Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4726/15-ц Головуючий у 1-й інст. Моголівець І.А.
Категорія 55 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства „Коростенський завод МДФ (далі ПАТ „Коростенський завод МДФ) про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою ПАТ „Коростенський завод МДФ на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2015 року

встановила:

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ „Коростенський завод МДФ на користь ОСОБА_1 2645 грн нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати.

Стягнуто з ПАТ „Коростенський завод МДФ на користь ОСОБА_1 4526,40 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2015 року по 28 лютого 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ „Коростенський завод МДФ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд не дав належну правову оцінку діям відповідача щодо відрахувань із заробітної плати позивача на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав їх необґрунтованими.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 працював водієм навантажувача вилочного транспортного відділу ПАТ „Коростенський завод МДФ і 31.12.2014 р. був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с. 21, 47).

Згідно з довідкою ПАТ „Коростенський завод МДФ від 26.02.2015р. за №151 у грудні 2014 року до виплати ОСОБА_1 належало 4601,75 грн (а.с.9).

Однак, за грудень 2014 року позивачу виплачено лише 1956,75 грн.

Дану обставину визнали сторони. А тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України вона не підлягає доказуванню.

Як пояснив представник відповідача та про що свідчить наказ №101 від 31.12.2014 р. решта належної до виплати заробітної плати в розмірі 2645 грн була утримана з позивача на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

Відповідно до ст.136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

З матеріалів справи видно, що шкода, заподіяна підприємству внаслідок пошкодження плит МДФ була виявлена відповідачем 30.12.2014 р., а утримання із заробітної плати, в порушення вимог ст. 136 КЗпП України, проведені товариством 31.12.2014 р. без попереднього повідомлення про це ОСОБА_1 та без дотримання строку, визначеного вищевказаною нормою.

Оскільки відповідачем не дотримано порядку покриття шкоди, заподіяної працівником, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення утриманої суми заробітної плати на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач правомірно з додержанням вимог закону провів утримання із заробітної плати ОСОБА_1 спростовуються вищенаведеним.

Згідно з вимогами ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З огляду на те, що в порушення вимог ст.116 КЗпП України, в день звільнення повний розрахунок з позивачем проведено не було, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в межах заявлених вимог за період 01 січня 2015 року по 28 лютого 2015 року.

Обрахунок середнього заробітку за час затримки судом першої інстанції проведено вірно з дотриманням чинного законодавства.

При цьому суд правильно прийняв до уваги довідку про доходи за №151 від 26.02.2015 р., оскільки вона підписана головним бухгалтером та генеральним директором і скріплена печаткою.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань щодо неправильності проведеного судом обрахунку середнього заробітку за час затримки.

Доводи апеляційної скарги про дотримання відповідачем вимог закону при видачі трудової книжки, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вони не стосуються позовних вимог.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив по суті правильне рішення, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ „Коростенський завод МДФ відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: