АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/36/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівОхріменко Н. І. , Фетісової Т. Л.
при секретаріОвчаренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Брокбізнесбанк» про захист прав споживачів,-

Вивчивши матеріали справи, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк» про захист прав споживачів.

Позивач посилався на те, що 18.04.2013 року ним було отримано лист-вимогу по виконанню умов кредитного договору № 5п-2011 року від 20.06.2011 року. В листі зазначалось, що нібито він уклав 20.06.2011 року кредитний договір щодо отримання кредитної лінії у розмірі 860000 грн. та отримав 552000 грн., а також укладено договір застави Дз6-5п-2011 від 02.12.2011 року.

Вищезазначені договори ОСОБА_6 не мав намір укладати з ПАТ «Брокбізнесбанк».

02 грудня 2011 року у приміщенні ПАТ «Брокбізнесбанк» (м. Черкаси, вул. Кірова. 55) позивач дійсно підписував пакет документів, переданих йому представниками банку для укладання договору банківського строкового вкладу «Скарбничка» №D070226086 на суму 550 000 грн. - інших цивільно-правових угод у 2011 році з банківською установою не укладав.

Коли позивач ознайомився з копію кредитного договору, доданого до листа-вимоги, йому стало зрозуміло, що із зазначеним текстом він ніколи не знайомився, подібних цивільно-правових угод не укладав та не мав наміру укладати. Підписи, виконані на текстах кредитного договору та договору застави, схожі на його, що дає підстави вважати, що представники банку, шляхом обману отримали підпис під цивільно-правовими угодами під час укладання іншої.

Кредитні кошти відповідно до п. 1.2. кредитного договору №5n-2011 і від 20.06.2011 року,ОСОБА_6 взагалі не отримував ні через касу банку, ні на розрахунковий рахунок.

Позивач вважає вищезазначений кредитний договір недійсним.

На підставі наведеного, ст.ст. 11, 16, 203, 215, 216, 230 ЦК України, ст. ст. 19, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач просив суд визнати недійсним кредитний договір № 5п-20П від 20.06.2011 року, укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 та договір застави Дз6-5п-2011, укладений 02.12.2011 року ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2014 року накладено арешт на кошти у розмірі 550000 грн., які знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Брокбізнесбанк» згідно договору банківського строкового вкладу «Скарбничка» №D070226086 від 02 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «Брокбізнесбанк».

Не погоджуючись із ухвалою суду, ПАТ «Брокбізнесбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що дана ухвала є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Встановлено, що задовольняючи заяву представника ОСОБА_6- ОСОБА_7 про забезпечення позову ОСОБА_6 до ПАТ «Брокбізнесбанк» про захист прав споживачів накладаючи арешт на кошти у розмірі 550000 грн., які знаходяться на депозитному рахунку в ПАТ «Брокбізнесбанк» згідно договору банківського строкового вкладу «Скарбничка» №D070226086 від 02 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «Брокбізнесбанк», суд виходив з того, що доводи позивача дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з цим в даному випадку не можна погодитися.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Встановлено, що 20 червня 2011 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №5n-2011 р., згідно з яким останньому було надано грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 860000, 00 (ар. спр. 3-5).

В забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 укладено договір застави Дз6-5п-2011, відповідно до якого в заставу передано майнове право вимоги на отримання грошових коштів в сумі 550000,00 грн., які знаходяться на депозитному рахунку ОСОБА_6, який відкритий в АТ «Брокбізнесбанк» на підставі договору про депозитний рахунок від 02 грудня 2011 року (ар. спр. 6-8).

Відповідно до умов договору застави Дз6-5п-2011 від 02 грудня 2011 року банк має право задовольнити за рахунок предмета застави всі свої вимоги у повному обсязі, що випливають з кредитного договору (п. 1.4. договору).

Встановлено, що 01.10.2013 року АТ «Брокбізнесбанк» списав грошові кошти - депозит в сумі 550000,00 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, письмово попередивши про це ОСОБА_6 листом - вимогою від 09.08.2013 року за № 706 /057-05 (ар. спр. 27;29).

Тобто суд першої інстанції, не перевіривши і не вивчивши документи по справі, постановив необґрунтовану ухвалу про забезпечення цивільного позову, а саме наклав арешт на кошти в розмірі 550000,00 грн., які раніше знаходилися на депозитному рахунку в АТ «Брокбізнесбанк» згідно договору банківського строкового вкладу, укладеного між ОСОБА_6 та банком, яких фактично не існує, оскільки вони були списані відповідно до умов договору застави Дз6-5п-2011 від 02 грудня 2011 року.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про накладення арешту на кошти в сумі 550000, 00 грн., яка оскаржується, грубо порушив норми ЦПК України щодо повного, всебічного, безпосереднього дослідження доказів по справі, внаслідок чого прийшов до неправомірного висновку.

Крім того, встановлено, що 10 червня 2014 року Національним банком України прийнято постанову №339 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» (ар. спр. 32).

11 червня 2014 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №45 про початок процедури ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію Куреного О.В. (ар. спр. 30-31).

Спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є Закон України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4450-VI від 23.02.2012 року, який набрав чинності з 21.09.2012 року.

Згідно з ч.3 ст.1 зазначеного Закону відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч.8 Перехідних Положень зазначеного Закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто для правовідносин , що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа фонду, пріоритетними є норми закону про систему гарантування.

Оскільки зазначений закон України є пріоритетним з питань ліквідації банків й саме ним передбачено особливий порядок здійснення процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів згідно встановленої черговості та неприпустимість задоволення кредиторських вимог поза межами ліквідаційної процедури , то накладення арешту на кошти, які знаходяться в АТ «Брокбізнесбанк» прямо заборонено вищевказаним законом, в зв'язку із чим постановлена судом ухвала , що оскаржується, підлягає до скасування як незаконна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права .

Оскільки ухвала суду про накладення арешту була постановлена судом , як встановлено, з порушенням норм процесуального права, то така підлягає до скасування, з постановленням нової з питання, що розглядається,- про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303; 304; 307; 312; 315; 317; 218 ЦПК України, судова палата,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2014 року по даній справі скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення цивільного позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :