У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Максимчук З.М., Рожина Ю.М.;

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

з участю заявника, її представника та представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 10 березня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и л а :

2 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про встановлення факту батьківства.

Рішенням Рівненського міського суду від 10 березня 2015 року її заяву задоволено. Судом установлено, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідним батьком заявниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з цим до актового запису № 818 від 21 березня 1984 року про народження ОСОБА_2 внесено зміни: прізвище, ім'я та по-батькові її батька постановлено виправити з „ОСОБА_5" на „ОСОБА_3", а по-батькові дитини змінити з „ОСОБА_2" на „ОСОБА_2". Свідоцтво про народження дитини зобов'язано видати з урахуванням вказаних змін.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалася на те, що на день смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, вона знаходилася з ним у зареєстрованому шлюбі. Вона вчасно прийняла спадщину після його смерті, оскільки на час її відкриття постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем у квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Рівненського міського суду від 20 січня 2015 року у справі № 596/559/15-ц ОСОБА_2 вже було відмовлено у відкритті провадження у такій же справі. Ця ухвала заявницею в апеляційному порядку оскаржена не була.

Оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов'язки, оскільки заявниці ОСОБА_2 встановлення факту батьківства необхідно для подальшого прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Це рішення місцевий суд у порушення вимог закону направив у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції для виконання ще до набрання ним законної сили.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, які зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, що передбачені у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Проте при вирішенні даної справи суд першої інстанції помилково керувався нормами СК України, який набрав чинності лише з 1 січня 2004 року.

Крім того, місцевий суд не врахував роз'яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року „Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", згідно з якими заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути розглянуті за правилами окремого провадження лише за умови, що з них не вбачається спір про право.

Покликаючись на ці обставини, ОСОБА_1 рішення місцевого суду вважала незаконним та необґрунтованим і просила апеляційний суд його скасувати, а заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31-річна ОСОБА_2 в порядку окремого провадження звернулася в суд із заявою про встановлення стосовно себе факту батьківства ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Як зазначила заявниця, встановлення цього факту їй необхідне для того, щоб у в подальшому вона могла скористатися наданими їй законом правами (а. с. 2-5).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 6 ст. 235 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з частинами 2 і 4 ст. 256 ЦПК України суд може в порядку окремого провадження встановлювати факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, та що встановлення цього факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

З вимог поданої ОСОБА_2 в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту батьківства та доводів апеляційної скарги ОСОБА_1, яка заперечує проти доводів заявника, однозначно вбачається, що встановлення факту батьківства пов'язане з необхідністю вирішення між цими особами у судовому порядку спору про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3

Отже, встановлення юридичного факту у даній справі, про який просить заявниця, пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право.

Тому з урахуванням викладеного заява ОСОБА_2 відповідно до правил ч. 4 ст. 256 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду, оскільки спірні питання підлягають вирішенню у позовному порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 своєї постанови № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" також роз'яснив, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення місцевого суду є незаконним і підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ч. 6 ст. 235, ч. 4 ст. 256, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 10 березня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2, що спірні питання підлягають вирішенню у позовному порядку.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: