Справа № 343/429/14-ц
Провадження № 22-ц/779/656/2015
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.

секретаря Мельник О.В.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Оболонської сільської ради до відділу Держземагентства в Долинському районі, ПП «Юта», ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов'язання повернути земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Долинського районного суду від 11 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

у лютому 2014 року Оболонська сільська рада звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що 13.08.2004 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на землю з порушенням закону: земельна ділянка передана у власність без затвердження проектно-технічної документації щодо її відведення, державний акт виготовлено без уточнення площі земельної ділянки, до якої включено прибережну захисну смугу р. Сівка, що є порушенням земельного та водного законодавства. Уточнивши позовні вимоги, просила скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, зареєстрований 13.08.2004 року за ОСОБА_3, площею 0,1839 га в урочищі «Попова» в с. Оболоня Долинського району в частині прибережно-захисної смуги шириною 10 м від урізу води загальною площею 0,0665 га; скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки і запис про видачу та реєстрацію в книзі реєстрації державних актів; зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 0,0665 га в межах прибережної захисної смуги річки Сівка шириною 10 м від урізу води в урочищі «Попова» в с. Оболоня Долинського району, що належала їй на підставі державного акту від 13.08.2004 року, до земель комунальної власності Оболонської сільської ради.

Рішенням Долинського районного суду від 11 лютого 2015 року позов задоволено. Поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом. Скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, зареєстрований 13.08.2004 року за № 01.04.303.00365 за ОСОБА_3 з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,1839 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Попова» в с. Оболоня Долинського району в частині прибережно-захисної смуги шириною 10 метрів від урізу води загальною площею 0,0665 га; скасовано державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_3 з кадастровим номером НОМЕР_2 в урочищі «Попова» в с. Оболоня Долинського району та запис про видачу та реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства площею 0,1839 га, НОМЕР_1 в урочищі «Попова» в с. Оболоня Долинського району, зареєстрований в книзі реєстрації державних актів 13.08.2004 року за № 01.04.303.00365; зобов'язано ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 0,0665 га в межах прибережної захисної смуги річки Сівка шириною 10 метрів від урізу води в урочищі «Попова» в с. Оболоня Долинського району, що належала їй на підставі державного акту НОМЕР_1 від 13.08.2004 року за № 01.04.303.00365 до земель комунальної власності Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що підставою звернення Оболонської сільської ради до суду є те, що в жовтні 2012 року Долинський районний суд встановив, що ОСОБА_3 є власником спірної земельної ділянки та зобов'язав Оболонську сільську раду привести земельну ділянку в стан придатний для її використання за призначенням. Суд поновив строк звернення до суду, не навівши жодної поважної причини пропущення позовної давності, оскільки право власності на спірну земельну ділянку набуто нею ще у 2004 році на законних підставах з видачею Державного акту про право власності на земельну ділянку. Суд не врахував, що у 2007 році Івано-Франківським міжрайонним управлінням водного господарства проводились роботи по очистці та поглибленню струмка в с. Оболоня, при цьому змінено рельєф басейну потічка, зрізано береги шириною 3-5 метрів, грунт і намул був розміщений на її земельній ділянці, внаслідок чого зменшилась площа земельної ділянки, а кадастрові плани ТОВ «Інформаційно-кадастровий центр» виготовлені без її відома, на них не відображено зміну місця знаходження берега, зменшення площі її земельної ділянки та прибережної смуги. Не враховано судом і те, що захист права на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. Визнання недійсним державного акта на право власності на землю без визнання недійсним рішення, на підставі якого виданий цей державний акт є порушенням вимог закону. На підставі рішення Оболонської сільської ради від 18.07.2002 року про передачу їй у власність земельної ділянки і технічного завдання, виданого 19.11.2003 року, ПП «Юта» була розроблена технічна документація зі складання державного акту на право власності на землю, яка погоджена Долинським районним відділом земельних ресурсів, а відповідно до висновку державної землевпорядної експертизи № 125 від 23.04.2004 року технічний звіт виготовлено згідно із встановленими нормами чинного законодавства. Суд не врахував, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Законодавством визначено порядок розроблення, погодження та затвердження проектів водоохоронних зон, у межах яких виділяються землі прибережних захисних смуг. В матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили, що на час прийняття Оболонською сільською радою рішення від 18.07.2002 року були визначені розміри та межі водоохоронної зони з прибережною захисною смугою. Генеральним планом с. Оболоня 2003 року передбачено прибережно-захисну смугу потічка-річки Сівка шириною 5 м по обидві сторони, виходячи із містобудівної ситуації у межах населеного пункту. Закон України «Про місцеве самоврядування» передбачає затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів. Позивачем не надано доказів затвердження генерального плану с. Оболоня, отже земельна ділянка набута нею належним чином та використовується за її цільовим призначенням. Судом помилково застосовано при вирішенні спору положення ст. 1212 ЦК України, яка не регулює правовідносин щодо повернення спірної земельної ділянки, що була у власності її батька ОСОБА_4, а в подальшому перейшла у її власність. З наведених мотивів просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник Оболонської сільської ради доводи апеляційної скарги заперечив. У поданій заяві ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, просить справу розглянути без її участі. ПП «Юта», підтримуючи апеляційну скаргу, подало клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Інші особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про час і місце її розгляду, не з'явились, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 13.08.2004 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1839 га в урочищі «Попова» в с. Оболоня Долинського району, яка була передана у власність без затвердження проектно-технічної документації щодо відведення земельної ділянки. Державний акт виготовлено без уточнення площі земельної ділянки за рішенням Оболонської сільської ради від 18.07.2002 року «Про передачу земель в приватну власність», в яку включено прибережну захисну смугу р. Сівка, що є порушенням земельного та водного господарства. Оскільки ОСОБА_3 неправомірно володіє на праві власності земельною ділянкою площею 0,0665 га прибережно-захисної смуги р. Сівка, що відноситься до категорії земель водного фонду комунальної власності та не може знаходитись у приватній власності громадян, суд скасував державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 13.08.2004 року в частині прибережно-захисної смуги шириною 10 м від урізу води, загальною площею 0,0665 га; державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 в урочищі «Попова» в с. Оболоня та запис про видачу та реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства площею 0,1839 га; зобов'язав ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 0,0665 га в межах прибережної захисної смуги річки Сівка шириною 10 м від урізу води в урочищі «Попова» в с. Оболоня, що належала їй на підставі державного акту до земель комунальної власності Оболонської сільської ради.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому наслідком прийняття зазначеними органами, їх посадовими особами рішень із порушенням установленої законом процедури або всупереч нормі закону, або з перевищенням своїх повноважень є визнання таких рішень недійсними (ст. 152 ЗК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2001 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ").

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 13.08.2004 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1839 га в урочищі «Попова» в с. Оболоня Долинського району.

Державний акт видано на підставі рішення Оболонської сільської ради від 18.07.2002 року «Про передачу земель в приватну власність» та технічних матеріалів ПП «Юта».

Технічний звіт про виконані роботи по підготовці та видачі Державного акту на право власності на землю було погоджено з відповідними органами у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття селищною радою рішення) право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку виникло з моменту отримання нею державного акта та його державної реєстрації.

Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 153 ЗК України).

Відповідно до принципу диспозитивності (стаття 11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог.

Як убачається з матеріалів справи, способом захисту порушеного права власності на земельну ділянку Оболонською сільською радою обрано позов про скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку в частині прибережно-захисної смуги шириною 10 м від урізу води загальною площею 0,0665 га; скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки і запису про видачу та реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку; зобов'язання ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 0,0665 га в межах прибережної захисної смуги річки Сівка шириною 10 м від урізу води в урочищі «Попова» в с. Оболоня до земель комунальної власності.

Разом із тим, відповідно до статей 16 ЦК України, 152 ЗК України способами захисту цивільних прав, у тому числі у сфері земельних правовідносин, є як примусове припинення прав на земельну ділянку (статті 140, 143-146 ЗК України), так і визнання недійсними угод (стаття 152 ЗК України, стаття 215 ЦК України) із застосуванням реституції або віндикації у разі витребування земельної ділянки (статті 387, 388 ЦК України), а також визнання недійсним акта органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування та державного акта на право власності на земельну ділянку, виданих на підставі незаконних рішень.

Державні акти про право власності на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод.

У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку (постанова Верховного Суду України від 4 червня 2014 р. у справі № 6-46цс14).

Згідно з наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174 "Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею", у разі внесення у державний акт площі земельної ділянки, яка не відповідає її фактичному розміру, внесення змін у державний акт на право власності на земельну ділянку чи його скасування, не передбачено.

Таким чином, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права шляхом задоволення позову про часткове скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку є лише документом, що посвідчує відповідне право, його скасування в окремій частині чинним законодавством не передбачено.

Крім того, суд першої інстанції, зобов'язуючи ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 0,0665 га в межах прибережної захисної смуги р. Сівка шириною 10 м від урізу води, що належала їй на підставі державного акту, до земель комунальної власності Оболонської сільської ради, не врахував, що право, посвідчене державним актом, є похідним від відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, а тому з огляду на приписи ч. 1 ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Висновок про те, що державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, міститься й у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа N 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа N 6-93цс13).

Державний акт НОМЕР_1 від 13.08.2004 року видано ОСОБА_3 на підставі рішення Оболонської сільської ради від 18.07.2002 року «Про передачу земель в приватну власність».

Постановою Долинського районного суду від 04 вересня 2014 року визнано незаконним та скасовано рішення Оболонської сільської ради від 21.05.2013 року № 333-12/2013 про відміну рішення сесії Оболонської сільської ради від 18.07.2002 року «Про передачу земель в приватну власність» в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 01839 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в прибережно-захисній смузі потічка.

За таких обставин, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення було чинним рішення Оболонської сільської ради від 18.07.2002 року «Про передачу земель в приватну власність», тому висновок суду першої інстанції про зобов'язання ОСОБА_3 повернути земельну ділянку площею 0,0665 га в межах прибережної захисної смуги річки Сівка в урочищі «Попова» в с. Оболоня, що належала їй на підставі державного акту, до земель комунальної власності, суперечить наведеним вище положенням закону.

На порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, заперечень відповідача не спростував.

Оскільки вказані порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Долинського районного суду від 11 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Оболонської сільської ради до відділу Держземагентства в Долинському районі, ПП «Юта» ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов'язання повернути земельну ділянку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Малєєв А.Ю. Меленко О.Є.