У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просила стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за договором позики у розмірі 165 300 грн 94 коп.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 10 січня 1996 року між нею та ОСОБА_6, який на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, був укладений договір позики, відповідно до якого подружжя отримало у неї 15 500 доларів США для розрахунку за оформлений на Київській універсальній біржі 28 грудня 1995 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

У наданій ОСОБА_6 розписці останній зобов'язався повернути борг за першою вимогою, але не раніше ніж через три роки, а у випадку його неповернення взяв на себе та свою дружину обов'язок переоформити на неї (позивачку) придбану квартиру.

Зазначала, що ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_5 отримані у борг 15 500 доларів США не повернули.

Виконуючи свою частину зобов'язань, 05 лютого 2014 року ОСОБА_6 переоформив на неї (позивачку) належну йому Ѕ частини у праві власності на згадане вище житло. Відповідачка, у свою чергу, не бажає ні повертати половину суми отриманих подружжям коштів в розмірі 7 750 дол. США, ні переоформлювати свою частину квартири.

Ураховуючи наведене, позивачка просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив із його недоведеності.

Висновок суду відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 20 лютого 2913 року у справі № 6-163цс12,яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів.

Установивши, що позивачка не надала відповідних доказів на підтвердження того, що отримані ОСОБА_6 грошові кошти були витрачені в інтересах сім'ї, а також відсутня у письмовій формі згода ОСОБА_5 на укладення договору позики, апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко