Справа № 758/6601/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання інвестиційного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що у 12.08.2011 році між відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено інвестиційний договір, відповідно до пункту 1.1. якого сторони домовились про взаємодію між собою та участь у будівництві комплексу, шляхом інвестування в об'єкт інвестиції власних коштів, інтелектуальних навичок, виробничого досвіду з отриманням у спільну часткову власність відповідних часток у комплексі на умовах та в порядку, передбаченим договором.

Вказує, що відповідно до умов вищезазначеного інвестиційного договору комплекс було визначено як будівлю готельного комплексу, розміщену за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку 0,0618 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на якій буде розміщено будівлю (загальна площа будівлі - 1 700 кв.м., поверховість будівлі - 5 поверхів, термін завершення будівництва комплексу - до 31.08.2012 року).

Зазначила, що відповідно до умов інвестиційного договору (п.3.1.1, 3.3.1, 3.5.1, 3.7.1) відповідачі як інвестори домовились інвестувати в об'єкт інвестицій кожний по 80 000 гривень до 31.07.2012 року. Крім того, відповідач ОСОБА_3 також вніс у якості інвестиції - право власності на земельну ділянку 0,0618 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Крім того, вказала, що на момент укладання вищезазначеного інвестиційного договору, вона та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, однак останній взяв на себе зобов'язання внести право власності на земельну ділянку 0,0618 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та грошові кошти в розмірі 80 000 гривень, які є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя без її письмової згоди.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки вищезазначений інвестиційний договір порушує її права та законні інтереси, змушена була звернутись до суду з цим позовом та просить визнати його недійсним.

Представник позивачки ОСОБА_9 у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити з підстав, викладених у ньому.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 у судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він не необгрунтований належними доказами та безпідставно заявлений.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_11 у судове засідання не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, однак подали до суду заяви , у яких позов визнали та посили його задоволити з підстав, викладених у ньому та проводити судовий розгляд у їх відсутності, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у їх відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Відповідачка ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Судом встановлено, що 12.08.2011 році між відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено інвестиційний договір, відповідно до пункту 1.1. якого сторони домовились про взаємодію між собою та участь у будівництві комплексу, шляхом інвестування в об'єкт інвестиції власних коштів, інтелектуальних навичок, виробничого досвіду з отриманням у спільну часткову власність відповідних часток у комплексі на умовах та в порядку, передбаченим договором (а.с.7-12).

Відповідно до умов вищезазначеного інвестиційного договору сторони домовились, що термін комплекс було визначено як будівлю готельного комплексу, розміщена за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка 0,0618 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на якій буде розміщено будівлю з технічними характеристиками: загальна площа будівлі - 1 700 кв.м., поверховість будівлі - 5 поверхів, термін завершення будівництва комплексу - до 31.08.2012 року.

Відповідно до умов інвестиційного договору (п.3.1.1, 3.3.1, 3.5.1, 3.7.1) відповідачі як інвестори домовились інвестувати в об'єкт інвестицій кожний по 80 000 гривень до 31.07.2012 року. Крім того, відповідач ОСОБА_3 також вніс у якості інвестиції - право власності на земельну ділянку 0,0618 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (п.3.3.).

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначену земельну ділянку 0,0618 га, кадастровий номер НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_3 придбав відповідно до договору купівлі-продажу від 29.09.2011 року (а.с.14-17).

Крім того слід зазначити, що оскільки на час укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідач ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_2 (а.с.13) останньою було надано згоду на купівлю-продаж, у відповідності до п.3.7 цього договору.

Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

З огляду на положення статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 2 статті 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до статті 61 Сімейного кодексу України (далі - СК України), об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Під майном згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України маються на увазі не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обов'язки.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

У зв'язку з вищевикладеним, судом встановлено, що інвестиційний договір від 12.08.2011 року, укладений між відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з відсутністю згоди на його укладення дружини відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1

Відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України рішення ґрунтується на дослідженні наявних в справі доказах.

Проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки він обґрунтований належними у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України та знайшов своє доведення в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 16, 202, 203, 215-216, 358, 361 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 65 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 3-14, 57-60, 88, 213- 215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання інвестиційного договору недійсним - задоволити.

Визнати недійсним інвестиційний договір від 12.08.2011 року укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич