Провадження № 2/185/306/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 квітня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Боженко Л.В. при секретарі Заверуха О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства МСТ про визнання неправомірним та скасуванню наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного підприємства МСТ про визнання неправомірним та скасуванню наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вона зазначає, що з 14 серпня 2012 року вона була прийнята до Приватного підприємства МСТ на посаду фармацевта аптеки ПП МСТ, яка розташована по вулиці Дніпровській м. Павлограда Дніпропетровської області. Наказом ПП МСТ № 13/2014 від 07.11.2014 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням згідно ст.. 38 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним тому, що вона дійсно працювала на посаді фармацевта аптеки. Наказом № 04-2013 від 20.05.2013 року її було надано відпустку за вагітності та родам на період з 20.05.2013 року по 22.09.2013 року. 20.07.2013 року вона народила сина ОСОБА_2. Після цього наказом № 06-2013 від 23.09.2013 року її було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, а саме на період з 23.09.2013 року по 20.07.2016 року. Вона не писала заяву про звільнення з роботи, оскільки бажала продовжувати трудові відносини їз ПП МСТ. Просить суд визнати наказ №13/2014 ПП МСТ від 07 листопада 2014 року про звільнення за ст. 38 КЗпП України незаконним, зобовязати поновити її на займаній посаді фармацевта аптеки Приватного підприємства МСТ з 07.11.2014 року, стягнути з ПП МСТ на її користь середній заробіток за період з 07.11.2014 року по день фактичного поновлення на роботі, стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги.

Представника відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, пояснив, що на теперішній час позивач знаходиться в відпустки по догляду за дитиною, що вона не була звільнена.

Суд, дослідивши матеріали справи та аналізуючи все в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно рішення суду від 19.09.2012 року був розірваний шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після розірвання шлюбу відновила своє дошлюбне прізвище Кравченко (а.с. 7). Як вбачається з свідоцтва про шлюб, 25.01.2013 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 і взяла прізвище чоловіка(а.с.9). З свідоцтва про народження витікає, що 20.07.2013 року вона народила сина ОСОБА_2( а.с.8). Відповідно наказу № 06-2013 ПП МСТ від 23.09.2013 року позивачу було надано відпустку по догляду за дитиною до трьох років з 23.09.2013 року по 20.07.2016 року. (а.с.5). З витягу книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ПП МСТ під порядковим номером 10 зареєстрована ОСОБА_5 (а.с.29-32). Відповідно журналу реєстрації наказів по кадрам ПП МСТ під порядковим номером № 14 зареєстрований наказ №11-2012 від 14.08.2012 р. про прийняття на роботу ОСОБА_5 фармацевтом.(а.с.33-36).

Таким чином суд критично відноситься до пояснень представника відповідача, які надані письмово на аркушах справи (48-50) та наданих в судовому засіданні про те, що позивач не була звільнена. Тому, що в трудової книжки позивача зроблена запис про те, що вона прийнята на посаду фармацевта аптеки ПП МСТ з 14 серпня 2012 року, а звільнена на підставі наказу № 13/2014 від 07.11.2014 року за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України і все це підтверджено підписом директора ОСОБА_4 і завірено печаткою Приватного підприємства МСТ (а.с.15).

Тому звільнення позивача за ст. 38 КЗпП України являється незаконним, а отже її позовні вимоги про визнання наказу про її звільнення незаконним, про її поновлення на роботі підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законних підстав, працівник повинен бути поновлений на роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, що розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з копії штатного розпису ПП МСТ оклад позивача складав 1218 грн. Тому середньоденна заробітна плата позивача становить 55, 36 гривень (розрахунок: 1218 грн. : 22 робочі дні). За період вимушеного прогулу з 07 листопада 2014 року по 23 квітня 2015 року становить 117 робочих днів, тому розмір середнього заробітку за вказаний час складає 6 532 грн.48 коп., яку з відповідача на користь позивача необхідно стягнути.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд приходить до висновку про те, що в результаті незаконного звільнення позивачу була заподіяна моральна шкода, що виразилася в моральних стражданнях, пов'язаних з втратою заробітної плати, яка була для нього єдиним доходом, впевненості в майбутньому, що викликало у неї негативні емоції і переживання.

При цьому, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в сумі 1000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.10,60,88,209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства МСТ про визнання неправомірним та скасуванню наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, задовольнити частково .

Визнати наказ №13/2014 Приватного підприємства МСТ від 07 листопада 2014 року про звільнення за ст. 38 КЗпП України ОСОБА_5 незаконним.

Зобовязати поновити ОСОБА_1 на займаній посаді фармацевта аптеки Приватного підприємства МСТ з 07.11.2014 року

Стягнути з Приватного підприємства МСТ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 07.11.2014 року по 23.04.2015 року в сумі 6 532 грн.( шість тисяч пятсот тридцять два) 48 коп.

Стягнути з Приватного підприємства МСТ на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1 000 (одну тисячу) гривень.

Стягнути з Приватного підприємства МСТ на рахунок держави судовій збір в сумі 487(чотириста вісімдесят сім ) грн.. 20 коп. .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді фармацевта аптеки Приватного підприємства МСТ з 07.11.2014 року.

Рішення в частині виплати середнього заробітку в розмірі місячного платежу в сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. підлягає негайному виконанню.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 ,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: ОСОБА_8