РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22406/14-ц

пр. № 2/759/1909/15

17 червня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, та про визначення порядку участі у вихованні дитини, третя особа - Святошщинська районна в м. Києві державна адміністрація,

встановив:

ОСОБА_1 через адвоката Приймак О.Ю. в грудні 2014 року заявив позов до ОСОБА_2, за яким просив зобов'язати останню не чинити перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні сина ОСОБА_4, встановити порядок участі батька у вихованні дитини за графіком: в понеділок та четвер одного тижня і у вівторок та п'ятницю наступного тижня з 10-00 год. до 20-00 год., а також встановити право проведення відпустки разом з сином наодинці на два тижні, щороку, в межах України, або за погодженням з матір'ю дитини - за кордоном.

Вимоги позову мотивовані, тим, що сторони перебували в цивільному шлюбі, в цьому шлюбі у них народився син, після припинення шлюбних відносин, починаючи з вересня 2014 року, мати дитини всіляко перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною та участі в її вихованні.

Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві, а також додатково просив встановити регулярні побачення з сином без присутності матері.

Представник позивача Приймак О.Ю. підтримав доводи свого довірителя, пославшись на відповідні приписи сімейного законодавства.

ОСОБА_2 в суді заявила, що не чинить перешкод позивачу в спілкуванні з дитиною. Разом з тим, відповідач пояснила, що порядок участі батька у вихованні дитини, що встановлений органом опіки, і порядок запропонований позивачем є неприйнятними, оскільки вони не узгоджуються з режимом (розпорядком) дня дитини, та через недостатнє врахування негативних даних, щодо особи батька, а тому просила суд визначити час участі ОСОБА_1 у вихованні сина: до 01.09.2015 року - кожну середу і п'ятницю з 10 год. до 13 год.; з 01.09.2015р. - першу та третю суботу і другу та четверту неділю місяця з 10 год. до 13 год., побачення здійснювати в присутності та супроводі матері.

Представник відповідача ОСОБА_5 підтримала позицію свого довірителя, і пояснила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що вказували б на перешкоджання у вихованні дитини, та звернула увагу суду на те, що позивач сам не бажає приймати необхідну участь у виховані дитини.

Представник третьої особи Чіркова М.М. подала заяву, за якою висновок органу опіки і піклування у дійсній справі підтримала та просила розглянути справу без її участі.

Судом встановлено таке.

Сторонами не заперечується і знаходить своє підтвердження доказами, що в 2011-2014 роках вони перебували в фактичних шлюбних відносинах, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_1, з вересня 2014 року шлюбні відносини були припинені, з цього часу сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю.

23.10.2013р. позивач надіслав на адресу відповідача пропозицію, щодо укладення договору про визначення порядку участі батька у вихованні дитини та визначення аліментів на її утримання.

Не отримавши згоду на укладення договору, ОСОБА_1 в листопаді 2014 року звернувся до органу опіки і піклування із заявою про припинення порушення батьківських прав, за якою просив сприяти у вирішенні спору, що виник між сторонами, а в грудні цього ж року звернувся до суду з дійсним позовом.

Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація 30.05.215р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини прийшла до висновку рекомендувати визначити такі способи участі ОСОБА_1 у виховані та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4: перший та третій тиждень місяця - понеділок та четвер з 16-00 год. до 19-00 год.; другий та четвертий тиждень місяця - вівторок та п'ятниця з 16-00 год. до 19-00 год.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2015р. встановлені аліменти на утримання дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях - повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки - це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Правило ч.2 ст.157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст.141 СК України.

Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

З аналізу наведених вище доказів в сукупності з поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, опитаних в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що фактично перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною, створюються відповідачем через її незгоду із запропонованим порядком участі батька у вихованні дитини.

Ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

Суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що порядок участі батька у вихованні дитини запропоновані як позивачем так і органом опіки і піклування не повною мірою відповідають інтересам дитини.

Так, позивач в обґрунтування запропонованого порядку послався тільки на розпорядок своєї роботи, а орган опіки і піклування взагалі не навів будь-яких обґрунтувань.

Між тим, як це справедливо зазначається відповідачем, дитина трьохрічного віку має дотримуватись певного сталого розпорядку дня, за яким їй зокрема має бути відведено час на денний сон, прогулянки на свіжому повітрі, ігри, тощо.

Крім того, при визначенні порядку слід врахувати і те, що дитина з 1 вересня поточного року має піти в дитячий садок, і буде підпорядкована розпорядку дня цієї установи.

Зрозуміло, що батьки мають забезпечити розумний розпорядок дня дитини виходячи з її віку, фізіологічних особливостей та потреб, а не підпорядковувати такий розпорядок під свої інтереси.

При визначенні порядку участі батька у виховані дитини має бути також враховано і прихильність дитини до батьків.

Виходячи з віку дитини, та того факту, що батько на протязі останнього року спілкувався з дитиною епізодично на протязі 15-20 хв., щоразу, як про це пояснила свідок ОСОБА_8, суд вважає, що дитина більш прихильна до матері і потребує постійної турботи саме від неї.

Тому, суд приходить до висновку, що найбільш прийнятним варіантом порядку участі батька у виховані дитини, за обставин справи, є варіант запропонований відповідачем, за винятком обмежень на побачення дитини з батьком один раз на неділю після 01.09.2005 року, оскільки таке обмеження жодним чином відповідачем не обґрунтовані.

Поряд з цим, позивач в судовому засіданні пояснила, що позивач схильний до зловживання алкоголем, в стані сп'яніння поводиться грубо, агресивно.

Дані пояснення знайшли своє підтвердження показами свідка ОСОБА_8

Позивачем не спростовано вказані доводи. До того ж, ОСОБА_8 заявлялась для допиту і стороною позивача, а отже останній довіряє свідку.

Тому, суд, знову ж таки з урахуванням віку дитини, її прихильності до матері, вважає за необхідне визначити побачення батька з дитиною за обов'язкової присутності матері.

Ці ж підстави не дають суду можливості надати позивачу довготривалі пробачення з дитиною.

При цьому, суд не погоджується з доводами сторони позивача, що порядок запропонований відповідачем не відповідає принципу рівної участі батьків у вихованні дитини, оскільки даний принцип заснований на забезпечення можливостей батьками реалізувати свої права та обов'язки відносно дитини, і не вказує на те, що батьки повинні спілкуватись з дитиною за часом в рівній мірі.

Так, за обставин справи, на думку суду, позивачу буде достатньо три години двічі на тиждень на спілкування з дитиною, щоб реалізувати свої права та виконати обов'язки перед дитиною. Такої ж думки притримувався і орган опіки і піклування, з огляду на висновок цього органу.

До того ж, суд вважає за необхідне зазначити, що порядок участі батька у вихованні дитини, встановлений судом, при наявності суттєвої зміни обставин, що слугували для його прийняття, може бути підданий ревізії в судовому порядку, сторони за об'єктивних чинників можуть самі скоригувати час побачень на період дії цих чинників, тощо.

Підсумовуючи викладене, на врегулювання дійсного спору, суд вважає за необхідне та достатнє зобов'язати ОСОБА_2 забезпечити ОСОБА_1 систематичні побачення з сином в час визначений судом, та визначити час участі батька у вихованні сина: до 01.09.2015 року - кожну середу і п'ятницю з 10 год. до 13 год. в присутності матері; з 01.09.2015р. - кожну суботу і неділю з 10 год. до 13 год. в присутності матері, тим самим усунути перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, а в задоволенні решти вимог позову відмовити, за необґрунтованістю.

Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, та про визначення порядку участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язавши матір дитини ОСОБА_2 забезпечити батьку систематичні побачення з сином в час визначений судом.

Визначити час участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: до 01.09.2015 року - кожну середу і п'ятницю з 10 год. до 13 год. в присутності матері; з 01.09.2015р. - кожну суботу і неділю з 10 год. до 13 год. в присутності матері.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Сенько М.Ф.