Справа № 676/8614/14-ц
Номер провадження 2/676/181/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Кам'янець-Подільський

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Стельмах Д.В.,

при секретарі Маневич І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам'янці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного сумісного майна. В обґрунтування вказала, що 16 грудня 1996 році вступила у фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_3 02 серпня 1998 року зареєстрували шлюб з відповідачем. 09 квітня 2002 року шлюб між сторонами було розірвано, але розірвання шлюбу було фіктивним, оскільки продовжували проживати однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. 29 серпня 2002 року за спільні кошти придбали домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 30 грудня 2011 року вступили шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 1263. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2014 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, прізвище після розірвання шлюбу позивачці залишено - ОСОБА_1.

Будинок та земельна ділянка зареєстровані на ім'я відповідача, однак воно є спільним майном відповідно до ст.74 СК України. Тобто їй належить 1/2 частина вищевказаного майна, а інша 1/2 частини належить відповідачу ОСОБА_3, який відмовляється визнати це добровільно.

Просила встановити факт, що вона з 09 квітня 2002 року до 30 грудня 2011 року постійно проживала однією сім'єю з ОСОБА_3, після розірвання шлюбу та визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1, набутого за час спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3.

Уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, набутого за час спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, а саме на ? частини домоволодіння по АДРЕСА_1 та ? частину земельної ділянки площею 0,1029 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлений позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити. Позивачка пояснила, що під час спільного проживання за спільні кошти придбали майно, яке було оформлено на відповідача, оскільки на той час в них були гарні відносини та вона не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав факт проживання однією сім'єю з позивачкою після розірвання шлюбу, однак пояснив, що будинок він придбав за власні кошти.

Свідок ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 після розірвання шлюбу у 2002р., оскільки вони продовжували проживати однією сім'єю, вели спільне господарство, спільно придбати будинок по АДРЕСА_1

Суд, заслухавши сторін по справі, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 02 серпня 1998 року зареєстрували шлюб. 09 квітня 2002 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. 30 грудня 2011 року зареєстрували шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 1263. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2014 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, прізвище після розірвання шлюбу позивачці залишено - ОСОБА_1.

Вказані обставини визнають сторони, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Відповідно до договору купівлі-продажу серії ВАА № 789694 від 29.08.2002 року,посвідченого приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського районного нотаріального округу Ткачук А.О., зареєстрованого в реєстрі за №2774, державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 13.09.2002 року, відповідач ОСОБА_3 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1029 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , що розташована на території Колибаївської сільської ради.

З листа Кам'янець-Подільського бюро технічної інвентаризації № 175 від 23.07.2014 року вбачається, що станом на 31.01.2003 року домоволодіння по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2002 року, згідно з яким ОСОБА_5 продав належне йому домоволодіння.

Згідно із розпискою ОСОБА_5 від 23.07.2014 року, останній продав будинок по АДРЕСА_1 сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Гроші за придбання будинку передала йому ОСОБА_1 29.08.2002 року.

Відповідно до ст.3 ч.2 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Суд вважає, що позовна вимога про встановлення факту постійного проживання з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 09 квітня 2002 року по 30 грудня 2011 року підлягає задоволенню, оскільки визнається сторонами та підтверджується дослідженими судом доказами.

Також суд вважає, що підлягає до задоволення позовна вимога про визнання права власності на 1/2 частину майна, набутого за час спільного проживання однією сім'єю з наступних підстав.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 роз'яснено, що під час застосування ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір

може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За правилами ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином судом встановлено, що в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, сторони придбали домоволодіння та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу серії ВАА № 789694 від 29.08.2002 року, державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 13.09.2002 року, а тому, зазначене майно є їх спільною сумісною власністю і виходячи з принципу рівності часток у вказаному майні, частки кожного з них складають по 1/2.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.16, 328, 372 ЦК України, ст.ст.60, 61, 70, 71, 74 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 9 квітня 2002 року по 30 грудня 2011 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння по АДРЕСА_1 та ? частину земельної ділянки площею 0,1029 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя