УхвалА

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Кафідової О.В., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці», треті особи: прокуратура Маньківського району Черкаської області, відділ Держкомзему у Маньківському районі Черкаської області, Маньківський районний виробничий відділ Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК», про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 4,5555 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 2 вересня 2004 року. 21 вересня 2004 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Кищенці» (далі - ТОВ «Кищенці») було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. У вересні 2014 року він вирішив використовувати земельну ділянку для своїх потреб та повідомив про свій намір ТОВ «Кищенці» і просив повернути йому земельну ділянку. 30 вересня 2014 року він отримав від ТОВ «Кищенці» лист, з якого дізнався про існування додаткової угоди від 10 вересня 2008 року, якою змінено строк договору оренди земельної ділянки на 20 років. Указував, що зазначену додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки він не підписував, згоди на її укладення не давав.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнати недійсною додаткову угоду від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі від 21 вересня 2004 року та зобов'язати ТОВ «Кищенці» усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження земельною ділянкою.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано додаткову угоду від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі від 21 вересня 2004 року, укладену між ОСОБА_4 та ТОВ «Кищенці», яка зареєстрована Маньківським районним виробничим відділом Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК» 16 січня 2009 року, недійсною. Зобов'язано ТОВ «Кищенці» усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 4,5555га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 2 вересня 2004 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Кищенці», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суди, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку, про те що спірна додаткова угода від 10 вересня 2008 року до договору оренди земельної ділянки від 21 вересня 2004 року підписана не позивачем, а іншою особою, яка не мала повноважень на вчинення такої дії, що підтверджено також комплексною судово-технічною експертизою документів та почеркознавчою експертизою, тому відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України така угода є недійсною.

Посилання касаційної скарги на положення ст. 241 ЦК України безпідставне, оскільки матеріалами справи не встановлено щоб позивач видавав якомусь представнику довіреність на укладення договору від його імені.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» відхилити.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Кафідова

В.А.Черненко