Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/711/13-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О.П.
Категорія 44 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Житомирської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_2, які також діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2015 року

встановила:

У січні 2013 року Житомирська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1, зобов'язати відповідачів звільнити вказане житлове приміщення, а також зняти відповідачів з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. В обґрунтування вимог зазначала, що будинок АДРЕСА_1 відноситься до фонду житла для тимчасового проживання громадян, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 року № 537 «Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян» та перебуває у комунальній власності міста. Листами виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.11.2006 року та 05.03.2008 року відповідачу ОСОБА_2 та її сім'ї було надано дозволи на проживання у АДРЕСА_1. 25.06.2011 року та 25.06.2012 року було складено акти про те, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають більше одного року. Листами міськвиконкому від 21.05.2012 року та 25.07.2012 року ОСОБА_2 не погоджено продовження терміну проживання та реєстрації у вказаному житловому приміщенні у зв'язку з тим, що вона з сім'єю фактично в ньому не проживає. Враховуючи зазначене, просила позов задовольнити.

Справа розглядалася судами неодноразово.

19.09.2014 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову та просив виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Апелянти посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з п.п. 5, 23 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року №422 житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності їх набути альтернативне місце проживання.

Після закінчення встановленого строку тимчасового проживання

громадяни зобов'язані звільнити надане житлове приміщення.

У разі неспроможності змінити місце проживання громадянин повинен за місяць до закінчення строку договору найму житлового приміщення звернутися до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, Київської і Севастопольської міськдержадміністрації із заявою про продовження цього строку. Продовження строку проживання у житлових приміщеннях з фондів житла для тимчасового проживання здійснюється у тому ж порядку, що і надання цього житла.

Як видно з матеріалів справи, листом виконкому Житомирської міської ради від 08.11.2004 р. № 18/6209 ОСОБА_2 та її сім'ї з трьох чоловік було надано дозвіл на заселення в кімнату АДРЕСА_1 тимчасово терміном 1 рік з реєстрацією, при умові своєчасної оплати комунальних платежів та поквартирної плати (т. 2 а.с. 36 ).

Листами виконкому Житомирської міської ради від 03.11.2006 р. №25/Д-10831, 05.03.2008 р. №18/134-1 термін проживання у вказаній кімнаті ОСОБА_2 продовжувався на один рік (т.1 а.с.12-13 ).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 11.01.2007 р. №23 ОСОБА_2 та членам її сім'ї надано дозвіл на реєстрацію у вказаному житловому приміщенні (т.2 а.с. 37 ).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 р. № 537 кімната АДРЕСА_1 включена до фонду житла для тимчасового проживання громадян (т.1 а.с.11).

Рішеннями комісії з формування та використання фонду житла для тимчасового проживання громадян Житомирської міської ради від 18.05.2012 р. та від 16.04.2013 р. ОСОБА_2 відмовлено у продовженні терміну проживання та реєстрації у спірній кімнаті (т.2 а.с. 25-30). Вказані рішення відповідачами не оспорені та є чинними.

12.06.2012 р. ОСОБА_2 повідомлено про добровільне звільнення кімнати до 01.07.2012 р. Проте, на даний час відповідачі спірне житлове приміщення не звільнили.

За таких обставин, коли строк проживання у житловому приміщенні, яке відноситься до фонду житла для тимчасового проживання громадян, закінчився і рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради у продовженні строку ОСОБА_2 відмовлено, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у відповідачів правових підстав для проживання у спірній кімнаті та обґрунтовано задовольнив вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий комітет Житомирської міської ради жодного рішення за заявами відповідачів про продовження терміну проживання не приймав є безпідставними та спростовуються протоколами засідання комісії з формування та використання фонду житла для тимчасового проживання громадян №1 від 18.05.2012 р. та №3 від 16.04.2013 р. (т.2 а.с.25-30).

Безпідставними також є доводи апелянтів про те, що ОСОБА_5 не мала права подавати позов від імені Житомирської міської ради.

Так, довіреністю від 22.01.13 №26/73 за підписом міського голови, яка була долучена до позовної заяви і дійсна до 31 грудня 2014 року, Житомирська міська рада уповноважила головного спеціаліста, юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи юридичного департаменту Житомирської міської ради ОСОБА_5 представляти інтереси Житомирської міської ради в якості позивача, відповідача, третьої особи, для чого їй надавалися відповідні права, в тому числі підписувати та подавати позовні заяви, заяви, скарги (т.1 а.с.19).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2, які також діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: