Справа № 539/1366/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі - Ануфрієвій Н.М.,

за участю: представника фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради

- Макарової О.Ю.,

прокурора - Космач І.С.,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубнах цивільну справу за позовом поданим Лубенським міжрайонним прокурором Полтавської області в інтересах фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Лубенський міжрайонний прокурор подав до суду позов в інтересах фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення.

В позові зазначив, що 02 жовтня 2014 року близько 15 години малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийшов до господарства ОСОБА_5, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Зайшовши через незачинені вхідні двері до житлового будинку, малолітній ОСОБА_4 пройшов до кухні будинку, де його побачила ОСОБА_5, котра зробила йому зауваження з приводу того що він робить в її будинку. Після цього між малолітнім ОСОБА_4 та власницею будинку ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин розпочалася сварка.

В ході сварки малолітній ОСОБА_4 схопив із поверхні столу кухонного ножа та наніс ним не менше десяти ударів в обличчя ОСОБА_5

В результаті суспільно-небезпечних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №384 від 20.11.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм розладу здоров'я пов'язаного зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину.

Своїми діями малолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 11.02.2015 року по справі №539/4500/14-к до ОСОБА_4 було застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді передання його під нагляд бабусі та встановлено обмеження строком на два роки за вчинення суспільно небезпечних діянь, які підпадають під ознаки злочинів передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в період з 02.10.2014 року по 13.10.2014 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в комунальній Лубенській центральній міській лікарні за рахунок бюджетних коштів, де на її лікування було витрачено 3301,63 грн.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 є малолітньою особою, позивач прохає стягнути з його матері, ОСОБА_2, на користь фінансового управління виконкому Лубенської міської ради 3301,63 грн. витрат на лікування в комунальній Лубенській центральній міській лікарні потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_5

В попередньому судовому засіданні 15.04.2015 року прокурор Лубенської міжрайонної прокуратури Космач І.С. заявила письмове клопотання про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_3, батька малолітнього ОСОБА_4 У зв'язку з цим змінила позовні вимоги. Прохає стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на користь фінансового управління виконкому Лубенської міської ради 3301,63 грн. витрат на лікування в комунальній Лубенській центральній міській лікарні потерпілої від кримінального правопорушення ОСОБА_5

В судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради Макарова О.Ю. позовні вимоги підтримала, прохає їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, пояснивши, що вже відшкодувала витрати на лікування, понесені потерпілою, присуджені за результатами розгляду кримінальної справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Вважає, що послуги з лікування потерпілої в лікарні є безкоштовними, а тому відшкодуванню не підлягають.

Заслухавши прокурора, пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 лютого 2015 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було застосовано заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд бабусі ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ухвали суду малолітній ОСОБА_4 02.10.2014 року близько 15 год. прибув до житлового будинку належного ОСОБА_5 розташованого в АДРЕСА_1 в якому перебували ОСОБА_5 та її малолітній онук ОСОБА_8 Перебуваючи на кухні ОСОБА_4, до якої зайшла ОСОБА_5, ОСОБА_4 умисно вдарив її в обличчя рукою в результаті чого ОСОБА_5 впала на підлогу ванної кімнати. Після чого ОСОБА_4 схопивши зі столу ніж став наносити ним удари в обличчя потерпілої ОСОБА_5 та два удари їй по голові металевою каструлею. ОСОБА_5 в ході чинення опору вибила ніж у ОСОБА_4 після чого останній, схопив інший ніж, яким наніс декілька ударів в обличчя потерпілої ОСОБА_5 Всього ОСОБА_4 наніс ножами близько 10 ударів в обличчя потерпілій ОСОБА_5

Згідно висновку судово-медичної експертизи №384 від 20.11.2014 року потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівого очного яблука в випадінням внутрішньо очних оболонок, множинних колото - різаних ран обличчя, волосяної частини голови, шиї, обох кистей, різана рана слизової піднебіння, черепно - мозкової травми , струсу головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм розладу здоров'я пов'язаного зі стійкою втратою працездатності, не менше ніж на одну третину.

При цьому, судом зазначено, що ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно - небезпечних діянь передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.125 КК України не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність (на час скоєння суспільно - небезпечних діянь йому виповнилось 13 років). /а.с.6-11/

Ухвала суду першої інстанції набрала законної сили.

Відповідно до ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, потерпілій ОСОБА_5 внаслідок суспільно небезпечних дій малолітнього ОСОБА_4 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм розладу здоров'я пов'язані зі стійкою втратою працездатності, не менше ніж на одну третину.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_5 в період з 02.10.2014 року по 04.10.2014 року перебувала на лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії, а в період з 04.10.2014 року по 13.10.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні комунальної Лубенської центральної міської лікарні. На лікування отриманих тілесних ушкоджень лікарнею було понесено витрати в сумі 3301 грн. 63 коп. Вказані обставини підтверджуються відповідною довідкою за підписом головного лікаря Лубенської КЦМЛ, /а.с.5/ а також детальним розрахунком витрат на лікування ОСОБА_5 за підписом головного лікаря та головного бухгалтера комунальної Лубенської ЦМЛ.

Також, вказані обставини підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_9, яка пояснила суду, що працює бухгалтером в Комунальній Лубенській ЦМЛ і витрати на лікування потерпілої ОСОБА_5 відповідають наданому розрахунку №01-8/714 від 28.04.2015 року. При перевірці фінансовою інспекцією витрат медичного закладу на лікування порушень вимог законодавства не встановлено.

В судовому засіданні відповідачі проти правильності проведеного розрахунку витрат на лікування не заперечили.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення був малолітнім, витрати на лікування потерпілої ОСОБА_5 слід стягнути з його батьків, якими є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

При цьому, стягнення завданої шкоди з батьків слід провести солідарно, оскільки у відповідності до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Приймаючи до уваги, що медичний заклад, який провів лікування потерпілої ОСОБА_5, перебуває у власності територіальної громади Лубенської міської ради, кошти на відшкодування витрат на лікування слід зарахувати до відповідного бюджету.

Суд критично ставиться до заперечень ОСОБА_2 про те, що вона відшкодувала ОСОБА_5 матеріальну шкоду заподіяну здоров'ю, оскільки вказане відшкодування стосується витрат понесених потерпілою на відновлення здоров'я, водночас не стосується оплати медичних послуг наданих потерпілій безкоштовно медичним закладом.

Також суд відхиляє заперечення проти позову відповідача ОСОБА_3 про те, що послуги з лікування потерпілої в лікарні є безкоштовними, а тому відшкодуванню не підлягають. Отримання безкоштовних послуг в закладі охорони здоров'я є підставою для звільнення від сплати відповідної компенсації потерпілій, однак не стосується відшкодування витрат на лікування закладу охорони здоров'я. Такі доводи відповідача є неправильним трактування норм чинного законодавства.

Керуючись ст.ст.1178, 1190, 1206 ЦК України, ст.ст.57, 60, 61, 212-218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов поданий Лубенським міжрайонним прокурором Полтавської області в інтересах фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь фінансового управління виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області 3301 гривню 63 копійки витрат, понесених Комунальною Лубенською центральною міською лікарнею на лікування потерпілої ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави по 121 грн. 80 коп. судового збору з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.