Справа № 240/435/15-ц
Провадження № 2/240/246/15 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого: судді Попович І.А.

при секретарі: Камак О.О.

за участі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_2, на її користь в рахунок виконання договору купівлі-продажу № 375 від 03.11.2015 року, заборгованості 3969,80 грн., інфляційної суми 1548,33 грн., 3% річних за користування чужими грошовими коштами 47,39 грн., пені з урахуванням встановленого індексу інфляції - 2092,82 грн., всього 7558,34 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є субєктом підприємницької діяльності. 3 листопада 2014 року відповідач купив в неї в магазині товари вартістю 4369,80 грн., при цьому був укладений договір купівлі-продажу № 375 з розстрочкою платежів на 4 місяці. Відповідно до договору відповідач після його підписання отримав товари, при цьому в момент купівлі їм не була сплачена ніяка сума. Вартість придбаного товару відповідач повинен був погашати щомісячно рівними частинами по 1092,45 грн. до 03.03.2015 року. 09.02.2015 року відповідач сплатив 500 грн. Сума заборгованості складає 3869,80 грн. Вважає, що відповідач порушив свої зобовязання. Пославшись на вимоги ст.. 625 ЦК України, позивач обрахувала інфляційні за період лютий червень 2015 року, які становлять 1548,33 грн., та 3 % річних за прострочення платежу з 10.02.2015 року по 1.07.2015 року (149 днів), які становлять 47,39 грн. Пославшись на вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та п. 4 договору, позивач обрахувала пеню відповідно до закону в розмірі 2092,82 грн., станом на 01.07.2015 року, від стягнення пені, відповідно до вимог договору, відмовилась.

В судовому засіданні позивач змінила свої позовні вимоги, мотивуючи помилками в розрахунку та просила суд стягнути: заборгованість 3869,80 грн., інфляційну суму 1411,56 грн., 3% річних 47,39 грн., частину пені, передбачену в договорі в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки 2092,82 грн.(а.с.17,21).

Позивач надала суду пояснення відповідні викладеним в позовній заяві, підтримала змінені позовні вимоги та наполягала на їх задоволені.

Відповідач, в судовому засіданні пояснив, що позов визнає частково в розмірі заборгованості за договором купівлі-продажу в сумі 3869,80 грн. Вимоги про стягнення нарахованих позивачем, інфляційних, 3% річних та пені не визнав та просив відмовити в їх задоволені.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 695 ЦК України , договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п'ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

Частина 5 ст. 694 ЦК України, передбачає, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Статею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За вимогами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статею 612 ЦК України: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правилами торгівлі у розстрочку фізичним особам, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2011 року за № 383, передбачено, що продаж товарів у розстрочку може здійснюватися суб'єктами господарювання усіх форм власності (п.2). Продаж товарів у розстрочку здійснюється на підставі договору купівлі-продажу товарів у розстрочку, який укладається між суб'єктом господарювання та фізичною особою (покупцем), відповідно до якого суб'єкт господарювання зобов'язується передати обумовлений товар, а покупець провести розрахунки за товар у строки та у розмірах, передбачених договором. Договором визначаються умови, за яких дійснюється продаж товарів у розстрочку. Договір повинен укладатися з дотриманням вимог цивільного законодавства та цих Правил (п.5). Під час продажу товарів у розстрочку з покупців на користь суб'єкта господарювання на суму, що відповідає ціні товару,

проданого у розстрочку, можуть нараховуватися відсотки, розмір яких встановлюється договором (п.9).

Судом, в судовому засіданні встановлено, що позивач є субєктом господарювання та має свідоцтво платника єдиного податку Серії Б № 547686 від 20.05.2012 року (а.с.5).

03 листопада 2014 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу товарів в розстрочку за № 375, з рострочкою платежу на 4-ри місяці, загальною вартістю 4369,69 грн. Відповідно до вимог п. 4 договору, повернення кредиту проводиться щомісячно рівними частинами. В тому разі, якщо буде допущена прострочка чергового платежу, то вся сума непогашеної заборгованості, а також пеня в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки, буде стягнута в примусовому порядку незалежно від настання строків чергових платежів за рішенням суду. Підписання договору є підтвердженням факту передачі товару (а.с.4).

Сторони визнали в судовому засіданні, що відповідач на виконання умов договору сплатив 09.02.2015 року - 500 гривен, про що зазначено в договорі, в звязку з чим ця обставина, відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок по оплаті платежів, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу товару з розстроченням платежу.

Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, підлягають задоволенню, оскільки позивач є субєктом господарювання, та має право на продаж товарів у розстрочку.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу від 03.11.2014 року за № 375 в сумі 3869,0800 грн., суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню, оскільки підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами, та визнані відповідачем в судовому засідані.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення інфляційних в сумі 1411,56 грн., суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню, оскільки грунтуються на вимогах ст. 625 ЦК України та були перевірені під час судового засідання, відповідним розрахунком: (3869,80х105,3%х110,8%х114,0%х102,2%х100,4%) 3869,80 = 1411,56.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 47,39 грн., суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню, оскільки грунтуються на вимогах ст. 625 ЦК України та підтверджені наданим позивачем розрахунком (а.с.20).

Розглянувши вимоги позивача про стягнення частини пені, передбаченої в договорі в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки в розмірі 2092,82 грн., суд вважає, що вони підлягать задоволенню частково.

В своєму Рішенні від 11 липня 2013 року за № 7-рп/2013, Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обовязку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, повязаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобовязань позичальниками - фізичними особами.

З огляду на Рішення Конституційного Суду України, керуючись вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, що обрахований позивачем до 700 грн., оскільки вважає цю суму справедливим розміром неустойки за прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з розрахунку: 6028,75 : 7421,57 х 243,60 = 197,88 грн., де 6028,75 розмір задоволених позовних вимог, 7421,57 розмір позовних вимог; 243,60 - розмір судового збору (а.с.1-2); 197,88 судові витрати, що підлягають стягненню.

На підставі зазначеного, ст. 525, 526, 530, 610-612, 625, 694, 695 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 214, 218 суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про стягнення з ОСОБА_3, на її користь в рахунок виконання договору купівлі-продажу № 375 від 03.11.2015 року, заборгованість 3869,80 грн., інфляційну суму 1411,56 грн., 3% річних за користування чужими грошовими коштами 47,39 грн., частину пені передбаченої в договорі в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочки - 2092,82 грн., - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок заборгованість по виконання договору купівлі-продажу № 375 від 03.11.2014 року, заборгованість в розмірі 3869 гривень 80 коп., інфляційну суму в розмірі 1411 гривень 56 коп., 3% річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 47 гривен 39 коп., пеню передбачену в договорі в розмірі - 700 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 197 гривен 88 коп.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 20 липня 2015 року.

Повний текст рішення складений 24 липня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду ДонецькоЇ області через Олександрівський районний суд.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_4