Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/4513/15 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Бондар М.С.,

Судді Дашковська А.В.,

Кримська О.М.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 18.04.2006 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ZPJ0GK00000001, згідно умов якого вона отримала кредит у сумі 15 000 доларів США строком до 17.04.2026 року зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами.

Відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала і станом на 20.10.2014 року має заборгованість у сумі 52 392,86 доларів США, з яких 14 554,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 12 807,58 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 173,50 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 22 857,41 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 20.10.2014 року у сумі 52 392,86 доларів США, що за курсом НБУ на 20.10.2014 року еквівалентно 678 487,54 грн., з яких: 14 554,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 12 807,58 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 173,50 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 22 857,41 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що за курсом НБУ на 20.10.2014 року еквівалентно 296 003,46 грн., а також стягнути судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого просила відповідачка,

Проте такий висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статей 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти.

Встановлено, що 18 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 укладено договір № ZPJ0GK00000001, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 15 000 доларів США на строк з 18.04.2006 року по 17 квітня 2026 року включно, а відповідач зобов'язався у строк на умовах, визначених цим кредитним договором, повернути кредит і сплатити 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,32 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати (а.с.10).

Періодом сплати вважається період з «8» по «15» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця в період сплати шляхом внесення щомісячного платежу в сумі 213,14 доларів США. При порушенні позичальником зобов'язань по поверненню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,52% на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. При порушенні позичальником будь-якого зобов'язання Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (а.с.10-11: п.п.1.1, 3.2, 4.1 кредитного договору).

Згідно п.2.2.10 кредитного договору позичальник зобов'язаний при настанні випадків, передбачених п.2.3.3. даного Договору, достроково погасити заборгованість перед банком в повному обсязі.

Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором як прострочену так і достроково, тобто за період з червня 2006 року по жовтень 2014 року .

При вирішенні спору з'ясовано, і не заперечувалося відповідачкою, що кредитні зобов'язання до теперішнього часу в повному обсязі не виконані, заборгованість по кредитному договору ОСОБА_3 не погашена.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена у три роки.

Відповідно до ч .1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14), 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14) та 03 червня 2015 року (№ 6-31цс15).

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що жодних платежів в рахунок погашення заборгованості з 24 листопада 2008 року від позичальника не надходило, а також дій, які б свідчили про визнання відповідачкою свого боргу після листопада 2008 року ОСОБА_3 не вчиняла,

У свою чергу банк з вимогами про повернення кредиту як прострочених платежів так і суми дострокових платежів звернувся 10 грудня 2014 року ( а.с.2; 4-8)

Відповідачка в суді першої інстанції заявляла про застосування позовної давності (а.с.50).

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, колегія суддів приходить до висновку про те, що стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за кредитним договором у межах строку позовної давності, тобто за період з грудня 2011 року по грудень 2014 року.

На підтвердження суми заборгованості, а також на вимогу апеляційного суду, банк надав відповідний розрахунок та виписки за рахунками, на які здійснювалося погашення боргу по кредитному договору, які досліджувалися судом.

На спростування розрахунку ОСОБА_3 не надала будь-які документи, не склала свій розрахунок, який би містив іншу суму заборгованості (а.с.140-150).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені ) позовна давність застосовується в один рік.

З наявних у справі документів вбачається, що розмір пені за рік у період з 09 грудня 2013 року по 20 жовтня 2014 року дорівнює 130 837, 74 грн..

Крім того, заперечуючи проти позову та апеляційної скарги, відповідачка просила зменшити розмір пені.

Перевіряючи такі твердження відповідачки, колегія суддів бере до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014р. у справі №6-100цс14, де сказано: частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи те, що заборгованість за тілом кредиту ( 163 395,28 грн.) та процентам за користування кредитом ( 86 989,61 грн.) становить - 250 384,99 грн., а розмір пені, визначений у межах строку позовної давності - 130 837, 74 грн.., підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України відсутні.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів дійшла висновку, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», заявлений до ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з урахуванням строку позовної давності, а саме стягненню підлягає заборгованість за період з 09.12.2011 року по 20.10 2014 року, яка складається з: заборгованість за кредитом - 12 616,26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 163 395,28 грн.; заборгованість за відсотками, нарахована за період з 09.12.2011 року по 20.10.2014 року - 6 716,74 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 86 989,61 грн.; заборгованість з комісії, нарахована за період з 09.12.2011 року по 20.10.2014 року - 1 071 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 13 870,70 грн.; заборгованість з пені за період з 09.12.2013 року по 20.10.2014 року - 130 837,74 грн. ( а.с.147-149)

Заперечуючи проти застосування строку позовної давності, представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначав про те, що в 2009 році Банк звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, та в 2012 році по справі було ухвалено рішення про задоволення позову.

Колегією суддів досліджено матеріали цивільної справи №2/814/81/2012 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, вбачається, що 09 лютого 2009 року позивач звертався до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із вказаними позовними вимогами.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2012 року, позов задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №ZPJ0GK00000001 від 18.04.2006 року в розмірі 211 529,71 грн. (а.с.116-118).

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ від 22.12.2014 року виконавчий лист №2-42/11, виданий 22.05.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки повернуто стягувачеві ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) (а.с.129-132).

Враховуючи, що з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки Банк звернувся у лютому 2009 року, а з позовом про стягнення заборгованності за кредитним договором - у грудні 2014 року, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст.. 264 ЦК України

Питання про поновлення строку позовної давності для звернення до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, починаючи з 2006 року, яке було заявлено апелянтом під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вказане клопотання мало бути заявлено до ухвалення рішення у справі судом першої інстанції.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1827 грн. (а.с.90).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

«Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № ZPJ0GK00000001 від 18.04.2006 року, яка складається:

по тілу кредиту - 12 616,26 доларів США (дванадцять тисяч шістсот шістнадцять доларів та двадцять шість центів США), що за офіційним курсом НБУ складає 163 395,28 грн. (сто шістдесят три тисячі триста дев'яносто п'ять гривен двадцять вісім копійок);

за відсотками - 6 716,74 доларів США (шість тисяч сімсот шістнадцять доларів та сімдесят чотири цента США), що за офіційним курсом НБУ складає 86 989,61 грн. (вісімдесят шість тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять гривен шістдесят одна копійка);

пеня - 130 837,74 грн. (сто тридцять тисяч вісімсот тридцять сім гривень сімдесят чотири копійки);

по комісії - 1 071 доларів США (одна тисяча сімдесят один долар США), що за офіційним курсом НБУ складає 13 870,70 грн. (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят гривен сімдесят копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.»

Стягнути витрати по оплаті судового збору з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» у розмірі 1827 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: