково. Стягнуто аліменти в розмірі 850 грн щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття , аліменти в розмірі 850 грн на утримання дочки ОСОБА_5 на період навчання .

Не погоджуючись з рішенням суду , відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального прав, ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку щомісячно на кожну дитину . В апеляційній скарзі зазначав, що суд не взяв до уваги його матеріальний стан , наявність у нього батьків пенсіонерів , які потребують піклування і матеріальної допомоги .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , сторони перебували у шлюбі з 22 січня 1994 року до 25 лютого 2013 року( а.с. 12-13) .

Від шлюбу мають двох дітей -дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3( а.с. 5) , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 9).

Згідно довідки про доходи , розмір заробітної плати ОСОБА_3 за шість місяців із вересня 2014 року по лютий 2015 року становить 19 338,62 грн.( а.с. 10) .

Розмір середнього заробітку ОСОБА_2 за період із січня 2015 року по квітень 2015 року становить 6 488,28 грн ( а.с. 23) .

ОСОБА_6 є студентом ОКР денної форми навчання Національного Університету біоресурсів і природокористування України . Термін навчання із 01 вересня 2014 року по 26 червня 2017 року ( а.с. 7) . ОСОБА_6 проживає у гуртожитку № 6 , по вул.. Ломоносова в м. Києві ( а.с. 20) .

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .За змістом даної статті обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обо»язком як матері , так і батька, обов»язком особистим , індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень;

Тобто розмір аліментів для дітей вказаного віку не може бути меншим 321,50 грн. на місяць.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За правилами цієї статті, якщо дочка, син навчаються на денному відділенні , аліменти можуть бути присуджені їм щомісячно, але без урахування часу канікул. При призначенні аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3, від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Задовольняючи частково вимоги про стягнення аліментів , суд вірно виходив із того, що , ОСОБА_6 є повнолітньою , яка продовжує навчання; і у неї є потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, ОСОБА_4 є неповнолітнім ,який потребує матеріальної допомоги . ОСОБА_3 - мати дітей має малий заробіток , який не забезпечує у повному обсязі потреби дітей і відповідач може надавати таку допомогу .

Доводи апелянта ,що суд не врахував його матеріальний стан , наявність у нього непрацездатних батьків, які потребують допомоги , є безпідставними,оскільки судом були досліджені докази , надані як позивачем так відповідачем у суді першої інстанції . Будь-яких доказів, що відповідач має на утриманні інших осіб , він не надав ні суду першої інстанції , ні до апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції , представник відповідача , пояснив , що батьки ОСОБА_2 отримують пенсію, будь-які докази того,що вони потребують сторонньої допомоги ( висновки МСЕК, тощо) , відсутні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає рішення законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права , відповідає фактичним обставинам справи , доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів -

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді