Ухвала

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юраш Наталії Іванівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належала земельна ділянка АДРЕСА_1, на якій розташований житловий будинок разом з надвірними та господарськими спорудами. Позивач є особою похилого віку, інвалідом 2 групи, а тому потребуючи сторонньої допомоги домовилася з відповідачами 06 листопада 2011 року укласти договір довічного утримання. Згодом вона дізналася про те, що вчинений нею правочин виявився договором купівлі-продажу вищевказаного домоволодіння, проте грошових коштів вона від родини Мігалі не отримувала. Зазначав, що позивач з дитинства страждає захворюваннями неврологічного характеру, емоційно-вольовими розладами, що дає підстави стверджувати, що на час укладення правочину волевиявлення її не було вільним, крім того, вона не володіє української мовою, тому що закінчила тільки 4 класи початкового навчання румунською мовою, внаслідок чого помилилася щодо природи правочину. Враховуючи викладене, просив визнати недійним договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, укладений 06 листопада 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу у Закарпатській області Юраш Н.І. та зареєстрований за № 1487.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2015 року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення місцевого та ухвалу апеляційного судів, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що представник позивача, так як і сама позивач в ході судового розгляду не довели жодними належними та допустимими доказами, що спірний договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки укладено з порушенням вимог ст. 203 ЦК України чи інших норм чинного законодавства. В свою чергу, відповідачами надано достатньо доказів того, що позивач при укладенні договору діяла свідомо та розуміла, який саме правочин вчиняє.

Докази та обставини, на які посилається представник позивача у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська