ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/416/15-ц
Провадження № 2/210/806/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" червня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Лейбенко В.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Бершадської Л.С.,

свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання за адресою однією сім'єю, та визнання права на отримання страхової виплати в результаті смерті чоловіка, -

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач ОСОБА_2 з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що з 02 березня 2001 вона та ОСОБА_6 проживали однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. За час сімейного життя в них народилося дві доньки: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. ЇЇ чоловік працював на Публічному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», за професією - машиніст насосних установок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 з її чоловіком стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав травму тулуба на нижніх кінцівок, несумісну з життям.

Керуючись положеннями, зазначеними в ч.3 ст.33 Закону, вона звернулась до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з питанням щодо сплати їй страхової виплати, внаслідок смерті чоловіка. Однак, Фондом їй було відмовлено у виплаті страхових виплат, внаслідок смерті чоловіка, посилаючись на відсутність факту проживання її і чоловіка однією сім'єю, оскільки у них з чоловіком були різні місця реєстрації, в неї - АДРЕСА_1; в чоловіка - АДРЕСА_2. Отже, відповідно до відмови Фонду, вона матиму право на отримання страхових виплат, внаслідок смерті чоловіка, лише після встановлення факту проживання однією сім'єю її та чоловіка.

Вважає, що Фондом неправомірно було не визнано її право на отримання страхових виплат, внаслідок смерті її чоловіка, в результаті нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, яке передбачено ч.3 ст.33 Закону, що й змусило її звернутися з позовною заявою до суду.

На підставі вищевикладеного просила суд позовні вимоги задовольнити.

Присутня у судовому засіданні позивач ОСОБА_2 надала пояснення по суті справи, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити їх у повному обсязі

Присутній у судовому засіданні представник відповідача Бершадська Л.С. надала пояснення по суті справи, проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, надала письмові заперечення, в яких посилалася на ті обставини, що ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, де вказала, що є дружиною загиблого на виробництві ПАТ «Інгулецький ГЗК» ОСОБА_6, який мешкав за адресою: АДРЕСА_2. Позивачка стверджує, що вони мешкала разом з загиблим, виконувала обов'язки як члена сім'ї, мешкала з ним постійно в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та вела разом спільне господарство.

Для одноразової страхової виплати у зв'язку з загибеллю її чоловіка ОСОБА_6 їй необхідно встановити факт сумісного проживання з ним. « Відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону від 23 вересня 1999 року №1105 - XIV «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Закону від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» ( в редакції Закону від 21 листопада 2002 року №229-ІV), Кодексу законів про працю України, а також законодавчих та інших нормативно - правових актів у тій їх частині, що не суперечить Закону №1105 - XIV «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105 - XIV - некомерційна самоврядна організація , що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст.16 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105 - XIV передбачено, що безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Згідно ст.17 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105 - XIV правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків, зокрема, спрямовує і контролює діяльність виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів; затверджує інструкцію про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів, погоджену з Національним банком України і спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, інші нормативні документи, що регламентують внутрішню діяльність Фонду.

Рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійному захворюванні» - «Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами».

Позивачці відмовлено в прийнятті документів оскільки відповідно до абз.2 ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійному захворюванні» - «Фонд соціального страхування від нещасних випадків може відмовити у виплатах і наданні соціальних послуг, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не пов'язаний з виробництвом.».

Стаття 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійному захворюванні» визначає що: «Нещасний випадок - це обмежена в часі подія на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися в процесі виконання ним трудових обов'язків, в наслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Під час виконання трудових обов'язків ОСОБА_6 стався нещасний випадок в наслідок чого останній помер.

За наслідками нещасного випадку складено Акт Н-1 №4 від 22 грудня 2014 року та Акт спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком від 22 грудня 2014 року, де зазначено що померлий ОСОБА_6 мешкав за адресою АДРЕСА_2, члени сім'ї які перебувають на утриманні потерпілого зазначені доньки ОСОБА_7 2001 року народження та ОСОБА_8 2009 року народження.

Акт набирає чинності з моменту складання.

Відповідно до п.47 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМ України №1232 від 30 листопада 2011 року, - «У разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім'ї чи особи, яка представляє його інтереси, із змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку».

Станом на 01 лютого 2015 року ні Акт за формою Н-1, ні Акт спеціального розслідування не був оскаржений в суді.

Відповідно до статті 28 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховими виплатами є грошові суми, які згідно із ст.21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам ,які мають на це право , у разі настання страхового випадку.

До складу таких грошових сум, зокрема, входить страхова виплата в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні потерпілого), страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до п.1 ст.33 ЗУ «Про соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого...». Пунктом 2 вище вказаної статті передбачено, що «Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають дружина... (чоловік) або один з батьків померлого, чи іншій члени сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів,сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.».

Постановами відділення Фонду від 30 січня 2015 року були призначені щомісячні страхові виплати в розмірі 1364,85грн. на кожну з доньок загиблого а також одноразова страхова виплата утриманцям в разі смерті потерпілого в розмірі 24360 грн. на кожну доньку.

Пунктом 7 ст.34 Закону України «Про соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання» передбачено, що - «У разі смерті потерпілого в наслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім"ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого».

Одноразова допомога на сім'ю загиблого ОСОБА_6 не призначалась оскільки позивачка не зверталась до відділення Фонду з даним питанням.

На підставі вищевикладеного просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сусідами позивача ОСОБА_2 по будинку, надали пояснення по суті справи, підтвердили обставини викладені позивачем в її позовній заяві, пояснили, що дійсно ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_6 проживали однією сім'єю як чоловік та жінка з моменту реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство та побут. Також пояснили, що подружжя має двох дочок. Підтвердили той факт, що проживало подружжя за вказаною адресою по день смерті ОСОБА_6, а позивач ОСОБА_2 продовжує проживати за вказаною адресою і по теперішній час.

Вислухавши пояснення сторін та свідків, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 (а.с.4, 5) та померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11) ОСОБА_6 (а.с.6, 7), перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданого 02 березня 2001 року виконавчим комітетом Інгулецької міської ради Інгулецького району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.8), та відповідними відмітками в паспортах позивача ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 (а.с.4, 6).

Від спільного шлюбу подружжя має двох доньок: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Факт смерті ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10 листопада 2014 року, серії НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області (а.с.11).

З копії акту №4 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 22 грудня 2014 року, копії лікарського свідоцтва про смерть №140, та копії акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19.00 годині на ПАТ «ІНГЗК» від 16 грудня 2014 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 з чоловіком позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав травму тулуба на нижніх кінцівок, несумісну з життям (а.с.12-17, 37, 43-48).

З копії акту комісії під головуванням майстра дільниці №3/19 ТОВ «УЮТ-2011» від 28 листопада 2014 року вбачається, що комісією було встановлено факт проживання ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 однією сім'єю з 2004 року по день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

З копії довідки сільського голови Новомалинівської сільської ради №640 від 05 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_6 до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. За вказаною адресою також була зареєстрована його мати ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.19).

З акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_9, 1939 року народження вбачається, що остання проживала і проживає сама. До дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 з нею був зареєстрований син ОСОБА_6, який не проживав за цією адресою. 3 березня 2001 року ОСОБА_6 проживав зі своєю родиною, дружиною ОСОБА_2 та спільними доньками ОСОБА_7, ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1, що підтвердила мати ОСОБА_9 та свідки (а.с.36).

Постановами відділення Фонду від 30 січня 2015 року були призначені щомісячні страхові виплати в розмірі 1364,85грн. на кожну з доньок загиблого а також одноразова страхова виплата утриманцям в разі смерті потерпілого в розмірі 24360 грн. на кожну доньку (а.с.49, 50, 51, 52, 53).

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В розумінні ст.3 СК України, сім`я - це союз двох або кількох осіб, котрі є членами сім`ї. Одинока особа не є сім`єю, а лише має права члена сім`ї (ч.3 ст. 3 СК України). Члени сім`ї пов`язані спільним побутом, що стосується лише тих випадків, коли члени сім`ї проживають разом. Положення закону стосовно наявності взаємних прав і обов`язків членів сім`ї містять вказівку не на ознаку сім`ї, а на наслідки визнання спільних осіб сім`єю: якщо конкретні особи визнаються членами однієї сім`ї, то між ними існують сімейні відносини і у них виникають взаємні права і обов`язки.

Відповідно до ст.28 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страхові виплати, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно із ч.7 ст.34 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Відповідно до ст.33 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Згідно з п.п.1.2, 6.1.4, 6.1.8 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року, у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право: 1) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 2) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; 3) щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого (щомісячна страхова виплата); 4) страхову виплату потерпілому у розмірі його середньомісячного заробітку при тимчасовому переведенні його на легшу нижчеоплачувану роботу; 5) страхову виплату потерпілому під час його професійної реабілітації; 6) щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого; 7) відшкодування вартості ритуальних послуг, пов'язаних з похованням померлого.

Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені ст.33 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 14, 60, 88, 213, 223 ЦПК України, ст.3,75 СК України, Законом України від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрати працездатності», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання за адресою однією сім'єю, та визнання права на отримання страхової виплати в результаті смерті чоловіка - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1, з моменту реєстрації шлюбу, тобто - 02 березня 2001 року, та по день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, право на отримання страхових виплат, в результаті смерті її чоловіка, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_6, внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 19 червня 2015 року.

Суддя: Н. Ю. Вікторович