У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив поділити між ним та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 в рівних частинах, визнати за ним право власності на Ѕ частини спірного жилого приміщення, залишивши іншу Ѕ частини у власності ОСОБА_5

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 28 листопада 1992 року до 26 січня 2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, під час якого придбали трикімнатну квартиру за вказаною вище адресою. Право власності на житло було зареєстроване лише за ОСОБА_5

Посилаючись на те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, позивач просив позов задовольнити.

У квітні 2015 року ОСОБА_5 подала зустрічний позов, у якому просила провести поділ спільного майна, визнавши за нею право власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1, залишивши за ОСОБА_4 право власності на ј її частки.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 28 листопада 1992 року до 26 січня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від якого мають двох доньок: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилаючись на те, що між нею та колишнім чоловіком не досягнуто згоди щодо поділу згаданої вище квартири, яка є спільним майном подружжя, просила задовольнити її позовні вимоги, відступивши від рівності часток з урахуванням інтересів дітей, які перебувають на її утриманні.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 липня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року, первинний позов ОСОБА_4 задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1. В задоволенні решти вимог ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким первинний позов ОСОБА_4 задовольнити частково, а зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, визнавши за нею право власності на ѕ частини спірної квартири, за ОСОБА_4 - на ј частки.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи первинний позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між сторонами в рівних частках за правилами глави 8 СК України, а також вважав, що таким розподілом не порушуються майнові права сторін.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_5, суди виходили із недоведеності останньою наявності підстав для збільшення її частки у спільному майні подружжя відповідно до вимог ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України. Зокрема, суди зазначили, що ОСОБА_5 не надала доказів, які б стали підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя.

Такий висновок судів є правильним і узгоджується з роз'ясненнями, викладеними у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко