Справа № 524/2851/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.15 року,Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Коваль Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ТОВ Житлорембудсервіс - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю Житлорембудсервіс про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з зазначеним позовом. Після збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь у відшкодування матеріальної шкоди - 96 351 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, вказані у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача ТОВ Житлорембудсервіс - ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову. Підтримує письмові заперечення. Промова у судових дебатах долучена до матеріалів справи.

Представники третіх осіб КГЖЕП Автозаводське та ПП "Побут- Ресурс" у судове засідання не прибули. Суду надані письмові заперечення, просять відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, показання свідків, вивчивши матеріали справи, оцінюючі зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.11 та ч.3 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 і на її імя відкритий особовий рахунок за № 93863 в ТОВ Житлорембудсервіс.

У квартирі, крім неї, зареєстровані та мешкають неповнолітні діти.

24 листопада 2008 року між ТОВ «Житлорембудсервіс» та ОСОБА_4, як власником квартири, укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 811 -А від 24.11.2008 року( а.с.66). За вказаним договором ТОВ «Житлорембудсервіс» є управителем, а ОСОБА_4 є споживачем.

Щомісячно сплачує ТОВ «Житлорембудсервіс» оплату за утримання будинку та прибудинкової території згідно тарифів, затверджених рішенням Кременчуцької міської Ради № 383 від 3 квітня 2008 року.

Згідно частини першої статті 179 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до норм статей 27,31 Цивільного процесуального кодексу України позивач самостійно визначає предмет і підставу позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

У розумінні цивільного процесуального права підставу позову складають власне не норми матеріального права, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін (правова підстава позову), а зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто юридичних фактів матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, та докази на підтвердження зазначених позивачем обставин.

При цьому, цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача визначення норми матеріального права, яка підлягає застосуванню (стаття (стаття 119 ЦПК).

Посилання ОСОБА_4 у позові одночасно на деліктні та поза деліктні зобовязання, як на правову підставу заявлених вимог, не може бути підставою для відмови у позові, так як відповідно до статей 3, 11, 27, 31 Цивільного процесуального кодексу України правом визначення предмета та підстави позову наділений виключно позивач, а суд має розглянути справу у межах заявлених вимог і на підставі доказів осіб, які беруть участь у справі. Підстава позову - це обставини, якими обґрунтовуються вимоги і які порушують права особи, яка звертається до суду. Предмет позову - це матеріально-правова вимога особи, стосовно якої вона просить ухвалити рішення. Таким чином, позивач зобов'язаний викласти обставини, які, на його думку, порушують його права, і підтвердити ці обставини належними і допустимими доказами, а суд при розгляді справи зобов'язаний встановити характер правовідносин, що виникли між сторонами, і яка норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (пункти 3,4 частини першої статті 214 ЦПК України).

Так, за змістом частини першої. статті 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі(пункти перший, другий, третій частини другої статті 22 ЦК).

Відповідно до змісту частини другої статті 1210 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем.

26 грудня 2014 року близько 17 год. в підвальному приміщенні житлового будинку по вулиці Г. Родімцева, 7 в м. Кременчуці сталася пожежа, яка в подальшому перекинулася на належну ОСОБА_4 квартиру, розташовану на 1-му поверсі, що стверджується довідкою Державної служби України з надзвичайних ситуацій Кременчуцького МУГУДСНС України в Полтавській області від 19.12.2014 року (а.с. 9).

Згідно акту про пожежу від 26 грудня 2014 року у складі комісії: головного інспектора Кременчуцького МРУ ГУ ДСНС України у Полтавській області Пащенко М.М., Науменко Н.С., Шамрай І.В.: час виникнення пожежі (орієнтовний) - 17 год. 00 хв.; місце виникнення пожежі підвал житлового будинку; пожежу ліквідовано о 19 год. 05 хв. (а.с.8).

У звіті про причину пожежі в житловому будинку за адресою: м Кременчук вул. Родимцева, 7 головний інспектор Кременчуцького МРУ ГУ ДСНС України в Полтавській області Пащенко М.М. встановив, що загорання виникло у підвальному приміщенні житлового будинку. В підвальному приміщенні зберігався інвентар двірника, картонні ящики, різний мотлох. На момент гасіння пожежі двері підвалу були відчинені. Тому займання міг викликати не загашений недопалок, або сірник, який кинула особа, що перебувала у підвалі. Так як безпосередні показання потерпілих або очевидців свідчать про те, що неодноразово бачили там осіб без постійного місця мешкання, а саме: декілька годин до виникнення пожежі у підвальному приміщенні, яка розповсюдилася на житлову кімнату квартири АДРЕСА_2. Вважав, що можливою ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем осіб без певного місця мешкання.(ЖЄО №18810).

Пожежею знищено: в підвальному приміщення - сміття на площі 20 кв.м., в квартирі № 3 - диван, балконний блок, балконна рама, телевізор, тумбочка, штора, шпалери, речі бувші у вжитку, дерев'яна підлога на площі 4 кв.м.; пожежею пошкоджено: закопчені стіни, стеля та меблі інших кімнат, двоє міжкімнатних дверей на площі 2 кв.м. Причина пожежі (ймовірна) - необережне поводження з вогнем осіб без певного місця помешкання.

Вказаною пожежею, полумя якої із підвального приміщення перекинулося на належну позивачу квартиру, знищені всі елементи оздоблення в приміщеннях та балконах квартири. Крім того, знищене/пошкоджене наявне в квартирі, на момент пожежі, інше майно: диван, телевізор, меблі, речі бувші у вжитку (одяг, взуття) всіх членів родини тощо.

Таким чином, причиною пожежі в підвальному приміщенні будинку стали: вільний доступ до підвального приміщення сторонніх осіб через відсутність на дверях до підвалу замків, не замикання такого, наявність під час пожежі в підвалі сміття на 20 кв.м.

Пожежа в підвальному приміщенні стала причиною виникнення пожежі в належній позивачу квартирі. Пожежею знищені всі елементи оздоблення в приміщеннях та балконах квартири. Крім того, пожежею знищене/пошкоджене наявне в квартирі, на момент пожежі, інше майно (диван, телевізор, меблі, речі бувші у вжитку (одяг, взуття) всіх членів родини тощо).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9С, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, підтвердили, що причиною пожежі є саме безвідповідальне ставлення ТОВ «Житлорембудсервіс» до виконання своїх обовязків.

Двірник ОСОБА_14, пояснила, що перевірка наявності замка на дверях підвалу не входить в її обовязки та підтвердила наявність захаращення підвалу сміттям.

Інші належні і допустимі докази надані позивачем в сукупності, а саме: фотознімки підвального приміщення, зроблені одразу після гасіння пожежі, на яких зображено горіле сміття, фотознімки прибирання працівниками ТОВ «Житлорембудсервіс» сміття з підвального приміщення в травні 2015 року або вже після пожежі (зі слів двірника вперше), в т.ч. із зображенням кількості цього сміття, у момент пожежі наявний вільний доступ до підвального приміщення, предметом горіння у підвальному приміщенні слугувало сміття та горючі матеріали, які там розміщувалися, також підтверджують неналежне виконання умов договору відповідачем.

Згідно п. 1.1 Договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій предметом договору є забезпечення управителем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, освітлення місць загального користування, поточний ремонт конструктивних елементів, тощо).

Підпунктами 1,3,7 пунктів 3,4 Договору визначені обовязки управителя, а саме : забезпечувати вчасно та відповідно якості надання послуг згідно із законодавством; забезпечувати утримання внутрішньо будинкових мереж в належному технічному стані, забезпечувати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень у наданні послуг у строки, встановлені законодавством; своєчасно, за власний рахунок, забезпечити проведення робіт з усунення виявлених неполадок, повязаних з отриманням послуг, що виникли з його вини; відшкодовувати «Споживачеві» збитки, заподіяні його майну та/або приміщенню, шкоду, заподіяну життю чи здоровю «Споживача» внаслідок неналежних виконання умов договору.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3.1. Договору споживач має право на відшкодування збитків, заподіяних його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоровю внаслідок неналежного виконання умов договору;

У підпункті 1, 4 пункту 4.2. Договору зазначено, що управитель несе відповідальність за неналежне надання або ненадання послуг, що призвело до заподіяння збитків майну та/або приміщенню споживача; шкоди його життю чи здоров'ю, - шляхом відшкодування збитків; порушення зобов'язань, встановлених договором і законодавством ( а.с. 66-67).

Згідно пункту 2.1. Статуту ТОВ «Житлорембудсервіс», в редакції від 22 лютого 2011 року, підприємство створюється з метою одержання прибутку шляхом здійснення управління майном (будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд) і забезпечення його належної експлуатації відповідно до закону та умов договору, утримання будинків і прибудинкових територій, здійснення виробничої, комерційної, торговельної, науково-дослідної та іншої діяльності в порядку та на умовах, передбачених чинним законодавством України та цим статутом.

Зі змісту підпунктів пункту 2.2 Статуту предметом діяльності Товариства є:

2.2.1.Управління майном - здійснення за договором з власником або балансоутримувачем чайна - управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, і забезпечення його належної експлуатації відповідно до закону та умов договору;

2.2.2.Надання житлово-комунальних послуг ( в тому числі за окремими цивільно - правовими угодами зі споживачами цих послуг), спрямованих на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із чинним законодавством України;

2.2.4. Забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території;

2.2.6. Утримання місць загального користування будинків та утримання прилеглої до них (прибудинкової) території та території, наданої юридичним та фізичним особам на утримання, у межах норм технічної експлуатації житлового фонду, нормативних витрат по утриманню будинків та прибудинкових територій (квартирної плати) та з урахуванням рентабельності;

2.2.10.Проведення санітарно - технічних робіт;

2.2.12.Діяльність, спрямована на прибирання сміття та очищення території.

Відповідно до п. 3.1. Статуту товариство є юридичною особою в формі товариства з обмеженою відповідальністю та є підприємством комунального сектору економіки, має відокремлене майно, може від свого імені вчиняти будь-які правочини, набувати майнових та особистих немайнових прав, вступати в зобов'язання, виступати в суді та третейському суді відповідно до вимог чинного законодавства України( а. с. 93-97 ).

Згідно частини другої статті 24 Житлового Кодексу України житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і при домової території.

За змістом п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 року, зі змінами від 14.01.2009 року, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на: своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров'ю внаслідок незадовільного утримання будинку. гуртожитку бо ненадання чи надання не повному обсязі послуг, відповідно до законодавства.

Відповідно до пунктів першого і третього частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач, крім іншого, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово - комунальних послуг.

Згідно п.п. 4.2.10 п. 4.2 Утримання будинків та прибудинкових територій Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МНС України від 19.10.2004 № 126 зі змінами та в редакції, яка діяла на час виникнення пожежі (втратив чинності 10.04.2015 року двері горищ, технічних поверхів, вентиляційних камер, електрощитових, підвалів повинні утримуватися зачиненими. На дверях слід вказувати місце зберігання ключів. Вікна горищ, технічних поверхів, підвалів повинні бути засклені.

За Законом України «Про захист прав споживачів» і за ст. 1210 ЦК України потерпілому для обґрунтування своїх вимог до зобов'язаної особи щодо відшкодування завданої йому шкоди немає потреби посилатися на конкретну правову норму, яка передбачала б певний режим охорони саме того цивільного права, що було порушене. Необхідним і достатнім для одержання цивільно-правового захисту є доведення потерпілим наявності належних умов (фактичних обставин), сукупність яких згідно із законом зумовлює покладення на продавця, виготовлювача товарів, виконавця робіт (послуг) обов'язку відшкодувати завдану шкоду. Доказування наявності таких умов є обов'язком позивача у справі про відшкодування шкоди.

Тобто, встановлюються спеціальні умови позадоговірної відповідальності продавців, виготовлювачів товарів, виконавців робіт і послуг за шкоду, завдану внаслідок недоліків товарів, робіт, послуг або недостовірної чи недостатньої інформації про них. До цих умов належать: 1) протиправність заподіяння шкоди; 2) фактична наявність шкоди, завданої майну потерпілої фізичної чи юридичної особи та/або майнової шкоди, пов'язаної із заподіянням каліцтва, іншого ушкодження здоров'я або смерті фізичної особи; 3) причинний зв'язок між недоліками товарів, робіт, послуг або недостовірної чи недостатньої інформації про них та шкодою, завданою потерпілому.

На відміну від загальних підстав деліктної відповідальності, що зазначені у ст. 1166 ЦК України, вирішення питання про відповідальність продавця, виготовлювача, виконавця не залежить від їх вини. Таким чином, у межах деліктного зобов'язання, що розглядається, обов'язок відшкодувати завдану іншій особі шкоду покладається на зобов'язану особу навіть тоді, коли її було завдано випадково, тобто й тоді, коли продавцем, виготовлювачем, виконавцем було вжито усіх залежних від них заходів для відвернення можливих порушень цивільних прав та інтересів потерпілого, що, проте, не змогло запобігти заподіянню шкоди._У відповідності до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначив про відсутність заяв ОСОБА_4 щодо перевірки дотримання Правил пожежної безпеки з боку, зокрема управителя, що не є єдиним належним доказом. Працівники ДСНС і без ініціативи позивача мають можливість належним чином виконувати посадові обовязки і складання як то актів перевірки, так і складати протоколи відповідно до статей 152, 175 КУпАП.

Докази, на думку відповідача, відсутності вини, як, то акти про проведення огляду підвального приміщення спірного будинку, договори підряду з ПП "Побут-Ресурс та ПП "Сантехкомплекс", кошториси, акти приймання-передачі виконаних робіт, платіжні документи, в тому числі, щодо неодноразового встановлення замків, не датовані 26.12.2014 року і не є достатніми для звільнення від відповідальності.

Показання свідка ОСОБА_15 - директора ПП «Побут - ресурс» про те, що на дверях підвального приміщення висів замок суд оцінює критично, як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9С, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, підтвердили, що вхід до підвалу на момент пожежі був вільний і причиною пожежі, як зазначено в акті про пожежу від 26 грудня 2014 року та звіті інспектора Пащенка, є саме загорання сміття в підвалі, а свідок ОСОБА_14 підтвердила той факт, що підвал був відкритий і захаращений різним сміттям.

У результаті пожежі знищено та пошкоджено належне позивачу майно і згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 136-14 від 06.01.2015 року судового експерта ОСОБА_16: вартість відновлювального ремонту приміщень квартири № 3, розташованої по вулиці Г. Родимцева, 7 в м. Кременчуці Полтавської області, пошкоджених внаслідок пожежі, становить 86 601 грн.( а. с. 13-35 )

Із договору купівлі-продажу, укладеного 15.05.2011 року між ОСОБА_4 та магазином меблів «Дєль-мондо», вартість знищеного пожежею дивану становить 8 950 грн. ( а. с.72)

Вартість матеріальної (майнової) шкоди (збитків), завданої внаслідок знищення/пошкодження пожежею належного позивачу майна становить 95 551 грн. ( 86601 + 8950)

Суд визнає вказану суму доведеною та такою, що підлягає стягненню.

Відповідач належними доказами вказану суму не спростував, заперечуючи взагалі щодо позову, що судом оцінюється як ухилення від цивільно-правової відповідальності.

Щодо відшкодування моральної шкоди та визначення його розміру. Європейський суд у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави. У даному контексті доречно також буде згадати про одне з рішень Європейського суду з прав людини у справі людини «Шмалько проти України» (2004): «Суд вважає, що заявник може вважатися таким, що зазнав моральних страждань у результаті встановлених порушень, і ці страждання не можуть бути компенсовані лише констатацією порушення».

Відповідно до статті 27 Цивільного процесуального Кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, як зокрема пояснення позивача.

Приймаючи рішення про порядок відшкодування моральної шкоди, суд має керуватись засадами добросовісності, справедливості та розумності (п. 6 ст. З ЦК), що входять до змісту принципу верховенства права..

Виходячи з наведеного міркування та з принципів, закладених в ст. 11 ЦПК України, суд повинен не змінювати (збільшувати або зменшувати) заявлений розмір відшкодування, а визначив його самостійно, користуючись принципами справедливості та розумності, а також іншими обставинами, викладеними в частині третій статті 23 Цивільного Кодексу України.

При цьому, суд враховував заявлені позовні вимоги, мотивацію розрахунку розміру відшкодування ОСОБА_4 зокрема в первісному позові вважала достатньою суму (при тих же обставинах) морального відшкодування 10 000 грн., а в подальшому збільшила до 30 000 грн.

Моральна шкода підлягає стягненню відповідно до пункту два статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» в якій зазначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача полягає в тому, що в момент пожежі у квартирі знаходилося двоє неповнолітніх дітей позивача ОСОБА_4, життя і здоровя яких було в небезпеці. І лише своєчасне прибуття працівників з надзвичайних ситуацій усунуло настання тяжких наслідків.

Крім того, позивач ОСОБА_4 внаслідок пожежі разом зі своїми доньками залишилися без житла в зимовий період. До цього часу квартира перебуває в непридатному для проживання стані . Суд також враховує тривалість періоду, який необхідний для відновлювального ремонту квартири та втрату життєвих звязків, вимушені душевні страждання, втрату звичного способу життя та додаткові матеріальні витрати на правову допомогу.

Грунтуючись на вимогах розумності і справедливості, суд визначає, що у відшкодування моральної шкоди на користь позивача слід стягнути 3750 грн.

За необхідне суд враховує і те, що позивач ОСОБА_4, при наявності вільного доступу в підвальне приміщення і накопичення там сміття, проявила свою недбайливість до належного їй майна, жодного разу не повідомила відповідача про відвідування підвального приміщення сторонніми особами та про накопичення там сміття.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку саме про те, що з вини відповідача - ТОВ Житлорембудсервіс позивачу ОСОБА_4 завдані як матеріальна, так і моральна шкода, які мають бути відшкодовані відповідачем. Що ж стосується позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, то суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково.

Представник відповідача ТОВ «Житлорембудсервіс» наголошував, що ПП «Побут Ресурс», залучені до участі по справі, як виконавці послуг з прибирання будинків та прибудинкових територій є належним відповідачем, крім того, фактично визнали позов. Суд наголошує, що договір підряду укладений між ТОВ «Житлорембудсервіс» та ПП «Побут Ресурс», ОСОБА_4 не є стороною договору, Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено право зворотної вимоги до винних осіб (регресу), що відтак, дає право управителю звернутись з регресними вимогами до підрядчика.

Не підлягає застосуванню до спірних правовідносин і стаття 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо обовязку споживача ОСОБА_4 викликати представника виконавця для складання акту претензії споживача, то вказаним Законом передбачено право, а не обовязок. Позивачем надані інші належні докази, на підтвердження неналежного виконання договору відповідачем, які оцінені судом у сукупності.

Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_4 ґрунтуються на законі і є такими, що слід задовольнити частково.

Щодо стягнення витрат із проведення експертного будівельно-технічного дослідження, у сумі 800 грн., дані витрати не відносяться ні до збитків у розумінні статті 22 Цивільного Кодексу України, ні до судових витрат, перелік яких наведено у статті 79 Цивільного процесуального кодексу України. Тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі статей 22, 23, 1210 Цивільного Кодексу України, статей 10, 22 ЗУ "Про захист прав споживачів", статей 20, 22, 25 ЗУ " Про житлово -комунальні послуги, ст.ст. 8, 10, 11, 57 61, 158, 179, 185, 208, 209, 212 215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Житлорембудсервіс на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 95 551 (дев"яносто пять тисяч п"ятсот пятдесят одна) грн. та у відшкодування моральної шкоди 3750 (три тисячі сімсот п"ятдесят) грн. та у повернення сплаченого судового збору 948, 68 ( дев"ятсот шістдесят вісім, 68) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: О.С. Предоляк