АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8464/15 Справа № 199/3064/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Глущенко Н.Г., при секретареві Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 14 серпня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (треті особи: ОСОБА_4, Дніпропетровська міська рада) про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, виселення,-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення невістки ОСОБА_3 з будинку №35 по вул.Новоковальській у м.Дніпропетровськ з посиланням на неможливість проживання з нею внаслідок порушення останньою правил співжиття.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського райсуду м. Дніпропетровськ від 14.08.2015р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на невідповідність його вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно свідоцтва про на спадщину за законом від 29.02.1980р. 2/3 частини домоволодіння №35 по вул.Новоковальській (колишня «Новокузнечна) у м.Дніпропетровськ належать на праві власності ОСОБА_2 (а.с.6,8).

За відомостями квартального комітету ОСОБА_2 проживає у вказаному будинку разом з сином ОСОБА_5 та невісткою ОСОБА_3 (а.с.10). За довідкою адресно-довідкового відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 зареєстрована за зазначеною адресою з 11.02.1983р. (а.с. 24).

З повідомлення Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області вбачається, що за період з травня 2013 року по грудень 2014 року ОСОБА_2 зверталась до відділу 6 разів з проханням прийняти заходи реагування відносно ОСОБА_3 з різних причин (а.с.21,22). Згідно висновків на підставі вказаних звернень протиправних дій ОСОБА_3 фактично не встановлено (а.с.86,88,89,).

Відповідно до вимог ст.157, ч.1 ст.116 ЖК України член сім'ї власника житлового будинку може бути виселений без надання іншого житлового приміщення, якщо він систематично порушує правила проживання, робить неможливим для інших членів сім'ї спільне з ним проживання в одному будинку, а заходи попередження та впливу виявилися безрезультатними.

Враховуючи встановлені обставини про відсутність передбачених вказаними правовими нормами підстав для виселення ОСОБА_3 з житлового будинку, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення безпідставні. Посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування ст.157, ч.1 ст.116 ЖК України та виселення ОСОБА_3 з житлового будинку не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказів тому, що останньою вчинялись порушення правил проживання матеріали справи не містять. Самі по собі звернення ОСОБА_2 в органи міліції та прокуратури щодо неправомірної поведінки ОСОБА_3 не свідчать про наявність останньої. Жоден з висновків, наданих органами міліції з приводу вказаних звернень не містить підтвердження наведеним у них фактам. Так, зокрема, у результаті перевірки заяви ОСОБА_2 про прийняття заходів до ОСОБА_3 з приводу неправомірного утримування правовстановлюючих документів встановлено, що папку з документами забрав син заявниці ОСОБА_5 Де саме міг пропасти один з документів не встановлено, як не встановлено до цього і будь-якої причетності ОСОБА_3 Перевіркою звернення ОСОБА_2 з приводу влаштування ОСОБА_3 конфлікту з нецензурними висловлюваннями також не підтверджено вказаного факту з посиланням на категоричне його заперечення ОСОБА_3 У висновку щодо звернення ОСОБА_2 з приводу протиправного примусового самостійного лікування ОСОБА_3 ОСОБА_5 від наркотичної залежності зазначено, що і ОСОБА_3 і ОСОБА_5 заперечували не лише таке лікування та залежність останнього, а й взагалі будь-яке вживання ним наркотичних засобів (а.с.86,88,89,). Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про застосування до ОСОБА_3 заходів впливу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наведені у її зверненнях обставини фактично не були підтверджені. Посилання в апеляційній скарзі на не врахування судом наявних у матеріалах справі фотографій (а.с.105-109) не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не свідчать про вплив ОСОБА_3 на зафіксовані в них побутові умови ОСОБА_2 Суд першої інстанції ухвалив рішення, надавши належну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України оцінка доказів є його виключною компетенцією, а переоцінка доказів на вимогу сторони законодавцем не передбачена. Фактично спір виник з ініціативи ОСОБА_2 та не бажанням усіх сторін сімейного конфлікту вирішити його шляхом взаємних поступок. При цьому обраний ОСОБА_2 спосіб вирішення конфлікту намаганням виселити дружину свого сина не сприятиме вирішенню цього конфлікту та зміцненню сімейних відносин.

Таким чином рішення суду першої інстанції скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_6

ОСОБА_7