АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/6978/14-ц 22-ц/774/1467/К/15
Справа № 211/6978/14-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/1467/К/15 інстанції Рибаєв О.А.
Категорія № 54 (ІІІ) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Грищенко Н.М., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Петренко К.І,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленодольський хлібокомбінат" про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 зазначив, що він з 23 липня 2014 року працював на посаді начальника відділу збуту ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат". З 01.09.2014 року згідно з протоколом загальних зборів ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" було змінено директора на ОСОБА_6 Позивач змушений був під тиском обставин написати заяву про звільнення за згодою сторін від 15.09.2014 року. Вважає наказ № 43 від 11.09.2014 року незаконним, так як в день звільнення зі спірним наказом ознайомлений він не був. В зазначеному наказі відсутній його особистий підпис, що є порушенням норм права. Крім того, на дату звернення до суду він не отримав заробітну плату за вересень 2014 року. Працюючи на підприємстві, позивач навчався в Інституті імені Калнишевського МАУП, тому залишившись без роботи, не мав змоги сплатити кошти за навчання, у звязку з чим змушений був звернутися до банку за позикою.

На підставі наведених обставни, позивач, уточнивши позовні вимоги, в останній їх редакції просив суд визнати незаконним наказ № 43 від 11.09.2014 року та зобов'язати ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" його скасувати. Зобов'язати відповідача поновити його на роботі. Стягнути з відповідача на його користь заробітну плату, не виплачену при звільненні з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1140 гривень 57 копійок, середньомісячний заробіток за весь час затримки по день розрахунку у розмірі 12408 гривень 76 копійок, моральну шкоду у розмірі 18 200 гривень, витрати на правову допомогу та судовий збір по справі.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленодольський хлібокомбінат" про визнання незаконним наказу про звільнення, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції в сумі 910 гривень 14 копійок. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог.

Зокрема, позивач посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що оскаржуваний ним наказ № 43 від 11.09.2014 року винесений з порушенням норм трудового законодавства, оскільки не містить його підпису та дата видачі наказу не відповідає даті написання ним заяви про звільнення 15.09.2014 року. На звернення позивача до підприємства про отримання наказу про звільнення, йому було видано тільки витяг з нього.

Судом першої інстанції безпідставно відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів перебування ОСОБА_5 на робочому місці повний день у день його звільнення.

Крім того, судом першої інстанції необгрунтовано відмовлено позивачу у задоволенні його позовних вимог про визнання незаконним наказу № 43 від 11.09.2014 року про його звільнення з роботи та стягнення середнього заробітку. Також судом неправильно здійснено розрахунок суми заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, оскільки згідно довідки, розмір заборгованості складає 950 грн., а з урахуванням індексу інфляції - 1140,57 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу № 34 від 21.07.2014 року позивач ОСОБА_2 був прийнятий на посаду начальника відділу збуту ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» з 24 липня 2014 року.

Наказом № 43 від 15.09.2014 року ОСОБА_2 з 15.09.2014 року звільнений з роботи за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України. (а.с.49)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що заяву про звільнення з роботи за власним бажанням він написав під тиском обставин з огляду на дії нового керівництва підприємства, наказ про його звільнення не відповідає вимогам закону та при звільненні з роботи з ним не було проведено своєчасно остаточний розрахунок. Зазначеними діями відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу № 43 від 15.09.2014 року та зобов'язання ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" його скасувати і поновити позивача на роботі, а також про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, суд прешої інстанції виходив з безпідставності цих позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат» із заявою про його звільнення за згодою сторін.

Наказом № 43 від 15.09.2014 року ОСОБА_2 з 15.09.2014 року звільнений з роботи за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями статей 10,60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, посилаючись на те, що заяву про звільнення з роботи він написав під тиском обставин з огляду на дії нового керівництва ТОВ «Зеленодольський хлібокомбінат», та відносно того, що наказ № 43 від 11.09.2014 року про його звільнення не відповідає вимогам закону, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин не надав.

Натомість, матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_7 15.09.2014 року подав заяву про звільнення його з роботи за згодою сторін. На підставі зазначеної заяви позивача 15.09.2014 року відповідачем було видано відповідний наказ. Трудова книжка позивачем ОСОБА_2 отримана в день звільнення 15.09.2014 року (а.с.50-51).

Згідно акту про відмову ознайомлення з наказом про звільнення від 15.09.2014 року, ОСОБА_2 15.09.2014 року о 14.30 годин відмовився ознайомитися з наказом №43 від 15.09.2014 року про його звільнення за згодою сторін, так як він поспішав, від підпису відмовився (а.с.60).

Згідно службової записки спеціаліста відділу кадрів ОСОБА_8, ОСОБА_2 витребував трудову книжку, у особових картках та наказі про звільнення не розписався, оскільки поспішав (а.с.59).

Згідно службової записки головного бухгалтера ОСОБА_9, ОСОБА_2 було підготовано повний розрахунок та оплата компенсації відповідно до наказу від 15.09.2014 року, проте з 14.00 годин до 16.55 годин ОСОБА_2 не отримав зазначений розрахунок, залишивши територію підприємства (а.с.61).

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що посилання позивача на невідповідність наказу про його звільнення вимогам закону, а саме, що він не містить підпису ОСОБА_2, не можуть бути підставою для визнання його незаконним, оскільки матеріами справи встановлено, що саме позивач відмовився підписати ззаначений наказ, про що було складено відповідний акт.

Крім того, посилання ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції, як на доказ присутності на робочому місці у день звільнення повний робочий день, на дані про місцезнаходження його особистого мобільного телефону колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не підтверджують факт присутності самого позивача на робочому місці.

Натомість, відповідно до відмітки у журналі реєстрації часу прибуття до ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" та залишення території підприємства, 15.09.2014 року позивач ОСОБА_2 залишив територію ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" о 15.10 год. (а.с.65).

У звязку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу № 43 від 15.09.2014 року та зобов'язання ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" його скасувати і поновити позивача на роботі.

Оскільки позивач підставою для відшкодування йому відповідачем моральної шкоди зазначив незаконність його звільнення з роботи, а матеріалами справи не встановлено порушень відповідачем вимог трудового законодавства при звільненні позивача, то висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди також є правильним.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що оскаржуваний ним наказ № 43 від 15.09.2014 року винесений з порушенням норм трудового законодавства, оскільки не містить його підпису і дата видачі наказу не відповідає даті написання ним заяви про звільнення та відносно того, що йому було видано тільки витяг з наказу, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки наказ про звільнення виданий підприємством відповідача 15.09.2014 року, тобто в день подачі позивачем ОСОБА_2 заяви про звільнення. Зазначення у наданому позивачеві витязі з наказу про звільнення дати його видачі 11.09.2014 року є технічною помилкою, що пояснив представник відповідача, та не є підставою для визнання незаконним самого наказу про звільнення ОСОБА_2 Відсутність у наказі підпису позивача також не є підставою для визнання його незаконним з огляду на відмову ОСОБА_2 його підписати, про що було складено відповідний акт.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів перебування ОСОБА_2 на робочому місці повний день у день його звільнення, не можуть бути підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення його на роботі, оскільки позивачем зазначені докази долучені до апеляційної скарги та були досліджені колегією суддів і не можуть бути взяті до уваги, так як не є підтвердженням знаходження позивача на робочому місці 15.09.2014 року протягом усього робочого дня.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні з урахуванням індексу інфляції в сумі 910 гривень 14 копійок, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу при звільненні не було виплачено 754,68 грн., при цьому індекс інфляції складає 120,06%.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції, однак, не може погодитися з розрахунком суми заборгованості з настпуних підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовий оклад позивача за період з 01.09.2014 року по 15.09.2014 року встановлено у розмірі 750 грн., з урахуванням компенсації за відпустку нараховано 950 грн., після відрахувань до сплати нараховано 754,68 грн. (а.с.72)

Враховуючи вимоги п. 8 Постанови КМУ № 100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року (зі змінами та доповненнями), та з огляду на те, що середній заробіток позивача складає 950 грн. (950 грн. нараховано, 195,32 грн. утримано, 754,68 грн. до виплати), а індекс інфляції з вересня 2014 року по березень 2015 року становить 120,06%, то з відповілача на користь позивача пілягає стягненню заробітна плата з урахуванням індексу інфляції у сумі 1140,57 грн., виходячи з наступного розрахунку: 950 грн. х 120,06% =1140,57 грн. (а.с.53,62)

У зв*язку з чим, рішення суду в частині розміру заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, який підлягає стягненню з ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" на користь ОСОБА_2 підлягає зміні, а розмір - збільшенню з 910,14 грн. до 1140,57 грн. без урахування податків та обов*язкових платежів.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Матеріалами справи встановлено, що згідно службової записки головного бухгалтера ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат", у день звільнення позивача з роботи 15.09.2014 року було підготовано повний розрахунок належних йому сум при звільненні та оплата компенсації, однак, позивач не отримав зазначений розрахунок, залишивши територію підприємства до закінчення робочого часу без пояснень (а.с.61).

17.09.2014 року було сформовано відомість № 507 на виплату ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 950 грн. без урахування податків та обов'язкових утримань.

Згідно листа від 01.10.2014 року № 791-к директором ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" надіслано запрошення позивачу для отримання розрахунку з виплати заробітної плати та компенсації у сумі 754,68 гривень до виплати з урахуванням податків і обов'язкових платежів та направлено виписку з наказу від 15.09.2014 року (а.с.62). Дане повідомлення особисто отримано позивачем 09.10.2014 року.

В матеріалах справи міститься повідомлення-запрошення № 2 від 20.01.2015 року № 01/03, надіслане директором ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" позивачу для отримання розрахунку з виплати заробітної плати та компенсації у сумі 754,68 гривень до виплати з урахуванням податків і обов'язкових платежів та повідомлення-запрошення № 3 від 11.02.2015 року № б/н надіслане директором ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" запрошення позивачу для отримання розрахунку з виплати заробітної плати та компенсації у сумі 754,68 гривень до виплати з урахуванням податків і обов'язкових платежів, отримані позивачем особисто під розписку. (а.с.73)

З вищенаведеного вбачається, що вини підприємства у несвоєчасній виплаті позивачу належних при звільненні сум немає.

У зв*язку з чим, висновок суду прешої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правильним.

За таких обставин, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про необгрунтовану відмову у стягненні з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, сплачений ним при зверненні до суду з апеляційною скаргою, у сумі 121,80 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення суду в частині розміру заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, який підлягає стягненню з ТОВ "Зеленодольський хлібокомбінат" на користь ОСОБА_2, змінити, збільшивши цей розмір з 910,14 грн. до 1140,57 грн. без урахування податків та інших обов*язкових платежів. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року в частині розміру заборгованості по заробітній платі з урахуванням індексу інфляції, який підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленодольський хлібокомбінат" на користь ОСОБА_2, змінити, збільшивши цей розмір з 910,14 грн. до 1140,57 грн. без урахування податків та інших обов*язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеленодольський хлібокомбінат" на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: