Справа № 1527/8718/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою, про виділ частки із спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, виділу житлових споруд у користування.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що 13.05.1988 року помер сторін ОСОБА_7. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини житлового домоволодіння, розташованого за адресою: м. Одеса, вул.. Училищна, 17.

Вищевказана 1/4 частина домоволодіння, яка є спадковим майном, складалась з: житлові приміщення -літ. А і В, літня кухня - літ. Д, сараї-літ. И, З, туалети-літ. У, Т, огородження - №1, 8-12, мостіння - І-ІІ.

Рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 06.12.1994 року (справа №2-3/1994) був проведений в натурі розділ спадкової частини домоволодіння. ОСОБА_1 виділено наступні приміщення: жиле приміщення під літ. А, що складається з №№ 2а, 2а-4, 2а-3, 2-2, 2-1, 2-3-1, літня кухня під літ. Д, туалет під літ. У, тобто 27/50 частини від всього спадкового майна.

Відповідачу виділено наступне: жиле приміщення під літ. В, що складається з №№ 4а-1, 4а-2, 4а-3, 4а-4, 4а-5, туалет під літ. Т, тобто 23/50 частини від всього спадкового майна.

Вищевказане рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 06.12.1994 року було винесене на підставі висновку судово-будівельної експертизи від 24.01.1994 року.

Позивач стверджує, що при складанні акту будівельно-технічної експертизи №2524 від 24.01.1994 року було допущена описка, яка в подальшому вплинула на рішення суду.

ОСОБА_8 Іванович, фактично користуюся туалетом під літ. Т і сараєм під літ. З, а відповідач, ОСОБА_6, користується туалетом під літ. У.

В звязку з чим, позивач просить виділити йому у користування туалет літ. Т та сарай літ. З в житловому домоволодіння по вул. Училищній, 17, а відповідачу надати у користування вбиральню літ. У.

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що відповідач ОСОБА_6 самовільно змістив паркан, що відділяв частини домоволодіння, якими користувались співвласниками, у звязку з чим, він не має можливість відчинити вхідні двері до літньої кухні літ. Д. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить зобовязати ОСОБА_6 знести паркан, а також звільнити вхідні двері в літню кухню літ. Д.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження по справі, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 06.12.1994 року фактично вже було вирішено спірне питання за цих же підстав та між тими самими сторонами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Так, згідно ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені з інших підстав, аніж вимоги, які вирішені рішенням Ленінського районного суду м. Одеси від 06.12.1994 року, а тому відсутні підстави для закриття провадження по справі.

Керуючись ст. 205, 208-209 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю залишити без задоволення

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя