Провадження № 2/202/3799/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 вересня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Мороз В.П.

при секретарі - Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» у травні 2013 року звернулося до суду з вище зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 101 135,74 грн., а також витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № HEXRRC08610081 від 18.07.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 9 350,00 грн., зі сплатою за користування ним відсотків, проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, що обмежуються сумою 10 000,00 грн., у зв'язку з чим він є солідарним відповідачем в межах зазначеної суми.

У судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву про слухання справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, суду надав письмові заперечення проти позову та просив суд застосувати строк позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № HEXRRC08610081 від 18.07.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 9 350,00 грн., зі сплатою відсотків за користування ним.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 10.04.2013р. склала 111 135,74 грн., яка складається з:

-заборгованість за кредитом - 9 350,00 грн.,

-заборгованість по процентам за корисутвання кредитом -1 142,88 грн.,

-заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 543,20 грн.,

-пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 92 331,29 грн.,

-штраф (фіксована чатсина) - 500,00 грн.,

-штраф (ппроцентна складова) - 5 268,37 грн.

Зобов'язання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК).

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 18.07.2010 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК).

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору (пп.3.2.2, 3.2.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Відповідач ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з 27.08.2008 року утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до відповідача 13.05.2013 року.

Крім того, суд звертає увагу на те, що договір поруки № 167 від 20.10.2015 року було укладено вже після встановленого кредитним договором № HEXRRC08610081 від 18.07.2008 року кінцевого терміну повернення залишку заборгованості, тобто після 18.07.2010 року, що у свою чергу не передбачено нормами чинного законодавства України.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз