АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4471/15 Справа № 201/4075/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Трещов В. В. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Левцунові І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Юлія Володимирівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання права власності та витребування майна, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2015 року скасовано заборону будь-яким чином відчужувати квартиру АДРЕСА_1, накладену ухвалою цього ж суду від 04 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання права власності та витребування майна.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, визнання права власності та витребування майна.

27 березня 2014 року позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладання заборони будь-яким чином відчужувати квартиру АДРЕСА_1.

04 квітня 2014 року заява про забезпечення позову ОСОБА_4 задоволена, накладено заборону відповідачам чи іншим особам будь-яким чином відчужувати квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 цього Кодексу види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року №9 роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів (п.4).

Ухвала про забезпечення позову постановлюється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (п.7).

06 березня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме заборони відповідачам чи іншим особам будь-яким чином відчужувати квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року за ним визнано право власності в порядку спадкування за законом на частину спірної квартири та витребувано її від відповідача ОСОБА_2, у зв'язку з чим він звернувся до реєстраційної служби з метою реєстрації права власності, проте через реєстрацію обтяження йому було відмовлено у вчиненні реєстраційних дій.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2015 року заяву ОСОБА_4 задоволено, скасовано заборону відчуження спірної квартири, накладену ухвалою цього ж суду 04 квітня 2014 року.

У відповідності до ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року №9 роз'яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Постановляючи 19 березня 2015 року ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно послався на те, що у зв'язку з тим, що рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року набрало законної сили, а тому на підставі ч.6 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані.

Оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам норм матеріального й процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційних скарг стосовно того, що на рішення апеляційного суду від 18 лютого 2015 року подано касаційну скаргу, не можуть слугувати підставою для скасування ухвали, оскільки відповідачі на стадії касаційного розгляду справи не позбавлені права звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційних скарг не є суттєвими і немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.