Справа № 291/764/15-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2015 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Нейла В.М.

при секретарі - Герасимчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Ружині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно

на земельну ділянку

встановив:

02.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 02 жовтня 2002 року помер її чоловік ОСОБА_3 в с.Верхівня Ружинського району Житомирської області.

Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, згідно якої спадкоємцями по справі є позивач та відповідач - його син ОСОБА_2, який на даний час не претендує на свою частку у спадщині.

Позивачка зазначає, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілі земельні ділянки площею 0,2391 га та площею 0,1297 га, які розташовані по вул.Рильського с.Верхівня Ружинського району Житомирської області мені було відмовлено , в звязку з тим, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки видані на ОСОБА_4, яка померла 14 грудня 2014 року і являється матірю покійного чоловіка позивачки - ОСОБА_3.

Позивачка вказує, що за життя ОСОБА_4 подарувала чоловікові позивачки житловий будинок , що підтверджується договором дарування від 02.01.1992 року, але правовстановлюючі документи на земельні ділянки, цільове призначення яких для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства були видані на імя ОСОБА_4.

Оскільки, за життя чоловік не зареєстрував в установленому законом порядку право власності на вказані вище земельні ділянки, що по вул.Рильського с.Верхівня Ружинського району Житомирської області, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В суд позивачка направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та підтримала позовні вимоги.

В суд відповідач направив заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та визнав позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 подарувала 02.01.1992 року ОСОБА_3 належний їй на праві особистої власності житловий будинок, який розташований в с.Верхівня Ружинського району, житлова площа якого складає 28 кв.м., що підтверджується договором дарування жилового будинку від 02.01.1992 року, нотаріально посвідченим виконавчим комітетом Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області (а.с.12).

ОСОБА_4 мала у приватній власності земельну ділянку площею 0,2391 га. під кадастровим номером :05:002:0321, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул.Рильського с.Верхівня Ружинського району Житомирської області і належала ОСОБА_4 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №060255, виданого Верхівнянською сільською радою Ружинського району 16.07.2010 року і земельну ділянку площею 0,1297га під кадастровим номером :05:002:0344, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул.Рильського с.Верхівня Ружинського району Житомирської області і належала ОСОБА_4 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №060256, виданого Верхівнянською сільською радою Ружинського району 16.07.2010 року.

Свідоцтвом про смерть серії І-ТП, № 203948, виданим 07.10.2002 року Верхівнянською сільською радою Ружинського району Житомирської області, стверджується, що ОСОБА_3 помер 02.10.2002 року в с.Верхівня Ружинського району Житомирської області (а.с.10).

Зі свідоцтва про смерть серії І-ТП, № 254293, виданим 15.12.2014 року виконавчим комітетом Верхівнянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, вбачається, що ОСОБА_4 померла 14.12.2014 року в с.Верхівня Ружинського району Житомирської області (а.с.11).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Перебування позивачки у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 20.03.1977 року підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ТП № 359364 ( а.с.9).

Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого Верхівнянською сільською радою Ружинського району Житомирської області 12.03.1987 року ОСОБА_2 народився 11.01.1987 року в с.Верхівня Ружинського району Житомирської області і його батьком є ОСОБА_3 (а.с.34).

З листа Ружинської державної нотаріальної контори № 1391/02-14 від 23.06.2015 року видно, що ОСОБА_4, яка померла 14 грудня 2014 року являється матірю ОСОБА_3 ( а.с.15).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 відмовився від прийняття належної йому частки у спад-

ковому майні, спадщина на яке відкриласть після смерті ОСОБА_3, то позивачка є спадкомцем вказаної спадщини в цілій частині.

Позивачка, як встановлено судом, у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, що підтверджується спадковою справою № 124/2003 від 27.03.2003 року.

Проте, як вбачається з постанови державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори № 1391/02-14 від 23.06.2015 р., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, в звязку з тим, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки видані на ОСОБА_4, яка померла 14 грудня 2014 року і являється матірю покійного чоловіка позивачки - ОСОБА_3.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 с.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія), а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Тому суд, виходячи з вищевказаного, а також з положень ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», якою передбачено, що рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, задовільняє позовні вимоги про визнання за позивачем права на спадкове майно.

Керуючись ст.ст.1216,1222,1223,1225,1248,1253,1257,1258,1261,1268,1296 ЦК України, ст.ст.209,212,213,215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 02.10.2002 року в с.Верхівня Ружинського району Житомирської області, а саме : на земельну ділянку площею 0,2391 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд яка розташована по вул.Рильського в с.Верхівня Ружинського району Житомирської області та на земельну ділянку площею 0,1297 га, при-значену для ведення особистого селянського господарства яка розташована по вул.Рильського в с.Верхівня Ружинського району Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. М. Нейло.