Рішення

Іменем України

Справа № 712/16971/14-ц

Провадження 2/712/567/15

24 квітня 2015 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого-судді Марцішевської О.М..

при секретарі Вдовенко О.В.

за участю адвоката Попельнюх Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим будинком та встановлення порядку користування та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, посилаючись на те, що з 1992 року по 2011 рік проживала та була зареєстрована в належному відповідачці житловому будинку АДРЕСА_1, м.Черкаси, вселена в якості члена сім'ї сина відповідачки, з яким перебувала у шлюбі, від шлюбу мають дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 З 2011 року не проживала у спірному житловому будинку в зв'язку з тим, що відповідач створювала нестерпні умови для проживання та не допускала до будинку. Заочним рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 31.07.2012р. ОСОБА_2 була визнана такою, що втратила право користування вказаним будинком, зазначене рішення в апеляційному порядку 27.10.2014р. було скасоване та в позові відмовлено, однак відповідач продовжує створювати перешкоди в користуванні житловим будинком, просить суд зобов'язати відповідачку чинити перешкоди в користуванні житловим приміщенням, вселити позивачку та встановити порядок користування житловим будинком.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що позивачка в період шлюбу з сином власника будинку дійсно була вселена та зареєстрована в якості члена сім'ї, однак після розірвання шлюбу в 2009 році, позивачка добровільно в кінці 2011 року добровільно виселилась з спірного житлового приміщення та протягом 3-х років відсутня в зазначеному будинку, отже в зв'язку з відсутністю понад 1 рік відповідно до ст.405 ЦК України є такою, що втратила право користування житловим приміщення. Крім того, в 2014 році на місці знесеного житлового будинку 1950 року відповідачкою побудуваний новий будинок, однак позивачка заперечує відсутність у неї підстав для користування належним відповідачці житловим приміщенням, в зв'язку з чим змушена звернутись до суду з зустрічним позовом, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Першим заступником прокурора м.Черкаси скеровано до суду заяву про вступ в справу в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В ході судового розгляду позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити.

Представник відповідача, адвокат Попельнюх А.О. в судовому засіданні позов не визнав, зустрічний позов підтримав, зазначав, що апеляційним судом ОСОБА_3 в 2014 році відмовлено у задоволенні пред'явленого в 2012 року позову про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України, роз'яснено право звернутись до суду на підставі ст.405 ЦК України, тому відповідачка звернулась з даним позовом для захисту свого права власності, оскільки позивачка як колишній член сім'ї власника будинку не користується житловим з грудня 2011 року, тому на підставі ст.405 ЦК України з грудня 2012 року втратила право користування належним ОСОБА_3 будинком. Крім того, вказував, що малолітній син позивачки ОСОБА_6, а також повнолітній син ОСОБА_5 продовжують бути зареєстрованими в належному відповідачці будинку та зустрічний позов не стосується позбавлення онуків права користування житловою площею.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 не підтримала, зустрічний позов вважала таким, що підлягає до задоволення.

Заслухавши учасників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.10.2014р. є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.Черкаси, яке складається з житлового будинку загальною площею 128,1 кв.м, житловою площею 70,6 кв.м та надвірних споруд. Вказаний житловий будинок відповідачкою побудований на місці знесеного житлового будинку 1950 року побудови по АДРЕСА_1, придбаного ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 20.05.2000р.

Позивачка була вселена та зареєстрована в належний ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_1, м.Черкаси в якості члена сім'ї власника в період шлюбу з сином відповідачки ОСОБА_4, зареєстрованого 22.08.1992р. та розірваного рішенням суду від 21.12.2009р., від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2., інший син досяг повноліття.

Встановлено, підтверджено показами свідка ОСОБА_9 та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1, м.Черкаси з грудня 2011 року, виселилась згідно доводів позову в зв'язку з неможливістю спільного проживання та створенням власником їй нестерпних умов.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 31.07.2012р. за позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2 було визнано такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1, м.Черкаси на підставі ст.71 ЖК України у зв'язку з відсутністю без поважних причин, на виконання даного рішення ОСОБА_2 знята з реєстрації в зазначеному житловому будинку. Дане рішення за скаргою ОСОБА_2 було скасоване в апеляційному порядку та рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27.10.2014р. відмовлено у задоволенні зазначеного позову, роз'яснено, що правовідносини сторін регулюються статтею 405 ЦК України. Після скасування рішення від 31.07.2012р. позивачка не поновила реєстрацію місяця проживання в житловому будинку, згідно будинкової книги в належному відповідачці житловому помешканні зареєстровані в якості членів сім'ї власника онуки ОСОБА_6, ОСОБА_5

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом її вселення, а ОСОБА_3 з зустрічним позовом на підставі ст.405 ЦК України про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом.

Нормами ЦК України для регулювання відносин між власником житла та членами його сім'ї законодавець використав правову конструкцію сервітуту (право користування чужим майном). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження об'єктивними доказами доводи позову про створення позивачці відповідачкою як власником житлового помешкання будь-яких перешкод в користуванні житловим приміщенням в період з грудня 2011 року до 2014 року, протягом вказаного періоду позивачка не зверталась до суду з вимогами про вселення, також зазначені доводи спростовані наданими відповідачкою доказами в матеріалах справи.

Судом встановлено, підтверджено актами опитування сусідів від 28.05.2012р., 07.11.2014р.. показами свідка ОСОБА_9, що ОСОБА_3 з грудня 2011 року виселилась добровільно з належного ОСОБА_3 житлового будинку по АДРЕСА_1, м.Черкаси та з того часу є відсутньою в зазначеному житловому помешканні, отже на підставі ст.405 ЦК України ОСОБА_2 втратила право користування зазначеним житловим будинком з грудня 2012 року в зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причини понад передбачений ст.405 ЦК України річний строк, отже на момент звернення до суду в 2014 року втратила право користування житловим приміщення, за захистом якого звернулась до суду, тому позов ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Суд також враховує, що прокурор вступив у справу в інтересах малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак дитина є зареєстрованою в будинку по АДРЕСА_1, м.Черкаси та заявлені по справі позовні вимоги ОСОБА_3 відносно позивачки не стосуються обмеження чи позбавлення права користування малолітнім житловим будинком.

Керуючись ст.ст. 11,57,60,212-215 ЦПК України, ст. 9, 156 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 320, 405 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим будинком та встановлення порядку користування залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю задоволити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1, м.Черкаси із зняттям з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня його проголошення, особами, які брали участь в розгляді справи та не були присутні під час проголошення рішення - з моменту отримання його копії.

Головуючий