Справа №339/141/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти в розмірі по 1800 грн. на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3 року .

Вимоги позову обгрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо, у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що працює за кордоном на сезонних роботах і достатньо заробляє.

В судовому засіданні позивачка підтримала доводи позовних вимог з наведених вище підстав та додатково пояснила, що працює помічником повара і розмір заробітної плати становить 1600 грн. на місяць, однак цих коштів не вистачає для утримання дітей та для забезпечення їхнього фізичного і духовного розвитку. Підтвердити велий розмір доходів відповідача вона неможе. Заперечує той факт, що він утримує свою матір, оскільки вона проживає з дочкою, а крім того, у неї є ще один син.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення, в якому позов визнав частково, при цьому зазначив, що за час спільного проживання з позивачкою він завжди працював та утримував сім'ю. Але після того, як він втратив роботу, відповідно, і зменшилися його доходи, це не влаштовувало позивачку і сім'я розпалася. Після розлучення вони проживають окремо, але він продовжує утримувати дітей, купляє необхідні речі: одяг, іграшки, подарунки. Також зазначив, що на даний час не працює і заробітки його є нерегулярними, хворіє і потребує лікування, на його утриманні є мати -пенсіонерка. Просив визначити йому розмір аліментів в сумі 400грн. (а.с.23,33) та проводити розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10 ,60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов"язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України.

Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.8-9), які мають задовільний стан здоров'я.

Шлюб між сторонами розірвано 18.09.2014 року, про що свідчить рішення Болехівського міського суду (а.с. 5-6).

Як визнав суд, вони проживають окремо, а малолітні діти перебувають на утриманні позивачки та з нею проживають.

Позивачка працює помічником повара кафе "Каштан" і отримує зарплату в розмірі 1600 грн. на місяць, що стверджується довідкою (а.с.11).

Відповідач на даний час не працює, що підтверджується записами в трудовій книжці; інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати, окрім дочок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 немає.

Твердження відповідача про те, що він має на утриманні матір-пенсіонерку не заслуговує на увагу, оскільки ним не доведено факт проживання з матір'ю, окрім того, у матері є ще двоє повнолітніх дітей, які теж по закону мають обов'язок перед нею по її утриманню .

Необгрунтованим є також доводи відповідача про те, що він хворіє та потребує лікування , оскільки належних доказів на підтвердження цих обставин він не надав. А надана ним виписка з лікарні з приводу його перебування на стаціонарному лікуванні в гастроентерологічному відділі ОКЛ стосується періоду з 07.02.2003року по 16.02.2003року (дванадцятирічної давності) і в ній зазначено, що після лікування він виписаний в задовільному стані .

Позивачка, як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів в розмірі по 1800грн. на кожну дитину посилалася на те, що відповідач працює за кордоном та має непостійний, але великий дохід.

Але позивач на підтвердження майнового стану відповідача не надала суду будь-яких доказів з приводу наявності у нього рухомого чи нерухомого майна, що б давало підстави вважати про величину його доходів.

Оскільки відповідач ніде не працює та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз"яснення , що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Таким чином, виходячи із зазначеного принципу рівності обов"язків обох батьків щодо дітей, кожен із них зобов"язаний забезпечувати утримання дітям не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів.

Виходячи із віку дитини сторін , такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим як 1286 грн. і, відповідно, кожний з батьків повинен би сплачувати по 643грн. на дитину.

Відтак, обов'язок забезпечення дитини хоча б мінімальним прожитковим мінімумом покладено на обох батьків, які мають рівні права та обов'язки відносно дітей, виходячи з норм Сімейного законодавства.

При визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши загальний матеріальний стан відповідача, відсутність в останнього осіб, яких він зобов'язаний утримувати, беручи до уваги, що діти проживають спільно з матір'ю, яка зайнята щоденними турботами щодо її виховання, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі по 750 гривень щомісячно на кожну дитину .

Доводи відповідача про те, що він не спроможний сплачувати аліменти в розмірі , більшому ніж по 400грн. на місяць на кожну дитину, через відсутність постійного місця праці не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини відповідно до сімейного законодавства не є поважною причиною для зменшення суми аліментів по 400грн., як на тому він настоює .

Вимоги відповідача визначити розмір аліментів по 400 гривень на кожну дитину не можуть бути задоволені ще й тому, що це суперечило б інтересам дітей і положенням чинного сімейного законодавства про його обов'язок утримувати дітей, а, відповідно, він повинен, і має можливість докладати зусиль для надання повноцінного утримання своїх дітей, які в силу свого віку не можуть забезпечити себе усім необхідним.

Позивачка звернулася до суду з вимогами - 31.03.2015 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору , то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

На підставі наведеного, ст.ст.180-184 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 :

- на користь ОСОБА_1 :

щомісячно аліменти в розмірі по 750 ( сімсот п'ятдесят) гривень на кожну дитину на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- судовий збір в дохід держави в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60коп.

Стягнення аліментів розпочати з 31.03.2015 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в сумі 1500 (одна тисяча п'ятсот ) гривень підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.