У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення середнього заробітку, моральної шкоди, витрат на правову допомогу, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він з 15 листопада 1999 року по 24 грудня 2010 року перебував у трудових відносинах із ПАТ «ММК ім. Ілліча», що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. За цей період йому нараховувалась і виплачувалась заробітна плата.

За період роботи з листопада 2003 року по липень 2006 року позивачу ПАТ «ММК ім. Ілліча» у порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ № 1078 КМУ від 17 липня 2003 року не сплачувались щомісячні відповідні суми індексації та компенсації заробітної плати, тому позивач вимушений був звернутись до суду з позовом про захист порушеного права.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 квітня 2014 року, яке набрало чинності 28 квітня 2014 року встановлено, що заробітна плата позивача не індексувалась, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволенні частково, та стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» індексацію заробітної плати з компенсацією у розмірі 1 070,60 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум з 27 грудня 2010 року по 05 червня 2014 року у розмірі 227 691,45 грн, моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн та витрати на правову допомогу.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24 грудня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати з компенсацією в розмірі 2 500,00 грн, моральну шкоду у розмірі 200,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 250,00 грн з утриманням ПАТ «ММК ім. Ілліча» з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на час звільнення позивача повний розрахунок з ним проведено не було.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова

Т.Л. Ізмайлова М.І. Наумчук