Номер провадження: 22-ц/785/2614/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Максимець І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси", треті особи: Одеське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, комісія по обов'язковому державному страхуванню у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витрат, пов'язаних із народженням й похованням КП "Теплопостачання міста Одеси" про встановлення характеру трудових відносин, стягнення допомоги на випадок тимчасової втрати працездатності внаслідок захворювання та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

19.03.2013 року ОСОБА_2звернулась із позовом про визнання незаконною відмову в оплаті листків непрацездатності і зобов'язання відповідача здійсниту оплату лікарняних та відшкодувати моральну шкоду.

Остаточно уточнивши вимоги, позивачка просила: встановити характер трудових відносин між нею і відповідачем як таких, що укладені на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; стягнути з відповідача допомогу на випадок тимчасової втрати працездатності внаслідок захворювання за період з 09.09.2012 року по 19.02.2013 року у розмірі 14 389,95 гривень і 15 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Позов обгрунтовано тим, що у період з 20.02.2007 року по 19.02.2012 року вона працювала оператором котельної 3-го розряду в опалювальний період і сторожем на літні ремонтні періоди. У червні 2012 року отримала побутову травму і з 27.06.2012 року по 19.02.2013 року знаходилась на лікарняному. Лікарняні були оплачені за період з 27.06.2012 року по 09.09.2012 року, а інші лікарняні відповідач відмовися оплачувати із посиланням на те, що вона є тимчасовим працівником, у зв'язку з чим оплаті підлягають тільки 75 календарних днів.

Посилаючись на те, що відповідач грубо порушив її право на оплату тимчасової втрати працездатності, позивачка просила позов задовольнити.

Справа слухалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи про незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи й про необгрунтованість відмови у стягненні допомоги на випадок втрати тимчасової працездатності.

У засіданні колегії суддів: позивачка скаргу підтримала; представник відповідача

скаргу не визнав. Представники третіх осіб у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивачка, остаточно уточнивши вимоги, просила встановити характер трудових відносин між нею та відповідачем, як таких, що укладені на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, стягнути з відповідача допомогу на випадок тимчасової втрати працездатності внаслідок захворювання за період з 09.09.2012 року по 19.02.2013 року у розмірі 14 389,95 гривень і відшкодувати моральну шкоду у сумі 15 000 гривень (а.с.1-4,82-86 т.1).

Суд, відмовляючи у позові виходив з того, що вимоги не обгрунтовані і не доведені.

Висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону - ст. 16 ч. 3 ЦК України, ст.ст. 21, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Встановлено, що позивачка ОСОБА_2, на підставі наказу №128-к від 20.02.2007 року була прийнята на роботу оператором котельної 3-го розряду і наказом № 201-к від 21.02.2013 року звільнена з роботи з 21.02.2013 року з посади оператора котельної 3 розряду, за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України (а.с.5-8, 36, 94 т.1).

Наведене свідчить про те, що між сторонами існували трудові відносини, що підтверджується відповідними наказами про прийняття позивачаки на роботу та про її звільнення з роботи.

Між тим, заявляючи у суді вимоги про встановлення характеру трудових відносин, як таких, що укладені на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, позивачка обрала неналежний спосіб захисту права (а.с.86 т.1).

За змітом ст. 16 ч.3 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права або інтересу.

У червні 2012 року позивачка отримала побутову травму, внаслідок чого з 27.06.2012 року по 19.02.2013 року перебувала на листку непрацездатності (а.с.18, 96-104 т.1).

Рішення комісії із соціального страхування КП "Теплопостачання міста Одеси", протокол №11 від 01.11.2012 року і протокол №1 від 02.01.2013 року, не містять як відмови у призначенні позивачці матеріального забезпечення /допомоги/ по тимчасовій непрацездатності, так і висновку про призначення такої допомоги. Рішення комісії №11 від 30.11.2012 року зазначає про відмову позивачці у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності (а.с.14-16, 52, 52 зворот т.1).

За змістом ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (далі-Закон), - допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної із нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням виплачується Фондом застрахованим особам, починаючи з 6 дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або встановлення інвалідності, незалежно від звільнення застрахованої особи у період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особами суми матеріального забезпечення за їх видами (ст. 21 Закону).

Відповідно до Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонда соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі-Фонд), затвердженого постановою Правління Фонда від 22.12.2010 року №26, після надходження суми коштів, зазначених у заяві-розрахунку на рахунок страхуваника, останній зобов'язаний здійснити виплату відповідно до матеріального забезпечення у строки, визначені ст. 52 Закону.

Крім того, відповідн о до п. 3.1.1 Положення про комісію /уповноваженого/ підприємства, установи, організації, загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі-Комісія), - комісія /уповноважений/ із соціального страхування підприємства приймає рішення про призначення або відмову у призначенні матеріального забезпечення /допомоги/ по тимчасовій непрацездатності, включаючи догляд за хворою людиною і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Комісія також перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення і соціальних послуг

Рішення Комісії про призначення або відмову у призначенні матеріального забезпечення та надання соціальних послуг може бути оскаржено застрахованою особою до робочого органу відділення Фонду, де перебуває на обліку підприємство або до суду.

Разом з тим, у даному випадку, існування рішення Комісії про відмову у призначенні позивачці допопомги з тимчасової непрацездатності, як і не прийняття рішення про виплату такої допомоги є перешкодою для подачі роботодавцем належним чином оформленої заяви-розрахунку до Фонду.

Між тим, позивачка, у встановленому законом порядку, не оскаржила рішення Комісії від 01.11.2012 року, від 30.11.2012 року і від 02.01.2013 року про відмову їй у виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності.

Зважаючи на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що : відповідач визнав вимоги у частині встановлення характеру трудових відносин: саме з вини відповідача вона не може отримати соціальну допомогу; незаконність рішення Комісії про відмову у виплаті встановлена Територіальною державною інспекцією з питань праці в Одеській області; суд необгрунтовано відмовив у стягненні допомоги та моральної шкоди з відповідача - не заслуговують на увагу.

У розумінні ст. 174 ч. 4 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не приймає до уваги визнання відповідачем позову.

Судом встановлено, що позивачка, у встановленому законом порядку, не оскаржила рішення Комісії про непризначення і про відмову у призначенні та виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності, яке є підставою для оформлення роботодавцем заяви-розрахунку й подальшої передачі заяви-розрахунку до Фонда та виплати Фондом сум допомоги застрахованій особі.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року - залишити

без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков