Справа № 175/154/15-ц
Провадження № 2/175/51/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 червня 2015 року смт. Ювілейне

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» про припинення дії, яка порушує право споживача на достовірну інформацію про вихідні дані газети шляхом вчинення акту нечесної підприємницької практики та акту дискримінації у формі утиску,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» про припинення дії, яка порушує право споживача на достовірну інформацію про вихідні дані газети шляхом вчинення акту нечесної підприємницької практики та акту дискримінації у формі утиску, у якому просив зобов'язати відповідача надати службовий документ у відповідності до вимог ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів», який містить інформацію, що відповідає на питання: чи було вчинено підприємством ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» порушення вимог ст. 32 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», ст. 23 ЗУ «Про видавничу справу» в процесі виготовлення № 98 (3563) від 17 серпня 2012 року, № 101 (3566) від 23 серпня 2012 року газети «Наше місто», на сторінках якої зазначено, що засновником і видавцем газети «Наше місто» є Дніпропетровська міська рада?

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату та час його проведення був повідомлений належним чином згідно поштових повідомлень, наявних у матеріалах справи (а.с. 33, 35, 37), у позовній заяві просив розглянути справу без його присутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, за місцезнаходженням ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст»: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 16, були направлені судові повістки про виклик до суду на 20 квітня, 28 квітня та 16 червня 2015 року, які були отримані відповідачем згідно поштових повідомлень, наявних у матеріалах справи (а.с. 28, 32, 36). Отже, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. 74 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 32 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», у кожному випуску друкованого засобу масової інформації повинні міститися такі вихідні дані: назва видання; засновник (співзасновники); прізвище та ініціали редактора (головного редактора); порядковий номер випуску і дата його виходу в світ; прізвище та ініціали особи, відповідальної за випуск відповідного номера видання; індекс видання, розповсюджуваного за передплатою; тираж; ціна або помітка «Безкоштовно»; адреси редакції, видавця, друкарні; серія, номер і дата видачі свідоцтва про державну реєстрацію; видавець (співвидавці).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про видавничу справу», вихідні відомості оформлює видавець.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» з письмовим запитом від 10 грудня 2014 року, в якому поставив наступне питання: чи було вчинено підприємством ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» порушення вимог ст. 32 ЗУ «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», ст. 23 ЗУ «Про видавничу справу» в процесі виготовлення № 98 (3563) від 17 серпня 2012 року, № 101 (3566) від 23 серпня 2012 року газети «Наше місто», на сторінках якої зазначено, що засновником і видавцем газети «Наше місто» є Дніпропетровська міська рада? (а.с. 6).

Листом № 30-12/1096 від 30 грудня 2014 року в.о. генерального директора ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» надав відповідь на запит ОСОБА_1, у якому вказав, що про будь-які порушення діючого законодавства України, повязані з випуском № 98 (3563) та № 101 (3566) газети «Наше місто», йому не відомо (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

ОСОБА_1 в позовній заяві вказав, що його позов заявлений на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», який гарантує йому одержання інформації щодо послуг, отримання послуг та відшкодування моральної шкоди за порушення прав споживачів.

Так, згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем у позовній заяві, що на питання ОСОБА_1, поставлене в листі від 10 грудня 2004 року, щодо вчинення підприємством ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» порушення вимог діючого законодавства в процесі виготовлення № 98 (3563) та № 101 (3566) газети «Наше місто», відповідачем була надана відповідь, що про будь-які порушення діючого законодавства, повязані з випуском вказаних номерів газети, йому не відомо.

Правові наслідки порушення права споживача на інформацію визначені у ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів».

У разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило:

1) придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків;

2) неможливість використання придбаної продукції за призначенням - споживач має право вимагати надання у прийнятно короткий, але не більше місяця, строк належної інформації. Якщо інформацію в обумовлений строк не буде надано, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків;

3) заподіяння шкоди життю, здоров'ю або майну споживача - споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) вимоги, передбачені законом, а також вимагати відшкодування збитків, завданих природним об'єктам, що перебувають у його володінні на праві власності або на інших підставах, передбачених законом чи договором.

Позивачем не доведено, що на його питання щодо випуску газети була надана недоступна, недостовірна, неповна або несвоєчасна інформація, а також те, що дана інформація стала причиною порушення його прав та настання будь-якого з вищевказаних правових наслідків. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається позивач, не порушені, у звязку з чим посилання позивача на порушення його прав як споживача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем у позові не зазначено та не надано жодних доказів, яким чином та з яких підстав проявляється дискримінація чи утиск відносно нього зі сторони відповідача.

Згідно п. 2 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», дискримінацією є ситуація, за якої особа або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», утиск - небажана для особи або групи осіб поведінка, метою або наслідком якої є приниження їх людської гідності за певними ознаками або створення стосовно такої особи чи групи осіб напруженої, ворожої, образливої або зневажливої атмосфери.

Проаналізувавши вищезазначені норми права, судом не встановлено жодних критеріїв утиску відносно позивача зі сторони відповідача, тому посилання ОСОБА_1 на акт дискримінації у формі утиску відносно нього суд вважає необґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави, оскільки у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, відмовлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», Закону України «Про видавничу справу», ст.ст. 10, 11, 57-60, 169, 225-226 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст» про припинення дії, яка порушує право споживача на достовірну інформацію про вихідні дані газети шляхом вчинення акту нечесної підприємницької практики та акту дискримінації у формі утиску відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, тобто до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: А.М. Шабанов