Справа № 569/6029/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015 м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника Рівненського державного гуманітарного університету

ОСОБА_3,

представника відокремленого структурного підрозділу санаторію

профілакторію Рівненського державного гуманітарного університету

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського державного гуманітарного університету, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відокремлений структурний підрозділ санаторій профілакторій Рівненського державного гуманітарного університету, про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за відпустку і середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, збільшили розмір позову в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просять суд стягнути з Рівненського державного гуманітарного університету (далі РДГУ) на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 913,80 гривень, компенсацію за невикористану відпустку у сумі 648,90 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9138 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що ОСОБА_1 з 01 лютого 1988 року по 23 січня 2015 року працювала сестрою медичною у відокремленому структурному підрозділі санаторії-профілакторії РДГУ (далі санаторій-профілакторій). 23 січня 2015 року позивач була звільнена з роботи за власним бажанням. В порушення вимог статті 116 КЗпП України при звільненні відповідач не провів з нею остаточного розрахунку і не виплатив заробітну плату у сумі 913,80 гривень та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 648,90 гривень. Оскільки вказана заборгованість не виплачена і на теперішній час, просять стягнути її з відповідача на користь позивача, а також, у відповідності до вимог статті 117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого за розрахунками позивача становить 9138 гривень.

Представник РДГУ ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав і в задоволенні позову просить суд відмовити за його безпідставністю.

На заперечення позовних вимог посилається на те, що фінансування витрат на оплату праці медичних працівників санаторію-профілакторію здійснювалося виключно за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Оскільки внаслідок законодавчих змін таке фінансування з 01 січня 2015 року було припинено, з позивачем, яка звільнилася з роботи 23 січня 2015 року, не було проведено остаточного розрахунку. Не заперечує наявності заборгованості перед позивачем по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, однак не погоджується з розмірами вказаних виплат і вважає, що проведений позивачем розрахунок є невірним. На думку представника відповідача розмір заборгованості по заробітній платі становить 734,42 гривень, а компенсації за невикористану відпустку 472,00 гривні. Разом з тим вважає, що обовязок виплати вказаних сум лежить не на РДГУ.

Представник санаторію-профілакторію ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що санаторій-профілакторій є бюджетною організацією і власної господарської діяльності не здійснював. Згідно Положення про санаторій-профілакторій його власником є РДГУ, який здійснює матеріально-технічне забезпечення діяльності санаторію-профілакторію. Фінансування оплати праці медичних працівників, лікування, проживання та харчування осіб у санаторії-профілакторії до 01 січня 2015 року здійснювалося за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Внаслідок змін в законодавстві таке фінансування з 01 січня 2015 року було припинено. Факт заборгованості перед позивачем по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку не оспорює. Непроведення розрахунку з позивачем при її звільненні пояснює відсутністю фінансування.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 лютого 1988 року працювала в санаторії-профілакторії на посаді сестри медичної.

Згідно наказу головного лікаря санаторію-профілакторію від 23 січня 2015 року № 5 ОСОБА_1 була звільнена з роботи з 23 січня 2015 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.

При звільненні ОСОБА_1 з роботи з нею не було проведено остаточного розрахунку, а саме, не була виплачена заробітна плата за 10 робочих днів січня 2015 року та компенсація за невикористану відпустку за період з 01 вересня 2014 року по 23 січня 2015 року.

Вказані обставини сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, визнаються, а тому, відповідно до вимог частини першої статті 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

За розрахунками позивача, з якими відповідач не погоджується, розмір невиплаченої позивачу заробітної плати становить 913,80 гривень, а компенсації за невикористану відпустку 648,90 гривень.

Оскільки позивачем розрахунок як заробітної плати, так і компенсації за невикористану відпустку, проведений на підставі фактичної оплати праці позивача згідно довідки про доходи та у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, він приймається судом до уваги при вирішенні спору.

Як слідує з постанови Президії Рівненської обласної ради профспілок від 15 квітня 1981 року та Положення про відокремлений структурний підрозділ санаторій-профілакторій Рівненського державного гуманітарного університету, затвердженого ректором РДГУ (далі Положення), санаторій-профілакторій РДГУ створений у 1981 році на основі постанови Президії профспілок Рівненської обласної ради від 01 квітня 1981 року за згодою відділу УРПС з державного соціального страхування і ЦК профспілки працівників освіти, вищої школи і наукових установ. Згідно наказу РДГУ № 73 від 31 березня 2006 року санаторій-профілакторій введений до складу РДГУ як відокремлений структурний підрозділ без права юридичної особи. Власником санаторію-профілакторію є РДГУ (пункти 1.1., 2.1. Положення).

Безпосереднє керівництво та контроль за діяльністю санаторію-профілакторію здійснює головний лікар, який несе відповідальність за організацію лікування і обслуговування пацієнтів, направлених у санаторій-профілакторій, а також за фінансово-господарську діяльність (пункт 5.2. Положення).

Головний лікар санаторію-профілакторію, серед іншого, приймає та звільняє з роботи працівників санаторію-профілакторію, розпоряджається у встановленому порядку майном і коштами санаторію-профілакторію, є головним розпорядником коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, виділених на часткове фінансування санаторію-профілакторію (пункт 5.3. Положення).

Відповідно до пункту 6.3. Положення, витрати на оплату праці медичних працівників санаторію-профілакторію передбачаються за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в той час як витрати на матеріально-технічне забезпечення санаторію-профілакторію здійснюються власником (РДГУ) за рахунок власних коштів (пункт 6.4. Положення).

Договором на часткове фінансування за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності санаторію-профілакторію Рівненського державного гуманітарного університету у 2014 році від 08 січня 2014 року, укладеним між Рівненським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Рівненським державним гуманітарним університетом, у 2014 році було забезпечено фінансування оплати праці медичних працівників санаторію-профілакторію.

Однак, у 2015 році таке фінансування було припинено. Виконавча дирекція Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності своїм листом «Про часткове фінансування санаторію-профілакторію РДГУ за рахунок коштів Фонду» від 06 січня 2015 року № 06/26, отриманим відповідачем 19 січня 2015 року, повідомило ректора РДГУ про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII (набрав чинності 01 січня 2015 року), у 2015 році не передбачено здійснення часткового фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Враховуючи встановлені по справі обставини та приймаючи до уваги положення статей 55,58 ГК України, статей 95,96 ЦК України, частини другої статті 30 ЦПК України, частини першої статті 21, статті 116 КЗпП України, суд прийшов до висновку, що заборгованість по заробітній платі у сумі 913,80 гривень та компенсація за невикористану відпустку у сумі 648,90 гривень підлягають стягненню на користь позивача з відповідача РДГУ, як власника санаторію-профілакторію, і позов у цій частині суд визнає обґрунтованим та доведеним.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то вказані вимоги суд визнає недоведеними та безпідставними.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Приймаючи до уваги порядок та джерела фінансування витрат на оплату праці медичних працівників санаторію-профілакторію, а також обставини припинення такого фінансування та обставини звільнення позивача, суд не вбачає вини відповідача, як власника санаторію-профілакторію, у невиплаті належних позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що виключає відповідальність РДГУ за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Рівненського державного гуманітарного університету на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 913 (девятсот тринадцять) гривень 80 копійок та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 648 (шістсот сорок вісім) гривень 90 копійок, а всього 1562 (одну тисячу пятсот шістдесят дві) гривні 70 копійок.

В позові ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити за їх недоведеністю та безпідставністю.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати.

Стягнути з Рівненського державного гуманітарного університету в доход держави судові витрати по справі у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі 26 червня 2015 року.

Суддя: Куцоконь Ю.П.