АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

23 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача 23358,68 грн. заборгованість за кредитом, 6022,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 550 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом та штраф 500 грн. фіксована частина та 1496,54 процентна складова.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач через свого представника звернувся з апеляційною скаргою в якій вказав на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування скарги зазначив, що позивачем не вказано у зв'язку з чим було підвищено суму тіла кредиту та не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем цих грошових коштів, а судом не забезпечено заяву відповідача про витребування таких доказів. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження існування заборгованості в сумі, яку просить стягнути позивач. Вказував на те, що у Банку відсутні правові підстави для одночасного стягнення пені та штрафу за порушення грошового зобов'язання, оскільки, це призведе до подвійного притягнення особи до юридичної відповідальності за одне й теж саме порушення.

Зазначив, що у зв'язку з істотною зміною обставин, а саме з настанням світової фінансової кризи та зміною курсу долара США у співвідношенні до гривні більше ніж на 10%, у порівнянні з курсом на час укладення договору у суду були всі підстави для застосування до вказаних правовідносин ст. 652 ЦК України.

Просив рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених в ній.

Представник Банку - Олейник Н.О. в суді апеляційної інстанції просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 вересня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір, шляхом приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким Банк надав клієнту кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 18000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п. 2.1.1.2.3 п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Умов) Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та /або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 15.04.2014 року у нього виникла прострочена заборгованість у розмірі 24 411,43 грн. про що Банк повідомив Позичальника, направивши на його на адресу досудову вимогу та надано термін для погашення заборгованості протягом семи днів з дня отримання повідомлення.

Станом на 30 червня 2014 року заборгованість відповідача за кредитом становила: за кредитом - 23358, 68 грн.; по процентам за користування кредитом - 6022,03 грн.; - 550,00 грн. - заборгованість по комісії 100 грн. та по пені та комісії за користуванням кредитом 450 грн., а також штраф у розмірі 1996, 54 грн., з яких - 500,00 грн. (фіксована частина) та 1496,54 грн. - (процентна складова), а всього - 31927,25 грн.

Суд першої інстанції встановивши факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, та керуючись ст. 509, 526, 1054 ЦК України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Згідно ч. 2 ст: 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до вимог статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно д п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому із грошових зобов'язань передбачених договором більше чим на 30 днів, клієнт зобов'язаний виплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов, Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо невірного визначення судом розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки заборгованість зазначена в досудовій вимозі Банку та наданому розрахунку до позовної заяви стосуються різних періодів. Факт направлення досудової вимоги не припиняє зобов'язань за кредитним договором. Крім того належних доказів у розумінні ст. 10, 60 ЦПК України на спростування визначеного розміру заборгованості відповідачем до суду не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірної зміни тарифів колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки на підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http://priyatbankjia/tenms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків.

Посилання апелянта на ст. 652 ЦК України та доводи щодо наявності підстав для розірвання договору з посиланням на зміну істотних обставин, якими сторони керувалися при укладенні кредитного договору, а саме, зміну курсу долара до гривні більше ніж на 10%, нестабільну ситуацію на валютному ринку, настання світової кризи тощо, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не були предметом судового розгляду. З зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до суду не звертався.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо застосування судом подвійної цивільно-правової відповідальності, оскільки питання про стягнення пені та штрафу вирішено судом відповідно до умов договору у якому встановлено різні види цивільно-правової відповідальності за різні порушення і одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання судом положень закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України у справі № 6-116цс13.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/16196/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3672/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.