РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука, Полтавської області в складі: головуючого судді - Рибалка Ю.В.,

при секретарі - Стрижак С.В.,

за участі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В позові вказувала, що з 25 лютого 2006 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем і знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач не проживає з позивачем разом, кошти на утримання дитини не надає.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві позивач просила суд стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому не заперечувала, щодо стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з нього стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання інших його дітей.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

На підставі ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 181 Сімейного кодекс) України, за домовленістю між батьками дитини той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 N З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодекс) України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України: стану здоров'я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо.

Аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову на підставі ч. 1 ст. 191 СК України.

Судом достовірно встановлено, що 25.02.2006 позивач уклала шлюб зі ОСОБА_2, який зареєстрували у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем і знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач не проживає з позивачем разом, кошти на утримання дитини не надає.

Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.12.2005 з нього стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання двох інших його дітей. На даний час одному з них вже виповнилось 18 років.

З огляду на дані обставини, суд вважає, що вимоги позивача відносно стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають частковому задоволенню, з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів на утримання малолітньої дитини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 75-80, 180-184 Сімейного Кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки платника податків: НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення даного позову до суду (12.06.2015) і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка