Провадження № 2/522/1130/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, вказуючи, що відповідач не проживає у вказаній квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин.

Позивач веде дану справу в суді через свого представника - адвоката Гайдай Я.Ф., яка просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Направлена судом удова повістка відповідачу, за адресою його місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач більше не проживає за такою адресою.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З 1987 року позивач ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає в квартирі під АДРЕСА_1, яка належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.02.2001 року за р. № Ж-1382, виданого Одеською залізницею, зареєстрованого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.03.2001 року, під р.№ 454 на стор. 165 в книзі 353пр.

З липня 2009 року за вказаною адресою також зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2

Як зазначає позивач, з моменту реєстрації і по теперішній час відповідач у вищевказаній квартирі не проживав, його реєстрація мала формальний характер, та де він знаходиться на теперішній час їй невідомо.

На підтвердження вказаних обставин позивач надала суду заяву ОСОБА_4, яка є мешканцем будинку АДРЕСА_1, підпис якої завірений начальником дільниці № 3 КП «ЖКС «Портофранківський», та із змісту цієї заяви слідує, що відповідач не проживає за адресою : АДРЕСА_1.

Частина 2 статті 405 ЦІК України встановлює, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивач коли-небудь чинила перешкоди відповідачу в проживанні у згаданій квартирі та/або що відповідач тимчасово не проживає в цій квартирі та в цей період за ним зберігається право користування цією квартирою відповідно до ст. 71 ЖК України.

Також судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування будь-яких домовленостей між сторонами з приводу вказаної квартири.

У відповідності до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ч.1 ст.150 ЖК України власник квартири має право використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач понад встановленого законом строку не проживає в АДРЕСА_1, отже втратив право користування цією квартирою.

Вирішуючи дану справу, суд також суд враховує, що сам по собі факт реєстрації місця проживання відповідача за вищевказаною адресою вимагає від позивача додаткових витрат на утримання належної їй на праві власності квартири, що пов'язано з тим, що позивач повинна вносити квартирну плату за відповідача, а також створює позивачу перешкоди у здійснені нею права власності на належну їй квартиру в повному обсязі.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідач не тільки порушує право власності позивача, а також порушує і приписи ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якої громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здісненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 319, 346, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 71, 72, 150, 155 ЖК України, ст.ст. 6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідка на постійне місце проживання серії НОМЕР_3) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою під АДРЕСА_1.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_4, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 23.09.1996 р. , ІПН : НОМЕР_2, що зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.А.Ільченко

07.04.2015