Справа № 307/631/15-ц
Провадження № 2/307/652/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі: Пальонна М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

В своєму позові позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор», заборгованість за договором № R4В від 02.07.2013 р. у розмірі - 34995 грн. 21 коп. (тридцять тисячі дев'ятсот дев'яносто п'ять грн. 21 коп.). та судовий збір у розмірі 349,95 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 травня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 200514нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R4В від 02.07.2013 року.

Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», Первісний кредитор передав, а Новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R4В від 02.07.2013 року.

Заміна кредитора у зобов'язаннях шляхом відступлення права вимоги була реалізована на підставі статей 512-516 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди на то боржника (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України).

02 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк " та фізичною особою - громадянином України яким є - ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R4В.

Відповідно до умов вищевказаного договору, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» надало Відповідачу грошові кошти на умовах платності, строковості та повернення у розмірі: 25000 грн. 00 коп. (двадцять п'ять тисяч грн. 00 коп.).

Відповідно до умов зазначеного Договору, Відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути Кредитні кошти, сплатити проценти за користування Кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

Згідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Первісний кредитор (ПАТ «ВТБ Банк») свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредитні кошти у розмірі встановлені Договором.

Станом на 03.02.2015 року, Відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі: 34995 грн. 21 коп. (тридцять чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто п'ять грн. 21 коп.), із яких 26412 грн. 05 коп. (двадцять шість тисяч чотириста дванадцять грн. 05 коп.) - заборгованість по тілу кредиту, яка була передана Банком, що підтверджується витягом з реєстру боржників, 8583 грн. 16 коп. (вісім тисяч п'ятсот вісімдесят три грн. 16 коп.) - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідно до п. 5.1 Кредитного договору.

Звертає увагу суду, що Позивачем були вжиті заходи досудового врегулювання спору (направлено листи - претензії, проведено телефонні переговори),однак жодних дій для вирішення спору зі сторони Відповідача вжито не було, що і стало підставою для звернення за захистом прав та законних інтересів Позивача до суду.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, укладений договір є підставою для виникнення у його сторін певних прав та обов'язків, визначених ним.

У відповідності до норм статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а всі його умови, з моменту укладення договору, стають однаково обов'язковими для виконання сторонами. В цьому і полягає сенс цивільно-правового договору, як правової форми узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить дану справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, тому суд вважає, що справу слід розглянути у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявкою сторін, на підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що 02 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R4В.

Відповідно до умов вищевказаного договору, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» надало Відповідачу грошові кошти на умовах платності, строковості та повернення у розмірі: 25000 грн. 00 коп. (двадцять п'ять тисяч грн. 00 коп.).

Відповідно до умов зазначеного Договору, Відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути Кредитні кошти, сплатити проценти за користування Кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором.

20 травня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 200514нв відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R4В від 02.07.2013 року.

Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», Первісний кредитор передав, а Новий кредитор набув право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R4В від 02.07.2013 року.

Згідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Первісний кредитор (ПАТ «ВТБ Банк») свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредитні кошти у розмірі встановлені Договором.

Станом на 03.02.2015 року, Відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі: 34995 грн. 21 коп. (тридцять чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто п'ять грн. 21 коп.), із яких 26412 грн. 05 коп. (двадцять шість тисяч чотириста дванадцять грн. 05 коп.) - заборгованість по тілу кредиту, яка була передана Банком, що підтверджується витягом з реєстру боржників, 8583 грн. 16 коп. (вісім тисяч п'ятсот вісімдесят три грн. 16 коп.) - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідно до п. 5.1 Кредитного договору.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди на то боржника (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, укладений договір є підставою для виникнення у його сторін певних прав та обов'язків, визначених ним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.1049; 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агенство Фактор» заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 34995,21грн., та 349,95 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 58-60, 107, 109, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 509, 512-519, 525, 526, 610-612, 625, 629, 1054, ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агенство Фактор» заборгованість за договором № R4B від 02.07.2013 року у розмірі 34995,21грн., яка складається з наступного:

26412, 05 грн. - заборгованість по тілу кредиту;

8583,16 грн. - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів;

та 349,95 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Тячівського

районного суду: С.М. Ляшко