Справа № 6/756/447/15
УХВАЛА

27 листопада 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Богдан О.О.,

при секретарі Мірошниченко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Чорного В.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2015 року державний виконавець звернувся до суду з даним поданням. В обґрунтування зазначив, що в провадженні відділу державної виконавчої служби (далі ВДВС) Оболонського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист №2/756/1234/14 від 06.08.2014 року за рішенням Оболонського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 183270,00 грн.

Враховуючи, що на неодноразові виклики до державного виконавця боржник не з»являється, ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на неї рішенням Оболонського районного суду м. Києві по справі виконавчого документу №2/756/1234/14 від 06.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 183270,00 грн.

На підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України державний виконавець просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов»язань покладених рішенням суду.

В судове засідання державний виконавець ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві не з»явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішення суду є звернення на майно боржника, а ст.50 вищевказаного Закону передбачено, що стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилучені та реалізації. В першу чергу стягнення звертається на рухоме майно боржника. Також повноваження державного виконавця при виконанні виконавчого провадження передбачені ст.5 вищезазначеного Закону.

Державним виконавцем відкрито виконавче провадження №44351089 про примусове стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 183270,00 грн. на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 183270,00 грн.

ОСОБА_2 неодноразово викликалася до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві за відомим місцем проживання, проте виклики не вручені.

Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві №4099 від 11.11.2014 р. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: 04209, АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця від 20.08.2015 накладено арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

03.02.2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та скеровано на виконання та боржнику.

21.05.2014 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржниці,потрапити до помешкання не вдалося, про що складено відповідний акт.

24.02.2015року державним виконавцем на адресу боржниці скеровано вимогу, якою зобов»язано з»явитися до державного виконавця на прийом 13.02.2015 року. Зазначений виклик проігноровано боржницею.

Згідно інформації ДФС боржниця не є пенсіонеркою, не працевлаштована, не має відкритих рахунків у банках.

Відповідь на запит щодо документування паспортом боржниці факту виїзду за кордон до ДВС не надходить протягом певного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, згідно п.18 ст.11Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язань за цим рішенням.

П.8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в»їзду в України або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в»їзд в Україну, або яких тимчасово обмежено у праві виїзду.

Враховуючи викладене та оцінивши у сукупності надані суду докази, суд прийшов до висновку про злісне ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення, про належне виконання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та вважає подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4, 5,11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст. ст. 377-1, 210, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Чорного В.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний код: НОМЕР_1), громадянинку України, уродженця, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання нею зобов»язань покладених рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п»яти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Богдан О.О.