АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4405/15 Справа № 209/3075/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Багбая Є. Д. Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про зняття арешту з нерухомого майна; та за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги - ОСОБА_2 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, Філії 04 Приватного підприємства "Нива-В.Ш.", треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсними прилюдних торгів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 до Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про зняття арешту з нерухомого майна було задоволено.

Знято арешт з квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_4, накладений на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 липня 2008 року (№ 2-1395/08) про забезпечення позову.

Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області зобов'язаний внести дані про зняття арешту до державного реєстру обтяжень нерухомого майна. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ, Філії 04 ПП "Нива-В.Ш.", треті особи: ОСОБА_3, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених Філією 04 ПП "Нива-В.Ш." 23 квітня 2014 року з реалізації нерухомого майна (предмету іпотеки) квартири АДРЕСА_1 - відмовлено.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю, а його позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначене судове рішення відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25 липня 2008 року між ВАТ "Райффазен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффазен Банк Аваль", та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 014/800038/3133/82, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 35 800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,35% на рік з кінцевим терміном повернення 25 липня 2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 25 липня 2008 року між ВАТ "Райффазен Банк Аваль" та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір № 014/800038/3133/82/1, за яким остання передала банку в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з чим цього ж дня на зазначене нерухоме майно було накладено обтяження - заборону відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2008 році ОСОБА_2 звертався до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про стягнення боргу.

Після передачі спірної квартири в іпотеку, ухвалою даного суду від 29 липня 2008 року, в порядку задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 листопада 2011 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2012 року, було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, для задоволення грошових вимог ПАТ "Райффазен Банк Аваль" за кредитним договором № 014/800038/313382 від 25 липня 2008 року в сумі 360 714,94 грн., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження".

22 листопада 2012 року банку отримав виконавчий лист № 2-815/2011, а 08 квітня 2013 року звернувся до Дніпровського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця від 11 квітня 2013 року було відмовлено у прийнятті та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження".

Після усунення недоліків у виконавчому листі № 2-815/2011, Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, 07 травня 2013 року, був виданий банку виправлений виконавчий лист з примусового виконання заочного рішення суду від 24 листопада 2011 року.

Постановою державного виконавця від 07 червня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 38381482 за вказаним виконавчим листом про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

На підставі постанови державного виконавця від 01 серпня 2013 року про призначення експерта, для участі у виконавчому провадженні, 16 серпня 2013 року Правобережною товарною біржею було проведено оцінку спірної квартири та за результатами розрахунків початкова її вартість, в умовах примусового продажу, яка на дату оцінки склала 90 986 грн., без врахування ПДВ.

10 лютого 2014 року сторони виконавчого провадження ОСОБА_4 та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" були письмово повідомлені Філією 04 ПП "Нива-В.Ш." про дату проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (03 березня 2014 року), а саме вищезазначеної квартири, зі стартовою ціною 90986 грн.

Крім того, повідомлення про прилюдні торги були розмішені на сайті Міністерства юстиції, а також 12 лютого 2014 року в газеті "Популярна" та 13 лютого 2014 року в газеті "Народна правда", а їх копії, 13 лютого 2014 року, направлені сторонам виконавчого провадження.

Згідно повідомлення Філії 04 ПП "Нива-В.Ш." від 11 березня 2014 року (вих.№ 149 від 03 березня 2014 року) прилюдні торги не відбулись у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців. Відповідно до вимог ст.62 Закону України "Про виконавче провадження", 14 березня 2014 року була проведена уцінка спірної квартири на 25 %, вартість якої склала 68 239,50 грн., що підтверджується актом уцінки нереалізованого на прилюдних торгах майна боржника від цієї ж дати, копія якого була направлена Дніпровським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ торгуючій організації та сторонам виконавчого провадження.

02 квітня 2014 року повідомлення про прилюдні торги, призначені на 23 квітня 2014 року, також було розміщено на сайті Міністерства юстиції та в газетах "Популярна" і "Народна правда", з направленням їх копій сторонам.

23 квітня 2014 року квартира АДРЕСА_1 (предмет іпотеки) була реалізована з прилюдних торгів ОСОБА_3 за ціною 68 250 грн., що підтверджується протоколом № 0414049-1 про проведення прилюдних торгів та актом про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 05 травня 2014 року.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду із заявою про часткове скасування заходів забезпечення позову - зняття арешту зі спірної квартири, але ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 травня 2014 року було відмовлено у задоволенні даної заяви, у зв'язку з тим, що справа була розглянута по суті, і 23 грудня 2009 року ухвалено заочне рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 335 730 грн. й воно знаходилося на стадії виконання.

Згідно довідки Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області за вих. № 18699/07 від 20 жовтня 2014 року, на період виконання виконавчого листа № 2-815/11, виданого 07 травня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, для задоволення грошових вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором від 25 липня 2008 року в сумі 360 714,94 грн., з 07 червня 2013 року по 12 травня 2014 року на примусовому виконанні у ВДВС не перебувало жодного виконавчого документа щодо стягнення боргів на користь ОСОБА_2, в тому числі таких, де боржником є ОСОБА_4

Згідно ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що наявність арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1, порушує право ОСОБА_3, на оформлення у встановленому законом порядку права власності на неї, а тому дійшов висновку про задоволення його позовних вимог.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними прилюдних торгів, із заявлених позивачем підстав порушення процедури їх проведення, місцевий суд виходив з того, що зазначена особа не є належним позивачем у даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Правовідносини по реалізації арештованого майна регулюються Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про порядок проведення виконавчих дій та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення.

Разом з цим, у правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року в справі № 6-174цс12, яка відповідно дост.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, зазначено, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину.

Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред'явлена тільки особами, визначеними у ЦК України й інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів - а саме, однією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду.

Сторонами договору купівлі продажу спірного нерухомого майна є Філія 04 ПП "Нива-В.Ш." та ОСОБА_3, а заінтересованими особами, відповідно, є боржник ОСОБА_4 та стягувач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". Зазначені особи не звертались до суду з вимогами про визнання прилюдних торгів недійсними.

Враховуючи те, що всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України ОСОБА_2 не вказав та не довів, яким чином порушуються його права та інтереси оспорюваним правочином, у контексті положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в його позові. При цьому суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи ОСОБА_2 про порушення процедури проведення прилюдних торгів за їх безпідставністю.

Крім того, слід зазначити, що у спорах про визнання недійсними прилюдних торгів відповідачем у справі, також має бути особа, що є їх переможцем, оскільки судове рішення, що ухвалюється за результатами вирішення спору, безпосередньо стосується прав та обов'язків такої особи, однак, ОСОБА_2 у позовній заяві зазначено відповідачем лише Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського МУЮ та Філію 04 ПП "Нива-В.Ш.".

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, оскільки вони зводяться до незгоди з цими висновками суду по оцінці доказів та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що воно відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підстави для його скасування відсутні. А отже апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: