Справа № 686/1354/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі :

головуючої-судді Бацуци Т.М.,

за участю секретаря Іванової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі, будучи членами його сім'ї, без поважних причин понад один рік не проживають у належній йому квартирі АДРЕСА_1, а тому, на його думку, є такими, що втратили право користування квартирою.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідачів проти позову заперечив, посилаючись на те, що спірна квартира АДРЕСА_1 знаходилась у співвласності сторін, право власності відповідачів 16 травня 2014 року було припинено в судовому порядку за їх згодою із умовою сплати позивачем на їх користь половини вартості квартири. Дане рішення знаходиться на примусовому виконанні, однак позивач вартість частки, що належала відповідачам, не сплатив, тому, вважає, що питання визнання їх такими, що втратили право користування житлом, є передчасним.

Залучена в ході судового розгляду по справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, при цьому подала до суду письмову заяву, в якій клопотала розгляд справи проводити без її участі.

Заслухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з слідуючих підстав.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та інш.

Положеннями Конституції України, зокрема ст. 47 проголошено, що кожен має право на житло, при цьому держава гарантує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що сторони з 1995 року по 2007 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є син ОСОБА_6, 1996 року народження, який проживає з відповідачкою і відносно якого позивач в судовому порядку в 2008 році позбавлений батьківських прав.

Судом також встановлено, що сторони набули у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1, що складається із 2-х кімнат, загальною площею 40,6 кв.м, позивач мав у власності ? частину квартири, а відповідачі- по ? частини. У 2008 році ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про виділ частки із спільного майна, посилаючись на те, що бувший чоловік вигнав її з сином із квартири і перешкоджає проживати в ній. Вони з сином вимушені орендувати житло, незважаючи на наявність у власності частини квартири, а неодноразові спроби повернутись в квартиру результатів не давали. При розгляді зазначеного позову судом було встановлено, що спірна квартира є неподільною, належну ОСОБА_4 з сином частку в квартирі виділити в натурі неможливо, і останні погодились на отримання від ОСОБА_2 грошової компенсації за неї. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 16 травня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та її сина вартість ? частини квартири в розмірі 81403 грн. та припинено іх право власності на цю частку.

Це в суді пояснив представник відповідачів, не заперечував позивач, це стверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 2218/11967/12.

Стягуючи з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості належної відповідачам на праві спільної часткової власності частки квартири та вирішуючи житловий спір по суті, суд у такий спосіб забезпечив реалізацію житлового права ОСОБА_4 та її сина.

Судом також встановлено, що рішення апеляційного суду Хмельницької області від 16 травня 2014 року набрало законної сили з моменту проголошення. Однак, ОСОБА_2 не тільки попередньо не вніс вартість частки квартири, що належала відповідачам, на депозитний рахунок суду, як це вимагає ст. 365 ЦК України, він і після проголошення рішення його добровільно не виконав. В зв'язку з цим рішення було звернуто до примусового виконання та до сих пір не виконано

Це також стверджується поясненнями сторін та матеріалами справи.

Як пояснив в суді позивач, за весь період в рахунок присудженої компенсації він сплатив лише 6 тис. грн. і в найближчий час не має наміру сплатити всю її суму.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є передчасними, поскільки відповідачі, як власники ще не отримали компенсацію за належну їм частку в спірній квартирі, а норми ч. 2 ст. 405 ЦК України, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не стосуються виниклих спірних правовідносин. Тим більше, що річний строк відсутності по місцю проживання, визначений ч. 2 ст. 405 КК України, також ще не пройшов, так як рішення суду винесено 16 травня 2014 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 358, 364, 365, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-ти днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

С У Д Д Я :