Справа № 361/9187/14-ц Головуючий у І інстанції
Провадження № 22-ц/780/4583/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В.,

за участю секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивувала наступним:

Вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2008 року, який розірвано рішенням суду від 10 листопада 2014 року. Під час шлюбу сторонами було придбано рухоме майно побутового призначення, перелік та вартість якого надала до суду. Крім того сторони 17 квітня 2009 року придбали автомобіль НОМЕР_1, вартістю 60 000 грн. Вказувала, що про поділ майна в добровільному порядку з відповідачем домовитись не вдалося. З урахуванням уточнень позовних вимог просила суд розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши позивачу майно загальною вартістю 114 354 грн., що складається з частини спільного майна вартістю 25 189 грн., майна, яке не підлягає відокремленню від будинку відповідача, вартістю 19238 грн. та майна, яке використовується відповідачем для професійної діяльності, вартістю 69927 грн. Просила суд виділити їй частину спільного майна, серед іншого автомобіль Черрі Тіго, 2008 року випуску, загальною вартістю 78 165 грн. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину різниці вартості поділеного майна у розмірі 18 094 грн. 50 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. У порядку поділу спільного майна подружжя суд з врахуванням позиції відповідача, який не заперечував проти того, щоб позивачу було виділено більшу частку в спільному майні, а також з врахуванням наявності на утриманні позивача малолітніх дітей виділив ОСОБА_2 наступне майно: вазу, праску «Браун», пилосос «Ровента», холодильник «Мінськ», електрочайник «Тефаль», хлібниця, мікрохвильову піч «Самсунг», корзину для білизни (плетена), набір банок (для цукру, кави, чаю), сервіз кухонний «Олівія», сервіз кавовий, сервіз із 6 тарілок, набір ножів із підставкою, кухонний посуд та приналежності вартістю 1000 грн., фільтр для води «Брітта», а всього майна загальною вартістю 11 208 грн., а також «отвал для снігу» без врахування його вартості. Відповідачу ОСОБА_3 суд виділив майно загальною вартістю 7626 грн., зокрема телевізор «Філіпс», підставку під телевізор (кронштейн) та морозильну камеру «Атлант». В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції не взято до уваги ті обставини, що автомобіль Чері Тіго, 2008 року випуску, який був оформлений на ОСОБА_3, 28 серпня 2014 року було відчужено ОСОБА_4 без її згоди. Таким чином суд помилково не врахував вказаний автомобіль в якості спільного майна, що підлягає поділу. Зазначає, що «отвал для снігу» вона просила суд виділити відповідачу, а не їй. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того переліку спільного майна, наявність якого була доведена сторонами в ході розгляду справи. При цьому висновки суду першої інстанції щодо неможливості прийняття в якості доказу придбання сторонами частини заявленого майна наданих позивачем квитанцій та чеків через відсутність в них відомостей, хто саме придбавав таке майно, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду стосовно відсутності підстав вважати спільним майном подружжя будівельні матеріали, використані при ремонті житлового будинку, який ні позивачу, ні відповідачу не належить. Таким чином компенсація вартості таких матеріалів в порядку розподілу спільного майна подружжя вимогам чинного законодавства не відповідає.

Не підлягає поділу й придбаний сторонами по справі автомобіль, який ще під час шлюбу було відчужено іншій особі. При цьому доводи позивача щодо невідповідності такого відчуження вимогам закону жодним чином не можуть обґрунтовувати її вимоги про включення належного третій особі майна до складу майна, що підлягає поділу між подружжям як спільно набутого, оскільки правочин щодо відчуження авто на час розгляду справи не оспорений, відтак, зважаючи на встановлену законом презумпцію чинності правочину, є дійсним.

Оскільки сторони під час розгляду справи не змогли дійти згоди щодо вартості заявленого «отвалу для снігу», зважаючи на незаперечення проти цього з боку відповідача, суд виділив дане майно позивачу. При цьому, враховуючи, що вартість такого «отвалу» взагалі не враховувалася судом при визначенні розміру часток сторін, наявності порушень прав позивача з цього приводу колегія суддів не вбачає.

У відповідності до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді