Справа № 473/1164/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Данилевич Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 06.10.1997 року приватним нотаріусом Вознесенського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області, вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Вознесенськ Миколаївської області.

Проте земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний будинок, до цього часу зареєстрована на праві власності за попереднім власником - ОСОБА_2, згідно державного акта на право приватної власності на землю.

Зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені або яка необхідна для обслуговування цих об'єктів та яка належить відчужувачу майна, позивач просила визнати її власником земельної ділянки, площею 0,0304 га, що розташована по АДРЕСА_1 в місті Вознесенськ Миколаївської області.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Позивач в заяві на адресу суду не заперечувала проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено що 06.10.1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 в місті Вознесенську Миколаївської області, відповідно до якого позивач отримала у власність вказаний житловий будинок.

Зазначений договір було посвідчено приватним нотаріусом Вознесенського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області.

Дане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0304 га, призначеній для обслуговування зазначеного житлового будинку.

Право власності на земельну ділянку, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 02.11.1993 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області, зареєстроване за попереднім власником будинку - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Зазначене узгоджене з положеннями п. п. ґ п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Отже, за змістом наведеного, право особи, до якої переходить право власності на будівлю та відповідне право на земельну ділянку є похідним від права особи, від якої перейшли такі права. До набувача переходить право власності чи право користування на ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком (будівлею або спорудою), та на частину земельної ділянки, яка необхідна для його (її) обслуговування.

За таких обставин, враховуючи, що попередній власник будинку та спірного майна не заявив своїх прав та жодних вимог щодо вказаної земельної ділянки, вважаючи її такою, що перейшла у власність набувача житлового будинку, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а цивільне право позивача відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. 152 ЗК України підлягає захисту шляхом визнання його власником спірного майна.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215, 224-228, 233 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку, площею 0,0304 га, яка розташована на території Вознесенської міської ради Миколаївської області та надана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Вознесенськ Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.В. Лузан