22-ц/775/796/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

іменем України

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Баркової Л.Л., Бугрим Л.М.

при секретарі Костенко О.О.

за участю представника відповідача Бондар В.В.

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі апеляційну скаргу Донецького державного університету управління на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 червня 2015 року по цивільній справі за позовом прокурора Іллічівського району м. Маріуполя, який діє в інтересах ОСОБА_3 до Донецького державного університету управління, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби Донецької області про стягнення недорахованої та невиплаченої стипендії,-

в с т а н о в и л а :

02 червня 2015 року прокурор Іллічівського району м. Маріуполя, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення недорахованої та невиплаченої стипендії.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. З відповідача на користь ОСОБА_3 стягнуто суму недорахованої та невиплаченої стипендії за період з 01.01.2012 року по 01.07.2014 року в сумі 14020,00грн. та суму невиплаченої стипендії за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 рік в розмірі 7308,00грн., а всього 21328,00грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Вважає рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення суду, ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на сьогодні зміни, що враховують вимоги статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у частині призначення студентам певних категорій стипендій у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб до Порядку призначення та виплати стипендії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року №882 «Про питання стипендіального забезпечення» не внесені. Виплата цих стидній не забезпечувалася коштами державного бюджету ні в попередні роки, ні на 2015 рік. Навчальні заклади керуються положеннями Порядку призначення і виплат стипендій, якими підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються гірничим спеціальностям, що забезпечено коштами державного бюджету в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача Бондар В.В. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача попереджений про час та місце розгляду справи телефонограмою за № 1935 від 22.07.2015 року, зареєстрованою в журналі телефонограм Апеляційного суду.(а.с.44)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача Бондар В.В., перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, є студентом 4 курсу Донецького державного університету управління денної(бюджетної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямком підготовки 6.030601 «Менеджмент зовнішньо-економічної діяльності», що підтверджується довідкою відповідача та студентським квитком серії НОМЕР_1 виданим 01 липня 2013 року. Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" в редакції від 22 липня 2009 року, так і в редакції Закону від 05 липня 2012 року які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти батьки яких мають стаж підземної роботи не менш 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Згідно копії довідки ПАТ «Шахтоуправління Донбас» ОСОБА_4- батько ОСОБА_3, працює на зазначеному підприємстві на посаді електрослюсаря підземного з 25 грудня 2006 року та станом на 05.07.2011 року його підземний стаж роботи у вугільній промисловості складає 18 років 04 місяці 17 днів.

За даними розрахунково-платіжної відомості за видами оплат №105 ОСОБА_3 отримував стипендію за період з січня 2012 року по серпень 2012 року у розмірі 530,00грн., щомісяця, з вересня 2012 року по червень 2014 року у розмірі 730,00грн., щомісяця. З липня 2014 року позивачу взагалі перестали виплачувати стипендію, проте продовжували нараховувати стипендію в меншому розмірі ніж передбачено законом, а саме в розмірі 730 грн., щомісячно.

З наведеного витікає, що ОСОБА_3 недорахована та невиплачена загальна сума стипендії за період з 01.01.2012 року по 01.07.2014 року, яка дорівнює 14020,00грн. та за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року, яка становить 7308,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, правильно застосував положення ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці" і виходив з того, що позивачу з січня 2012 року по 31 грудня 2014 року нараховувалася стипендія на загальних підставах, яка була нижчою за розмір стипендії, встановлений зазначеним законом в розмірі прожиткового мінімуму.

Зазначений висновок в повній мірі відповідає принципу юридичної визначеності викладеному в судових рішеннях Європейського суду з прав людини, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань(недофінансування) для уникнення відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію чи прийняли закон, в даному випадку це виплата стипендії у певному розмірі, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи випадку, а даному випадку виконання Закону.(справа Yvonne van Duyn v. Hove Office(Case 41|74 van Duyn v. Hove Office)

Доводи апеляційної скарги, що на сьогодні до Порядку призначення та виплати стипендії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року №882 «Про питання стипендіального забезпечення» зміни, що враховують вимоги статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у частині призначення студентам певних категорій стипендій у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб не внесені. А також, що навчальні заклади керуються положеннями Порядку призначення і виплат стипендій, якими підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються гірничим спеціальностям, які забезпечуються коштами державного бюджету в повному обсязі не ґрунтуються на законі.

Судом не встановлено будь яких законодавчих обмежень в спірний період часу щодо реалізації положень статті ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці", зокрема відсутні обмежувальні положення в законах України Про державний бюджет на відповідні роки(2012-2014) або в Бюджетному кодексі України.

Положення «Порядку призначення і виплати стипендій», затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року № 882 щодо розміру стипендій не можуть бути підставою для зменшення розміру стипендії ОСОБА_3, оскільки Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, яким прямо передбачено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів.

Доводи апеляційної скарги, що виплата більш високого рівня стипендії не забезпечувалася коштами державного бюджету ні в попередні роки, ні на 2015 рік неспроможні з вище наведених обставин.

Враховуючи наведене, суд, правильно застосував зазначені вимоги законів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, яким дав належну правову оцінку. Усі наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Донецького державного університету управління відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Л.Л. Баркова

Л.М. Бугрим