УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Соловйової Наталії Анатоліївни до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Соловйової Н.А. (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідач неналежно виконує свої зобов'язання щодо повернення кредиту в порядку та строки обумовлені договором, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами та нарахованої пені, а тому просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором від 18 лютого 2005 року № 08/05/01-2 у сумі 76 672,86 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ (1 дол. США за 12,977090 грн) станом на 14 квітня 2014 становить 994 990 грн 60 коп. та нараховану пеню у сумі 128 452 грн 43 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 18 лютого 2005 року № 08/05/01-2 у сумі 76 672,86 дол. США (тіло кредиту та відсотки), що згідно курсу НБУ станом на 14 квітня 2014 є еквівалентом 994 990 грн 60 коп., нараховану пеню у сумі 128 452 грн 43 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просила скасувати судові рішення частково, стягнути з відповідача тіло кредиту у сумі 681 996 грн 95 коп, що за курсом НБУ становить 52 553,92 дол. США, в частині стягнення пені відмовити, в частині стягнення процентів справу направити на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 лютого 2005 між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого з 19 квітня 2010 року є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № 08/05/01-2, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит для споживчих потреб у сумі 210 000 дол. США.

Сторонами були погоджені умови щодо порядку та строків повернення кредиту, сплати відсотків (п. п. 2.3-2.7 кредитного договору).

Додатковим договором від 25 березня 2010 року сторони визначили, що кредитні кошти надаються строком по 01 березня 2013 року, а також погодили графік зменшення ліміту кредитування, що не є тотожнім з графіком повернення кредиту, оскільки він не визначає строку та суму погашення кредиту частинами.

Додатковою угодою від 02 березня 2007 року закріплено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,9 % річних.

Згідно із п. 4.1 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, позичальник сплачує неустойку у вигляді нарахування пені у розмірі 0,2 відсотків, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та несплачених відсотків за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати відсотків за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, що підтверджується заявою на видачу готівки від 18 лютого 2005 року № 16681, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 210 000 дол. США.

07 березня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою негайно виконати зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, однак, відповідачем не виконано вимогу щодо неповернення частини кредиту у розмірі 56 527,57 дол. США та невиплачених процентів за фактичне користування кредитними коштами у розмірі 20 145,29 дол. США.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, натомість, відповідач, в односторонньому порядку, відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Таким чином, знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, а отже, необхідно стягнути з відповідача суми кредиту, відсотків за його користування, а також пені, передбаченої кредитним договором.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня