Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2015 Справа №607/1510/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Паюка М.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення аліментних грошових коштів з дітей на утримання матері,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулась в суд із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення аліментних грошових коштів з дітей на утримання матері. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є пенсіонеркою, проживає згідно договору найму житла в приміщенні гуртожитку Тернопільського кооперативного торговельно-економічного коледжу. Приватної житлової та земельної власності не має. Відповідачі являються її дітьми. Її дочка, ОСОБА_4 разом зі своїми трьома неповнолітніми дітьми проживала з позивачем з 1 квітня по 11 липня 2013 на її утриманні, поки не виїхала в Канаду. Відповідач ніде не працювала, а кошти на утримання її сім'ї були необхідні. Свої заощадження та пенсію позивач їй віддавала. Та цих коштів не було достатньо, тому довелося взяти кредити в банках. Внаслідок непрацездатності позивача за два кредити в ПАТ «Дельтабанк» виникла кредитна заборгованість на суму 16 тис. 800 грн. Передбачуючи судове рішення, яким стягуватимуть з позивача половину її пенсії, вона зостається в кризовому фінансовому стані, адже з другої половини пенсії їй необхідно буде сплачувати за проживання в гуртожитку 195 грн., а на прожиття залишиться - 300 грн. Коли позивач отримувала кредити, дочка обіцяла їй допомогти їх виплатити, знаходячись в Канаді. Син позивача ОСОБА_2 з сестрою ОСОБА_4 спілкується по електронній пошті, однак діти вирішили, що кредити матері - це її проблеми. ОСОБА_4 має в приватній власності половину квартири по вул. Микулинецькій, 111/13, яку по довіреності утримує її брат ОСОБА_2 Другу половину квартири має в приватній власності зять ОСОБА_5, який теж проживає в Канаді, по довіреності передав квартиру в користування своєму братові ОСОБА_6 За вказаних обставин, ОСОБА_3 просить суд стягнути аліментні грошові кошти з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 на її утримання в сумі щомісячного мінімального рівня прожиття непрацездатної особи, який щорічно визначається Законом України «Про бюджет» на відповідний рік.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на мотиви, вказані у позовній заяві та просить їх задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідачів в її користь аліменти в загальній сумі 900 грн., по 450 грн. з кожного, щомісяця. Додатково пояснила, що вона отримує пенсію, однак її розміру не вистачає для погашення кредитів. Вважає, що стягнення аліментів у вказаній сумі буде достатнім для виплати її боргових зобовязань перед банками.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що він на даний час не працевлаштований, має на утриманні двох малолітніх дітей. Його дружина працює на 0,5 ставки, а тому він немає можливості сплачувати позивачу аліменти. Вважає, що ОСОБА_3 хоче отримати від нього та сестри кошти на погашення кредитів, яких вони не отримували.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась. На електронну адресу суду надійшов від неї лист, в якому вона пояснює, що кошти, отримані в кредит, про які зазначає позивач в позовній заяві, були отримані ОСОБА_3 на потреби сина ОСОБА_7, а не для відповідача ОСОБА_4. Відповідач також зазначила, що на даний час вона проживає в Канаді в статусі постійного мешканця цієї країни, є розлученою, її стан здоровя незадовільний, крім того, в неї на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, та ОСОБА_7, до якого позовні вимоги про стягнення аліментів не заявлялися, ці обставини сторонами не оспорюються.

Згідно довідки №132/12 від 14 січня 2015 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі, ОСОБА_3 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ в м.Тернополі. За січень 2015 року вона отримала пенсію в розмірі 1059,57 грн.

Як вбачається із довідки Тернопільського кооперативного торговельно-економічного коледжу №1 від 15 січня 2015 року, виданої ОСОБА_3, остання сплачує 195 грн. 00 коп. в місяць за проживання в гуртожитку.

У відповідності до довідки №0868/34 від 21 січня 2015 року, виданої ПАТ «АКБ «Капітал», на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: м. Тернопіль, вул.Живова, буд.1, був оформлений Договір про надання кредиту №1/34/Р3GК/07-07-11/0069 від 02 липня 2013 року. Щомісячний платіж по даному кредитному договору становить 492,02 грн. Кредит оформлений до 01 липня 2015 року. Станом на 21 січня 2015 року заборгованість згідно договору про надання кредиту №1/34/Р3GК/07-07-11/0069 від 02/07/2013 р. становить 2026,73 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2015 року стягнуто із ОСОБА_3 в користь ПАТ «Дельта Банк» 10047,91 грн. заборгованості за кредитним договором №009-19503-030912 від 03 вересня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.172, ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу, утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (ч.1 ст.205 СК України).

Також при вирішення даного спору слід врахувати роз'яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що обовязок дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним. У звязку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких предявлено позов про стягнення аліментів, зобовязаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обовязків щодо них.

Згідно з ч.2 ст.205 СК України при визначення розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

В судовому засіданні встановлено та позивачем ОСОБА_3 підтверджено, що відповідач ОСОБА_4 на даний час проживає у Республіці Канада, на її утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Відповідач ОСОБА_2 також офіційно не працевлаштований, має на утриманні двох малолітніх дітей. У відповідачів є спільний брат ОСОБА_7 до якого позивач не заявляла вимог про стягнення аліментів. ОСОБА_3 отримує пенсію у межах прожиткового мінімуму з якої сплачує витрати за проживання у гуртожитку, а також з неї стягуються кошти на погашення кредиту в одному із банків. Через невиконання умов кредитних договорів у позивача виникла заборгованість, яку необхідно погасити, а тому вона звернулася з позовом про стягнення аліментів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, врахувавши те, що позивачу аліментні кошти з дітей необхідні для погашення заборгованості по отриманих нею кредитах, можливість отримання ОСОБА_3 матеріальної допомоги від ОСОБА_7, до якого не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також матеріальний та сімейний стан відповідачів, приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення аліментних грошових коштів на утримання матері слід відмовити через відсутність в дітей позивача абсолютного обовязку сплачувати аліменти на виконання договірних зобовязань їх матері.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 64, 160, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення аліментних грошових коштів з дітей на утримання матері - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська