Справа №487/1082/15-ц 23.07.2015 23.07.2015 23.07.2015
Провадження №22-ц/784/1542/15
Провадження № 22-ц/784/1542/2015 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

23 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

за участю: стягувача ОСОБА_3,

боржника ОСОБА_4,

державного виконавця Сложинського В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року

за скаргою

ОСОБА_4 на постанови старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся з указаною скаргою, посилаючись на те, що 26 травня 2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до нього про стягнення боргу за договорами позики. 13 червня 2014 року на підставі цього рішення судом було видано виконавчий лист, на підставі якого 25 червня 2014 року старшими державними виконавцями Заводського ВДВС відкрито виконавче провадження. 10 жовтня 2014 року було винесено постанову про повернення виконавчого листа в звязку з відкриттям апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2014 року.

Крім того, 7 листопада 2014 року було відкрито касаційне провадження по даній справі.

Між тим, 19 січня 2015 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС ОСОБА_5 знову було відкрито виконавче провадження за тим же виконавчим листом.

27 січня 2015 року ОСОБА_5 винесено постанови про накладення арешту на його майно та з метою його забезпечення оголошено заборону на його відчуження, а також постанову про стягнення з нього виконавчого збору.

Посилаючись на те, що після повернення виконавчого листа до суду виконавче провадження відкрито з порушенням положень Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 606-XIV), а також зазначені виконавчі дії проводились після відкриття касаційного провадження по даній справі, ОСОБА_4 просив визнати незаконними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на його майно, скасувати постанови державного виконавця від 19 січня 2015 року про відкриття виконавчого провадження, а також постанови від 27 січня 2015 року про накладення арешту на його майно та стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року справу в частині вимог про скасування постанови ДВС про стягнення виконавчого збору закрито.

Іншою ухвалою цього ж суду від 7 травня 2015 року в задоволенні вимог скарги щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність останньої ухвали суду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2014 року старшими державними виконавцями Заводського ВДВС відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва 13 червня 2014 року на підставі рішення цього ж суду від 26 травня 2014 року про стягнення боргу за договорами позики з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

10 жовтня 2014 року вказаний виконавчий лист повернуто до суду в звязку з відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначене рішення районного суду.

19 січня 2015 року за заявою стягувача старшим державним виконавцем Заводського ВДВС ОСОБА_5 знову відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

27 числа того ж місяця державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника, в тому числі, автомобілю Daewoo Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та з метою його забезпечення оголошено заборону на відчуження цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Із системного аналізу положень статей 26, 36, 48 Закону № 606-XIV вбачається, що вони не містять заборон щодо відкриття виконавчого провадження після повернення до суду виконавчого листа у звязку з апеляційним переглядом судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, якщо таке судове рішення залишено без зміни судом апеляційної інстанції.

Не міститься таких заборон і у разі відкриття касаційного провадження на рішення першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, основний висновок суду про відсутність підстав, на які посилається скаржник, для визнання незаконним відкриття виконавчого провадження 19 січня 2015 року, а також проведення державним виконавцем виконавчих дій по цьому провадженню, в тому числі арешт майна боржника, є правильним.

Перебування спірного автомобіля в заставі, також не може бути достатньою підставою для визнання оскаржуваної постанови від 27 січня 2015 року незаконною.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону № 606-XIV, передбачено можливість стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, або, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Як видно з листа ПАТ «КБ «Надра» від 22 липня 2014 року, заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором станом на 21 липня 2014 року становила 22742 грн. 72 коп. (цивільна справа № 2/487/1667/14 т. 2 а.с. 54).

За поясненнями ОСОБА_4, які узгоджуються з дослідженим в судовому засіданні витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, вартість заставного автомобіля складає 44685 грн. (а.с. 29 виконавчого провадження 46046724)

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки розмір заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «КБ «Надра» за кредитом менше вартості заставного майна, то накладення арешту на це майно за виконавчими листами про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, не суперечить нормам чинного законодавства.

До того ж, як видно з вказаного вище листа банку, заставодержатель не заперечує щодо реалізації спірного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення державним виконавцем вимог Закону № 606-XIV під час відкриття виконавчого провадження та проведення в подальшому виконавчих дій, в тому числі арешту майна боржника, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Посилання апелянта на те, що виконавчі дії проводились державним виконавцем не за його місцем проживання, є необґрунтованими, оскільки спірні постанови було винесено державним виконавцем ще до повідомлення ОСОБА_4 про зміну свого місцезнаходження .

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного законодавства, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: