Справа № 520/8137/14-ц
Провадження № 2/520/1438/15
Рішення

іменем України

01 квітня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.,

при секретарі - Козловій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_3, за участю третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради, про стягнення грошових коштів, -

встановив:

Позивачі звернулись до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом та просили солідарно стягнути з відповідачів грошові кошти в розмірі по 200000,00 грн. на користь кожного з позивачів, що мають сплатити відповідачі на користь позивачів за наслідками невиконання ними їх обов'язків за мировою угодою.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачі зазначали, що між ними та відповідачами в ході вирішення іншої цивільної справи було укладено мирову угоду, яка була визнана судом 18.03.2013 року. Згідно умов вказаної мирової угоди позивачі передали у власність ОСОБА_4, від імені якого діяла ОСОБА_3 1/4 частки (по 1/8 частині кожен) садового будинку НОМЕР_1, що розташований за адресою Одеська область, м. Білгород - Дністровський, СМТ Затока, СК «Мир і дружба». За згодою сторін таке майно було оцінено в 400000,00 грн. (відповідно по 200000,00 грн.). На компенсацію вартості зазначених часток ОСОБА_4, від імені якого діяла ОСОБА_3, зобов'язався передати позивачам 1/4 частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Одеса, шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Натомість на вимоги позивачів щодо укладення зазначеного правочину відповідачі належним чином не реагують, та ухиляються від укладення договору купівлі-продажу, в зв'язку з чим, на думку позивачів, вони в праві вимагати від відповідачів сплати на користь позивачів вищевказаних грошових коштів, оскільки таке передбачено умовами зазначеної мирової угоди.

Виходячи з викладеного та посилаючись на положення законодавство позивачі просили суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачів просила позов задовольнити з зазначених у ньому підстав.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила в його задоволенні відмовити. Свої заперечення представник відповідачів мотивувала тим, що відповідачі зовсім не ухиляються від виконання умов мирової угоди. Зі свого боку відповідач ОСОБА_3 намагалась виконати умови мирової угоди, однак не змогла отримати дозвіл служби у справах дітей ОМР.

Представник третьої особи звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника, розгляд даної справи залишила на розсуд суду, просила при цьому врахувати права та інтереси дитини.

В судових засідання судом були вислухані пояснення сторін та досліджені письмові докази, що є в матеріалах справи.

При оголошенні перерви в судовому засіданні для підготування до судових дебатів представник відповідачів в судове засідання не з'явилась (про що була повідомлена під звукозапис, та власноручно підписала розписку про дату та час судового засідання). В наступне судове засідання представник відповідачів теж не з'явилась (про що була повідомлена телефонограмою, складеною секретарем судового засідання) причини неявки суду не повідомила, заяв або клопотань до суду не надала, у зв'язку із чим суд вирішив продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідачів.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні правовідносини та фактичні обставини справи: 18.03.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з однієї сторони, та ОСОБА_3, яка діяла у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_4, з іншої, уклали мирову угоду по справі №2-545/11 за позовом ОСОБА_3, яка діяла у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання права власності та зобов'язання прийняти грошову компенсацію, що була визнана ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

За умовами такої мирової угоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали у власність ОСОБА_4, від імені якого діяла ОСОБА_3 1/4 частки (по 1/8 частині кожен) садового будинку НОМЕР_1, що розташований за адресою Одеська область, м. Білгород - Дністровський, СМТ Затока, СК «Мир і дружба», що належали їм на підставі Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2009 року по справі №2-1760/2009.

За згодою сторін таке майно було оцінено в 400000,00 грн. ( відповідно по 200000,00 грн.). На компенсацію вартості зазначених часток ОСОБА_4, від імені якого діяла ОСОБА_3, зобов'язався передати позивачам 1/4 частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Одесі, шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та при цьому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Однак, строк, у який ОСОБА_4 зобов'язаний укласти договір купівлі-продажу з позивачами зазначеною мировою угодою не визначено.

Відповідно до положень ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлено, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, та при цьому боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Згідно долученої до матеріалів справи копії вимоги позивачів до відповідачів про укладення договору купівлі-продажу зазначеної частки квартири та відомостей про її отримання відповідачами 26.11.2013 року (що вбачається з поштової накладної №104418, копію якої долучено до матеріалів справи), строк виконання такого зобов'язання настав 04.12.2013 року.

При цьому, як вбачається з наданих суду пояснень та копії заяви ОСОБА_3, вказане зобов'язання своєчасно виконано не було. Факт невиконання зазначених зобов'язань підтверджується зокрема і витягом і.№17394008 від 05.02.2014 року, копія якого долучена до матеріалів справи, та згідно якого право власності на ? зазначеної квартири зареєстровано за ОСОБА_4

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 10 вказаної мирової угоди, у випадку не укладення договору купівлі-продажу частки квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі з вини відповідачів - такі відповідачі зобов'язані солідарно, на вимогу позивачів, сплатити по 200000,00 грн., на користь кожного позивача.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

За такого обґрунтованим вбачається те, що відповідачі не виконали взяті на себе за мировою угодою у справі №2-545/11 зобов'язання з укладення договору купівлі -продажу частки квартири, та не довели перед судом поважних причин не укладення такого договору, зокрема з матеріалів справи вбачаються посилання ОСОБА_3 на те, що вона неодноразово зверталась до Відділу опіки та піклування Одеської міської ради за дозволом на укладення зазначеного правочину, що є необхідною умовою його укладення, однак жодної відповіді їй надано не було, однак такі посилання не підкріплені належними доказами та з такого оцінені судом критично.

Окрім того, в судовому засіданні на питання суду чи було вжито відповідачами усіх заходів задля отримання дозволу служби у справах дітей Одеської міської ради на реалізацію належної ОСОБА_4 частки квартири, зокрема оскарження дій (бездіяльності) або відмови служби у справах дітей Одеської міської ради представник відповідачів чіткої відповіді не надала.

За такого суд вважає що відповідачами не було вжито всіх належних заходів з метою виконання умов мирової угоди, а тому з наведених висновків слідує належність вимог позивачів про стягнення на їх користь зазначених грошових коштів з відповідачів, та з огляду на те, що на досудову вимогу позивачів про сплату таких коштів на їх користь відповідачі належним чином не відреагували ( вимога від 15.04.2014 року, яка згідно поштового повідомлення, що долучено до матеріалів справи, була вручена ОСОБА_3 12.05.2014 року), не вжили всіх передбачених законодавством заходів для виконання умов мирової угоди, тому суд доходить висновку про те, що зазначені майнові права та інтереси позивачів підлягають судовому захисту, а отже - позов слід задовольнити.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, зважаючи на те, що позивачам було відстрочено сплату судового збору, з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати, понесені такими позивачами, в рівних частинах, з кожного відповідача, на користь кожного позивача, по 60,9 грн., в іншій частині судовий збір за вирішення вимог майнового характеру підлягає стягненню з відповідачів на користь державного бюджету, в розмірі по 1878,20 грн., з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-61, 169, 208-209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610 - 612, 629 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_3, за участю третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради, про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_3, у солідарному порядку, грошові кошти у розмірі 200000,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_3, у солідарному порядку, грошові кошти у розмірі 200000,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_3, компенсацію понесених позивачем судових витрат, по 60,9 грн., з кожного.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_3, компенсацію понесених позивачем судових витрат, по 60,9 грн., з кожного.

Стягнути на користь Державного бюджету з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір, по 1878,20 грн., з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Прохоров П. А.