Справа № 161/1169/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л.М.
Провадження № 22-ц/773/904/15 Категорія: 39 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

при секретарі Губарик К.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що її батьку ОСОБА_6 на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Боженка, 75а в м. Луцьку Волинської області. Даний будинок є спільним майном подружжя і був побудований під час шлюбу батька з матірю ОСОБА_7, яка померла 18 січня 2000 року. На час смерті матері в будинку проживала вона, брат ОСОБА_4 та батько, який помер 18 червня 2011 року. Вважала, що вона прийняла спадщину після смерті матері шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час її відкриття та вступом в управління спадковим майном - користування будинком та догляд за ним та прибудинковою земельною ділянкою.

Після смерті батька відкрилася спадщина, що складалася із земельної ділянки площею 2,0276 га, майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства Боратин на суму 7459 грн. та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Боженка, 75а. Однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно їй відмовлено, оскільки батько склав заповіт, на підставі якого спірний будинок заповів брату ОСОБА_4 Посилаючись на те, що оскільки житловий будинок був спільною сумісною власністю батьків і на момент смерті матері вона успадкувала частку в ньому, а тому вказані обставини є підставою для визнання заповіту недійсним та визнання за нею права власності на спадкове майно.

Просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 та визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в м. Луцьку по вул. Боженка, 75а.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просили скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за ОСОБА_6 був зареєстрований на праві власності житловий будинок № 75а по вул. Боженка в м. Луцьку на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 10 березня 1970 року. Вказаний будинок був побудований в період шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а тому був спільною сумісною власністю останніх.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 8, 9, 10, 53/зворот/).

Мати сторін ОСОБА_7 померла 18 січня 2000 року, в звязку з чим відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину спірного житлового будинку та інше майно.

18 червня 2011 року помер батько сторін ОСОБА_6, внаслідок чого відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0276 га, майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Боратин на суму 7459 грн. та належну йому частину житлового будинку № 75а по вул. Боженка в м. Луцьку.

25 серпня 2000 року ОСОБА_6 склав нотаріально посвідчений заповіт на спірний будинок на користь відповідача ОСОБА_4 (а.с. 68).

Всі наведені вище обставини не заперечувались сторонами в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було витребувано та оглянуто копію спадкової справи № 210/2011 заведену після смерті ОСОБА_6, який помер 18.06.2011 р. (а.с. 49, 50-57), а також копію спадкової справи заведену після смерті ОСОБА_7, яка померла 18.01.2000 р. (а.с. 58, 60-62). З даних матеріалів вбачається, що відповідач ОСОБА_4 та його батько ОСОБА_6 28 серпня 2000 року та 18 червня 2001 року звернулися в нотаріальну контору із заявами про прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_7 та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 61зв. 63).

Матеріали спадкової справи по смерті ОСОБА_7 свідчать про те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_9 прийняли належним чином спадщину після смерті спадкодавця, крім того вони постійно проживали в спірному будинку (а.с. 69-75).

Позивач ОСОБА_2 21 липня 2011 року звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6 (а.с. 50).

Відповідач ОСОБА_4 01.11.2011 року звернувся в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 (а.с. 52зв).

За правилами ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), чинної на момент відкриття спадщини після смерті матері сторін ОСОБА_7, яка померла 18 січня 2000 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не подавала нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

Належних та допустимих доказів вступу в управління чи володіння спадковим майном позивач суду не надала.

Свої доводи про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 позивач обґрунтовувала тим, що на час смерті матері проживала у спірному будинку, користувалася та здійснювала догляд за ним і прибудинковою земельною ділянкою.

Однак, із досліджених судом письмових доказів встановлено, що позивач знята з реєстрації в будинку № 75а по вул. Боженка в місті Луцьку 20 лютого 1982 року, з 11 лютого 2000 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, прибувши для реєстрації із бульвару Дружби народів, 6 м. Луцька (а.с. 73,77-79).

Показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджено ту обставину, що позивач на момент смерті матері не проживала у спірному будинку, а лише провідувала батьків та здійснювала догляд за хворою матірю.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ствердили той факт, що позивач здійснювала догляд за хворою матірю та допомагала по господарству батьку.

Надана позивачем апеляційному суду копія з вкладення до медичної амбулаторної карти про одиничний виклик до неї лікаря додому за адресою м. Луцьк, вул. Боженка, 75а в листопаді 2000 року не є беззаперечним доказом проживання позивача зі спадкодавцем до і після його смерті.

Таким чином, позивач не довела, що вона вступила в управління та володіння спадковим майном.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов є безпідставний і до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду, вони були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм дана правильна правова оцінка.

Отже, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: