Ухвала

іменем україни

17 квітня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 14 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені по сплаті аліментів,

в с т а н о в и в:

11 лютого 2015 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений скаржником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд із вказаним вище позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання спільного сина ОСОБА_4 у розмірі 100 890,92 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 14 січня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 45 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення змінити в частині розміру стягнутої пені, зменшивши її до 5 000 грн, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керуючись положеннями ст. 196 СК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру стягнутої пені з відповідача за прострочення сплати аліментів.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2014 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 14 січня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені по сплаті аліментів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ