Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/834/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

18 жовтня 2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про солідарне стягнення суми боргу за кредитним договором.

Посилалось на те, що 27.05.2008 року між ПАТ "Райффазен Банк Аваль" та ОСОБА_5 укладено договір № 014/17-39/1695-34, за умовами якого ОСОБА_5 надано кредит в розмірі 55 800 доларів США зі сплатою 14 % відсотків річних на строк 120 місяців по 26.05.2018 року для використання на споживчі цілі під заставу нерухомості.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника ОСОБА_5 в умовах кризисних явищ в економіці України, 20.03.2009 року між позивачем та позичальником укладено додаткову угоду № 014/17-39/1695-34/4 до кредитного договору. Згідно умов якої фактична заборгованість за кредитом в розмірі 53 871, 92 доларів США збільшується на суму заборгованості за кредитом в розмірі 2 142, 55 доларів США. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику.

Додаткова угода № 1 є невід'ємною частиною кредитного договору і відповідні положення кредитного договору застосовуються з урахуванням змін умов кредитування, внесених цією додатковою угодою.

11.05.2010 року між ОСОБА_5 та позивачем було укладено другу додаткову угоду № 014/17-39/1695-34/1 до кредитного договору, згідно якої сторонами збільшено строк кредиту на 106 календарних місяців, через що дата остаточного погашення кредиту стала становити 28.03.2027 року. За прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором, п. 16.3 кредитного встановлена відповідальність у вигляді пені в розмірі 1 % від простроченої до оплати суми, яку позичальник сплачує кредитору за кожен календарний день прострочення.

У забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 014/17-39/1695-34/1 від 27.05.2008 року. У п. 2.1 договору поруки передбачено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржника ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору, та несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з боржником за повернення суми кредиту.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_5 не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 1 968 537 грн. 55 коп., в тому числі заборгованість по кредиту 499 556 грн. 27 коп. ( 62 499,22 долара США ), заборгованість по відсотках - 210 722 грн. 26 коп. ( 26 363,35 доларів США ), пеня 1 258 258 грн. 02 коп. (157 420,12 доларів США ), яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ( а. с. 1-4 ).

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ "Райффазен Банк Аваль" заборгованість за кредитом в розмірі 1 968 537 грн. 55 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ "Райффазен Банк Аваль" судовий збір у розмірі 3 441 грн. ( а. с. 45-46 ).

17 лютого 2014 року ОСОБА_5 звернувся з заявою про перегляд заочного рішення, яка задоволена ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2014 року. Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2013 року скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку ( а. с. 51-55,74 ).

07 квітня 2014 року ПАТ "Райффазен Банк Аваль" подало до суду уточнену позовну заяву. Зазначало, що по причині неналежного виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору станом на 27.08.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 1 968 537 грн. 55 коп., в тому числі заборгованість по кредиту 499 556 грн. 27 коп. (62 499,22 долара США ), заборгованість по відсотках - 210 722 грн. 26 коп. ( 26 363,35 доларів США ), пеня 1 258 258 грн. 02 коп. ( 157 420,12 доларів США ). Вказаний борг просило стягнути солідарно з трьох відповідачів - боржника ОСОБА_5, поручителя ОСОБА_6, а також з поручителя ОСОБА_7, з яким, у забезпечення виконання умов кредитного договору, 27.05.2008 року було укладено договір поруки № 014/17-39/1695-34/2. У п. 2.1 вказаного договору поруки передбачено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржника ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору, та несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з боржником за повернення суми кредиту ( а. с. 81-84 ).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ "Райффазен Банк Аваль" заборгованість за кредитом в розмірі 499 556 грн. 27 коп.; заборгованість по відсоткам - 210 722 грн. 26 коп., всього 710 278 грн. 53 коп., а також з кожного з відповідачів судовий збір у розмірі по 1 147 грн.

В іншій частині позову відмовлено ( а. с. 149-150,171 ).

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", за апеляційною скаргою ОСОБА_5

Поручителі ОСОБА_6, ОСОБА_7 в апеляційному порядку судове рішення не оскаржили.

В апеляційній скарзі ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" посилається на безпідставну відмову у позові щодо стягнення з відповідачів пені, нарахування якої передбачено як пунктом 16.3 кредитного договору, так і статтею 549 ЦК України. Просить рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що на підставі частини 1 статті 559 ЦК України порука ОСОБА_6, ОСОБА_7 припинилася через зміни основного зобов'язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності. Просить рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року скасувати в частині солідарного стягнення боргу за кредитним договором, ухвалити нове рішення про відмову у позові щодо стягнення боргу з поручителів.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_5, його представник, поручителі ОСОБА_6, ОСОБА_7 не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не сповістили. Тому на підставі частини 2 статті 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" Пармузіна А.С., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно до вимог статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,встановлених договором,а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до вимог частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням),то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася,та сплати процентів,належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись але жим чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ).

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2008 року між ПАТ "Райффазен Банк Аваль" та ОСОБА_5 укладено договір № 014/17-39/1695-34, за умовами якого ОСОБА_5 надано кредит в розмірі 55 800 доларів США зі сплатою 14 % відсотків річних на строк 120 місяців по 26.05.2018 року для використання на споживчі цілі ( а. с.6-17 ).

Згідно статей 553,554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 014/17-39/1695-34/1 від 27.05.2008 року. У п. 2.1 договору поруки передбачено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржника ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору, та несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з боржником за повернення суми кредиту ( а. с. 18-20 ).

У забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_7. було укладено договір поруки № 014/17-39/1695-34/2 від 27.05.2008 року. У п. 2.1 договору поруки передбачено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржника ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору, та несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з боржником за повернення суми кредиту ( а. с. 85-92 ).

По причині невиконання ОСОБА_5 умов кредитного договору станом на 27.08.2013 року утворилася заборгованість на загальну суму 1 968 537 грн. 55 коп., яку банк просив стягнути солідарно з боржника і поручителів.

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 зверталася до суду з позовом до ПАТ "Райффазен Банк Аваль" про визнання припиненим на підставі частини 1 статті 559 ЦК України договору поруки № 014/17-39/1695-34/2 від 27.05.2008 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2014 року позов ОСОБА_6 залишено без задоволення ( а. с. 56,102-107 ).

Оскільки у порушення умов кредитного договору ОСОБА_5 не погашає кредит, не сплачує проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого станом на 27.08.2013 року виникла заборгованість по кредиту 499 556 грн. 27 коп. ( 62 499,22 долара США ), заборгованість по відсотках - 210 722 грн. 26 коп. ( 26 363,35 доларів США ), суд першої інстанції обґрунтовано в цій частині задовольнив заявлені вимоги і стягнув солідарно з відповідачів на користь ПАТ "Райффазен Банк Аваль" 710 278 грн. 53 коп.

Розмір нарахованого боргу по тілу кредиту та процентах за користування кредитом відповідачі у суді першої інстанції не оспорювали.

Доводи ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно стягнув заборгованість з поручителів ОСОБА_6, ОСОБА_7, оскільки їх зобов'язання як поручителів були припинені відповідно до частини 1 статті 559 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки самі поручителі судове рішення в апеляційному порядку не оскаржили. Також вони не уповноважували ОСОБА_5 подавати апеляційну скаргу у їх інтересах.

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відмовляючи у за задоволенні вимог щодо стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що банк пропустив передбачений законом річний строк для звернення з такими вимогами.

Вказаний висновок не відповідає фактичним обставинам справи, наявним документам.

За змістом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою за захистом свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України ).

З наявних у справі документів вбачається, що строк дії кредитного договору встановлений до 26 травня 2018 року, заборгованість за вказаним договором нарахована банком станом на 27 серпня 2013 року, позов до суду ПАТ "Райффазен Банк Аваль" подало 18 жовтня 2013 року, тому вимога позивача щодо стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов'язання з 28 жовтня 2012 року по 27 серпня 2013 року подана в межах передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦПК України строку і дорівнює 658 266 грн. 79 коп. ( 82 355,41 доларів США ) ( а. с. 2,22-24 ).

Згідно до вимог частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин,які мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що розмір нарахованої за кредитним договором заборгованості дорівнює 710 278 грн. 53 коп., розмір нарахованої пені за рік становить 658 266 грн. 79 коп.

Колегія суддів, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а також враховуючи кризовий стан економіки у державі, що негативно для відповідачів впливає на розмір пені за валютними кредитами і об'єктивну їх неспроможність погасити нараховану у сумі 658 266 грн. 79 коп. пеню, приходить до висновку про часткове задоволення позову банку в цій частині. На підставі частини 3 статті 551 ЦК України суму неустойки за кредитним договором ОСОБА_5, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів, належить зменшити до 300 000 грн.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

РІШЕННЯ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2014 року в частині відмови у позові щодо стягнення пені скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ "Райффазен Банк Аваль" пеню у сумі 300 000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: