Справа № 454/423/15 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/2616/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Кабаль І.І., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: не з"явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника фермерського господарства "Бурка В.В." - Бурки Валерія Володимировича на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року за позовом фермерського господарства "Бурка В.В." до Львівського окружного адміністративного суду та Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом фермерського господарства "Бурка В.В." до Львівського окружного адміністративного суду та Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалу суду оскаржив представник фермерського господарства "Бурка В.В." - Бурка Валерій Володимирович. В апеляційній скарзі покликається на її незаконність, необґрунтованість, на неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, на неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що дана ухвала була прийнята без дотримання Конституції та законів України. Зазначає, що суддя Сокальського районного суду Львівської області в оскаржуваній ухвалі не оцінив всіх доказів і ухвала не грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Просить ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 квітня 2014 року по справі за позовом Бурки Валерія Володимировича до Львівського апеляційного адміністративного суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено у відкритті провадження на підставі ст. 122 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся в суд з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої йому шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації та постановленням на його думку завідомо неправосудної ухвали, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позови громадян на акти і дії суддів, пов'язанні із здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством України, судами не розглядаються. Рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом оскарження їх дій в суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте в зазначених вище випадках між позивачами та суддями (відповідачами) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Такі спори не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Правова позиція про неможливість доведення незаконності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності судді в конкретній справі не шляхом їх процесуального оскарження, а за допомогою звернення з окремим позовом до судді встановлена також у постанові Верховного Суду України від 15.04.2008р. (справа № 21-319во07).

У низці рішень Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним (у рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21 лютого 1975 року, "Де Жуффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у відкритті провадження на підставі ст.122 ЦПК України, суддя першої інстанції прийшов до правильного висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.303, п.1ч.2ст.307, п.1ч.1ст.312, п.4ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника фермерського господарства "Бурка В.В." - Бурки Валерія Володимировича відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: І.І. Кабаль

М.М. Шандра