Справа № 356/1393/14 Головуючий у І інстанції Капшученко І. О.
Провадження № 22-ц/780/1193/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 42 17.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В., із участю секретаря Токар Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Березанського міського суду Київської області від 16 грудня 2014 року за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 16 грудня 2014 року та додатковим рішенням цього ж суду від 24 лютого 2015 року ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вона не проживає там з 2006 року без поважних причин.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом матеріального та процесуального права при його ухваленні.

ОСОБА_2, просить скасувати рішення і відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог, а ОСОБА_3 - змінити його та задовольнити позовні вимоги.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_3 на праві власності належить 1/3 частина житлового будинку, що по АДРЕСА_1 ( а.с. 8-9, 11 ).

За вказаною адресою, окрім інших, зареєстрована ОСОБА_2 ( а.с. 10, 12-15 ).

Починаючи з 2006 року вона за адресою спірного домоволодіння не проживає ( а.с. 17 ).

Із зазначеного часу, ОСОБА_2 мешкає з чоловіком та сином в будинку, що по АДРЕСА_2 ( а.с. 16 ).

У відповідності до положень ст. 405 ЦК України відповідач втратила право користування у спірному житловому приміщення, оскільки була відсутня там понад встановлений річний термін і інше не встановлено домовленостю між сторонами та законом.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 16 грудня 2014 року та додатковим рішенням цього ж суду від 24 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені ( а.с. 75-76, 105 ).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215, 220 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

А тому, доводи апелянтів про незаконність та необгрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 22, 23 КпШС України, ст.ст. 1267, 1268 ЦК України, ст.ст. 116, 157 ЖК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про те, що, ОСОБА_2 є членом сім'ї позивача, спадкоємцем частини спірного майна після смерті матері - ОСОБА_4, позивач перешкоджає у користуванні житлом, у силу викладеного та на переконання апеляційного суду, не відповідають дійсності, не спростовують висновок суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог та не є, у даному разі, підставою для задоволення її апеляційних вимог.

Окрім цього, свідок ОСОБА_5 підтвердила факт непроживання відповідача у спірному житлі із вказаного строку без поважних на це причин.

Проживання ОСОБА_2 за іншою адресою, встановленою судом, підтвердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7

Доводи апелянта про поважність причин відсутності в зазначеній квартирі, на переконання апеляційного суду, також не відповідають дійсності, оскільки ним не було надано будь-яких доказів згідно положень ст. 60 ЦПК України.

Пояснення свідка ОСОБА_7 з цього приводу, на переконання апеляційного суду, спростовуються поясненнями сторін у суді першої інстанції, які вказали на відсутність перешкод у користуванні спірним житлом.

При цьому, ОСОБА_2 не позбавлена можливості вирішити питання успадкування частини майна і, після чого, здійснити захист свого права власності шляхом вселення до частини будинку позивача.

Апеляція ж ОСОБА_3, на переконання апеляційного суду, не може бути задоволена в силу вирішення поставлених ним питань додатковим рішенням Березанського міського суду Київської області від 24 лютого 2015 року ( а.с. 105 ).

Відтак, підстав для скасування оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції не вбачає у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України, згідно положень якої не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити. Рішення Березанського міського суду Київської області від 16 грудня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 24 лютого 2015 року за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

М.В. Мережко