Номер провадження: 22-ц/785/6530/15
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

при секретарі - Ардаковської А.О.,

за участю: представника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - Кусова Ю.С., представника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за поданням Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015 року, -

встановила:

10 лютого 2015р.Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

При цьому посилалися на те, що на виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчих листів №521/12348/13-к, які видані Малиновським районним судом м. Одеси від 21.03.2014р. та 10.04.2014р., про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошової суми у розмірі 30000 грн., на кожного.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015р. подання Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України задоволено.

Судом тимчасово обмежено ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань за виконавчими листами по справі №521/12348/13-к, які видані Малиновським районним судом м. Одеси від 21.03.2014р. та 10.04.2014р. відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015р. скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому посилається на те, що суд не повно та всебічно дослідив обставини справи.

Судом не було враховано, що ОСОБА_4 виконував та виконує зобов'язання за вищезазначеними виконавчими листами, що підтверджується відповідними квитанціями та розписками. ОСОБА_4 за професією моряк і весь час працював за професією, а суд ухвалюючи оскаржувану ухвалу позбавив боржника не тільки права виїзду за межі України, а й фактично право на працю та на отримання прибутку, що унеможливило виконання зобов'язання боржника.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати, відмовити у задоволені подання.

Представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - Кусов Ю.С. просив ухвалу суду залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції посилався на те, що борг ОСОБА_4 становить 30000 грн. на кожного потерпілого в зв'язку з ДТП , тому є можливість ухилення боржника від виконання виконавчих листів, у зв'язку із чим необхідно встановити ОСОБА_4 тимчасову заборону у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, проте він також володіє паспортом громадянина Республіки Куби НОМЕР_1(а.с.23).

На примусовому виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів по справі №521/12348/13-к, які були видані Малиновським районним судом м. Одеси 21.03.2014р. та 10.04.2014р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 30 000грн. та на користь ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн.(а.с. 5-8).

Однак, на теперішній час ОСОБА_4 не виконав свої зобов'язання за виконавчими листами по справі №521/12348/13-к, які були видані Малиновським районним судом м. Одеси 21.03.2014р. та 10.04.2014р.

В матеріалах справи відсутні докази про наявність у ОСОБА_4 рухомого та нерухомого майна.

Як вбачається з вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2014р. ОСОБА_4 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

При цьому застосовано дію ст. 75 КК України та звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_4 задоволено частково на суму 15 000 грн., в якості моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 15 000 грн. у рівних частках(а.с. 60-63 ).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 березня 2014р. вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2014р. змінено в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, збільшена сума моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, по 30000грн., кожній. В іншій частині вирок суду залишено без змін(а.с.24-26).

В суді апеляційної інстанції представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - Кусов Ю.С. посилався на те, що сума боргу ОСОБА_4 складає згідно виконавчих листів 60 000 грн., з яких ОСОБА_4 на теперішній час погасив кожній потерпілій по 800 грн., решта суми є заборгованістю, яка не погашена(а.с.40- 41). Розписки від 03.05.2013р.,05.05.2013р.,12.05.2013р. про погашення заборгованості, які є в матеріалах справи стосуються виконання зобов'язань ОСОБА_4 після скоєння ДТП під час лікування потерпілих у лікарні(а.с.38.39).

Згідно п.5, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 р. №606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Задовольняючи клопотання Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про те, що борг ОСОБА_4 становить 30000 (тридцять тисяч) гривень на кожного потерпілого, який не погашено за рішенням суду, тому є можливість ухилення боржника від виконання виконавчих листів, у зв'язку з чим доцільним встановити ОСОБА_4 тимчасову заборону у праві виїзду за межі України. Рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 борг у розмірі 60 000грн. не виконується. Розписки від 03.05.2013р.,05.05.2013р.,12.05.2013р. про погашення заборгованості, які є в матеріалах справи стосуються виконання зобов'язань ОСОБА_4 після скоєння ДТП під час лікування потерпілих у лікарні. На теперішній час сума заборгованості ним погашена кожній потерпілій у розмірі 800грн., що підтверджено квитанціями(а.с.38-41). Доводи апелянта та його представника про те, що порушуються трудові права ОСОБА_4, він працює моряком, уклав контракт з іноземною фірмою до уваги не приймається, оскільки відсутній належний дозвіл кримінально-виконавчої інспекції на зміну його роботи за межами України. ОСОБА_4 притягнутий до кримінальної відповідальності та строк його покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2014р. не сплив, його звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Тобто на теперішній час йому встановлено вироком суду обмеження, строк яких не сплив. ОСОБА_4 не надав до суду апеляційної інстанції доказів того, що кримінально-виконавча інспекція надала йому дозвіл на його роботу за межами України та звільнила його від обов'язку з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду від 13 лютого 2015р. Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах подання та доводів апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, ухвала суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені. За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін. Керуючись ст. ст.209,304,307 ч.2п.1,312,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.М.Кварталова

А.П. Заїкін

Л.А. Гірняк