30.07.2015 Справа № 756/5637/15-ц
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
Ун.№756/5637/15-ц
Пр.№2-756/3481/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Свинаренко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за утримання майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за утримання майнав якому вказувала на те, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 їй, відповідачу, третій особі та ОСОБА_4 в рівних частках належала квартира АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Будучи спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4, позивач та відповідач звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Таким чином позивачу та відповідачу, на момент розгляду справи фактично належать по 3/8 частки у вказаній вище квартирі.

Під час розгляду справи, позивач неодноразово уточнював заявлені позовні вимоги.

Позивач зазначив, що оскільки відповідач не несе витрат по утриманню належної йому частки в спільній квартирі, весь тягар по її утриманню покладається саме на нього.

Посилається на те, що до смерті ОСОБА_4 відповідач повинен був сплачувати за комунальні послуги ? частину їх вартості, чого не робив, а після смерті ОСОБА_4 повинен був сплачувати вже 3/8 частини вартості комунальних послуг, які також не сплачував. В зв'язку із цим позивач, з метою уникнення примусового стягнення боргу по сплаті за комунальні послуги за частину майна, яка належить відповідачу, вимушений був сплачувати вартість її утримання особисто. Враховуючи невиконання відповідачем свого обов'язку по оплаті вартості комунальних послуг, за період з лютого 2012 року по березень 2015 року позивач сплатив за відповідача 4 064,84 грн., які і просить стягнути на свою користь. Також просив стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, з урахуванням уточнень до позовної заяви.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував на те, що він постійно надавав кошти на утримання його частки в квартирі батьку - ОСОБА_4, а після його смерті - позивачу, однак доказів на підтвердження зазначених посилань він не має. Відмітив, що він неодноразово намагався вирішити з позивачем питання про порядок оплати вартості комунальних послуг в добровільному порядку, але цього зробити так і не вдалося. Зазначив, що 07.07.2015 року він сплатив свою частину заборгованості за комунальні послуги на загальну суму 1 364,31 грн., що підтверджується наданими суду квитанціями. За таких обставин вважає, що позовні вимоги є неправомірними, тому не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи просив позовні вимоги задовольнити, з урахуванням уточнень до позовної заяви.

Вислухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи, позивачу, відповідачу, третій особі та ОСОБА_4 в рівних частках належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.11.2005 року. Дана обставина сторонами визнається.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, який був батьком позивача та відповідача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.10.2013 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка в тому числі включає в себе ? частину в квартирі АДРЕСА_1.

У встановлені законом строки, позивач та відповідач звернулися із заявами про прийняття спадщини від померлого батька. Інших спадкоємців першої черги у померлого ОСОБА_4 немає, що визнається сторонами.

Таким чином, враховуючи прийняття позивачем та відповідачем спадщини від померлого батька, їх частка в зазначеній квартирі збільшилася з ? частини до 3/8.

Позивач стверджує, що відповідач хоча і зареєстрованій у спільній квартирі, але вже досить тривалий час в ній не проживає. Дана обставина не заперечувалася відповідачем.

Враховуючи те, що до жовтня 2013 року частка відповідача в спільній квартирі становила ? частину, то він був зобов'язаний нести витрати по її утриманню, а починаючи з жовтня 2013 року, повинен був нести витрати по утриманню 3/8 частини спільної квартири, у зв'язку із спадкуванням разом із позивачем частки в квартирі, яка належала померлому батьку.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку по утриманню належного йому майна, побоюючись можливого примусового стягнення боргу за комунальні послуги та нарахування штрафних санкцій, позивач ніс витрати на оплату таких послуг одноособово, фактично сплачуючи кошти як за свою частку так і за частку відповідача.

З урахуванням зазначено, позивач просив стягнути на його користь з відповідача суму коштів, яка була витрачена на утримання майна останнього в розмірі 4064,84 грн.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач вказував на те, що він надавав кошти на утримання своєї частки у спільному майні як померлому батьку та і позивачу однак, у урахуванням спорідненості, доказів про отримання ними коштів він не збирав. Крім цього відмітив, що позивач не давала йому змоги сплачувати кошти за житлово - комунальні послуги, оскільки квитанції на їх оплату приходили саме їй, а відповідач був позбавлений можливості отримати відомості про необхідну до сплати суму. Разом із цим, намагаючись виконати обов'язок по оплаті житлово - комунальних послуг, на власний розсуд, сплачував кошти по квитанції, яку мав. Зауважив, що 07.07.2015 року він сплатив свій борг за комунальні послуги в розмірі 1364,31 грн., шляхом їх перерахування на рахунок обслуговуючого підприємства, розмір якого просив врахувати при розгляді справи.

Однак, з такими твердженнями відповідача суд погодитися не може виходячи із наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Зі змісту ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» вбачається, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

В судовому засіданні відповідач не заперечував проти факту того, що позивач ніс витрати по утриманню майна, однак вказував що він надавав йому кошти на таке утримання.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В зв'язку із тим, що відповідачем не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що він взагалі надавав позивачу чи іншим співвласникам квартири кошти, на утримання спільного майна, то суд не бере такі посилання відповідача до уваги.

З наданих представником позивача пояснень вбачається, що відповідач досить тривалий час не сплачував кошти за утримання належного йому майна, однак враховуючи строк позовної давності, позивач вважає за можливе стягнути кошти лише в його межах, однак розмір коштів, які були внесені позивачем є значно більшими, що і могло призвести до примусового стягнення боргу та можливе звернення стягнення на належне сторонам майно.

Відповідно до ч.3 ст. 528 ЦК України інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення статей 512 - 519 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що позивач, сплативши кошти за утримання належного відповідачу майна, набув статусу кредитора та вправі вимагати від відповідача сплати витрачених коштів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наданих суду доказів вбачається, що на момент розгляду справи у відповідача виникло зобов'язання перед позивачем по відшкодуванню коштів, які були сплачені за відповідача в порядку оплати витрат на житлово - комунальні послуги та їх розмір становить 4064,84 грн..

Дані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача про здійснення ним оплати за житлово - комунальні послуги на суму 1364,31 грн., то суд вважає, що така сума коштів не може бути зарахована в якості виконання зобов'язань перед позивачем, оскільки кошти було сплачено на рахунок обслуговуючої організації, які будуть обліковуватися за отримані житлово - комунальні послуги у майбутньому та рахуватися по особовому рахунку як переплата. Дані дії відповідача не суперечать нормам чинного законодавства України.

Інші докази, які наявні в матеріалах справи, висновків суду не спростовують.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 319, 322, 360, 526, 528 ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», ст. ст. 10, 57-61,79,88, 208 - 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за утримання майна - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) борг за утримання майна в розмірі 4 064 грн. 84 коп.;

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 243 грн. 60 коп. судового збору;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба