Справа № 462/8161/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року Залізничний районний м. Львова в складі:

головуючого-судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, суд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником спірної квартири на підстав договору купівлі-продажу квартири від 28.04.2012 року, укладеного із ОСОБА_3 Зазначив, що до моменту набуття права власності на цю квартиру, за заявою попереднього власника, в ній був зареєстрований відповідач, хоча не проживав та на день подання позову не проживає в квартирі. Речей останнього в ній немає, за комунальні послуги не сплачує. Оскільки, реєстрація ОСОБА_2 в квартирі, позбавляє його права повною мірою здійснювати правомочності власника, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою та зняти останнього з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позо задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що між ним та попереднім власником квартири було укладено договір житлового найму, проте ОСОБА_3, попередній власник, продала квартиру позивачеві та змінила ключі від вхідних дверей до неї, а тому він з 22.12.2012 року не користуватися квартирою, його речей в ній дійсно немає, за комунальні послуги він не сплачує. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подав, про причини неявки не повідомив, а тому суд приходить до переконання про можливість проведення розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, а також відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що відповідачу ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2012 року, належить квартира АДРЕСА_1 /а.с.7/, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.05.2012 року /а.с.8/.

На підставі нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 28.03.2005 року №2409 ОСОБА_2 було надано згоду на тимчасову реєстрацію строком на три роки у квартирі АДРЕСА_1 /а.с.9/.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку № 2674 від 17.11.2014 року у вказаній квартирі, зареєстрований позивач ОСОБА_1, малолітній син позивача - ОСОБА_5 /а.с.11/ та відповідач ОСОБА_2 /а.с.12/.

Відповідно до ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на свій розсуд.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст.383 та ст.391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.03.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.11.2014 року скасовано, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04.09.2013 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення - відмовлено за безпідставністю позовних вимог, залишено в силі.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зазначеного вище рішення суду касаційної інстанції, посилання ОСОБА_2 на те, що між ним та ОСОБА_3 було укладено договір найму спірної квартири не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заявляючи вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом на підставі ст.98 ЖК України, позивач стверджує, що відповідач був тимчасовим жильцем.

Відповідно до ч.3 ст.98 ЖК України тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Разом з тим, посилання позивача на таку норму матеріального права з огляду на наведені вище обставини справи, є суперечливою та взаємовиключною позицією.

Крім цього, спірна квартира має одну кімнату, житловою площею 16,9 кв.м, що є підставою неможливості поселення в ній тимчасового мешканця у силі ч.2 ст.98 ЖК України.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що під час розгляду справи позивачем суду не було надано доказів у підтвердження проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі, у тому числі і у якості тимчасово мешканця у розумінні ст.98 ЖК України, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову із підстав зазначених у позові слід відмовити.

Керуючись ст.98 Житлового кодексу України, ст.ст. 316, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняття його з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення мо же бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.