Провадження №2/761/2150/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

15 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (далі по тексту - відповідач, ПАТ "ВіЕйБі Банк"), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії. В процесі розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги та змінено процесуальний статус учасників процесу. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, позовні вимоги ОСОБА_1 заявляються до ПАТ "ВіЕйБі Банк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виступає в якості третьої особи. В подальшому, позивачем було змінено предмет позову, відповідно до заяви про зміну предмету позову, ОСОБА_1 просить стягнути з ПАТ "ВіЕйБі Банк" інфляційні нарахування у розмірі 2129,90 грн., 3% річних у розмірі 216,73 грн. та суму витрат на правову допомогу у розмірі 4139,10 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.08.2011 між позивачем та ПАТ "ВіЕйБі Банк" було укладено Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №36 (далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого відповідач відкрив і здійснював обслуговування на ім'я позивача поточного рахунку НОМЕР_1. У період з серпня 2011 року по серпень 2014 року на вказаний рахунок надходила пенсія та 28.02.2014 на цей рахунок було перераховано 97058,00 грн. Протягом 2014 року позивач знімав грошові кошти з рахунку, проте, у зв'язку з веденням відповідачем лімітів на зняття, закриттям відділень відповідача у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на сході України, до 20.11.2014 позивачу так і не вдалось зняти всі грошові кошти з рахунку. Дізнавшись про введення у відповідача тимчасової адміністрації, 27.11.2014 позивач направив листи до відповідача та третьої особи з вимогою виплатити всі грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку позивача у повному обсязі. 05.02.2015 позивачу було повернуто грошові кошти, які були на рахунку, у розмірі 32960,32 грн. Проте, враховуючи те, що у період з 27.11.2014 по 05.02.2015 відповідач незаконно не повертав грошові кошти позивачу, останній просить стягнути на його користь інфляційні нарахування у розмірі 2129,90 грн., 3% річних у розмірі 216,73 грн. та суму витрат на правову допомогу у розмірі 4139,10 грн.

Позивач в судове засідання, яке відбулося 15.04.2015, не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву, відповідно якої просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Відповідач у судове засідання, яке відбулося 15.04.2015 року, не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Третя особа в судове засідання, яке відбулося 15.04.2015, не з'явилась, про розгляд справи повідомлялася належним чином, направила на адресу суду письмові заперечення, відповідно до яких заперечує з приводу задоволення позовних вимог, просить відмовити в повному обсязі.

Суд, керуючись ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-IV від 18.03.2004 року(далі по тексту - ЦПК України), ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, отримавши на це згоду позивача.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 18.08.2011 між позивачем та ПАТ "ВіЕйБі Банк" було укладено Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи НОМЕР_1, відповідно до умов якого відповідач відкрив і здійснював обслуговування на ім'я позивача поточного рахунку НОМЕР_1.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003р. (далі по тексту - ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 612, 614 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VІ від 23.02.2012 року (далі по тексту - ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"),під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Так, пунктом 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Разом з тим, лист про повернення грошових коштів позивач направив до відповідача 25.11.2014, тобто під час дії у ПАТ "ВіЕйБі Банк" тимчасової адміністрації.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача вже після того, як у ПАТ "ВіЕйБі Банк" була запроваджена тимчасова адміністрація, зобов'язання у відповідача перед позивачем щодо виплати коштів за договором банківського рахунку не виникло, у зв'язку з чим у даних правовідносинах не можна застосовувати положення п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки дане положення поширюється на існуючі зобов'язання банку, які до введення у банку тимчасової адміністрації не виконані належним чином. А на момент звернення позивача до відповідача вже призупинилися всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), що передбачено ч. 1 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно якої, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Крім того, положеннями ч. 1 ст. 36 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224-233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: А.І. Саадулаєв