АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

при секретарі: Шерівській Ю.А.

з участю сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини, з якою проживає малолітня дитина, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину та на своє утримання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 18 листопада 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбних відносин ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народився син ОСОБА_3, який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, оскільки з відповідачем спільним подружнім життям не проживають.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча матеріально забезпечений, працевлаштований. Також, дитини важко хворіє, що підтверджується витягом з медичної карти стаціонарного хворого, тому коштів на утримання дитини не вистачає.

Крім того, посилається на те, що вона здійснює догляд за дитиною і тому не має змоги працювати для забезпечення свого утримання та підтримання належного матеріального становища.

___________________________________________________________________________

№ 22ц/794/1425/2015 р. Головуючий у І інстанції:Харабара І.В.

Категорія: 50 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Відповідач працює у відокремленому підрозділі «Чернівецька дистанція колії» м. Чернівці, тому він в змозі надавати матеріальну допомогу , оскільки він працездатний, стан здоров'я його задовільний.

Просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову та до повноліття сина. А також просила стягувати аліменти на її користь в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 серпня 2015 року і до повноліття дитини. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 06 серпня 2015 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції при задоволенні вимог позивачки не взято до уваги того факту, що у нього на утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу, на яких згідно рішення суду з нього вже стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу, які відраховуються з його заробітної плати.

Крім того, зазначає, внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення, йому залишається на проживання 1/3 частина його доходу, що суперечить ст..70 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вважає, що суд першої інстанції не врахував його можливості щодо сплати аліментів на утримання сина та дружини в такому розмірі, оскільки реально виконати рішення суду йому неможливо, так як відрахування аліментів у такому розмірі залишають його у скрутному матеріальному становищі, тому просить змінити рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року, в частині розміру аліментів на дитину та мати, щоб їхні сукупний дохід не перевищував 1/6 його заробітку.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з доведеності тих обставин, що відповідач, у якого виникли зобов'язання щодо утримання дитини, не надавав достатньої матеріальної допомоги своєму сину, тому з нього слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, позивачка на даний час перебуває у декретній відпустці та здійснює догляд за дитиною, тому відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати матір своєї дитини до досягнення дитиною трьох річного віку, тому судом зобов'язано ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу).

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Оскільки дитина проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання. Враховуючи, що відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання сина, аліменти підлягають стягненню за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин у них народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час перебуває на утриманні позивачки, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трьох років.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.02.2013 року, з ОСОБА_2 проводиться стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно.

При визначені розміру стягуваних аліментів судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи, і стягнуто аліменти на утримання дітей та дружини, з урахуванням їх інтересів та з урахуванням можливостей відповідача.

Посилання апелянта на те, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинні перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи є помилковими, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Колегія суддів вважає, за необхідне зазначити, що розмір стягуваних аліментів з відповідача, які в сумарному виразі становлять 66 % (1/3+1/3) усіх видів його заробітку, не суперечить діючому законодавству.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: