Єдиний унікальний номер 233/2032/15-ц Номер провадження 22-ц/775/214/2015
Головуючий в 1 інстанції Котормус Т.І.
Доповідач Азевич В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.

суддів: Краснощокової Н.С., Кішкіної І.В.

при секретарі Парфенюк Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13 318,97 грн. за кредитним договором №б/н від 18.06.2010 р., яка складається з: 6 909,63 грн. - заборгованості за кредитом, 5 098,91 грн. - заборгованості за відсотками, 200,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 610,43 грн. - штраф (відсоткова частина). Також, просив стягнути судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенні частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 909,63 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

На вказане рішення суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити в частині відмови у стягненні процентів, штрафів, пені (комісії), задовольнивши позов в цій частині позову, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач не погоджується із судом першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів, пені (комісії) та штрафі фіксованої і процентної складової та вважає, що суд необґрунтовано відмовив в цій частині позову.

Вказує, що відповідач власноручним підписом в Анкеті-заяві підтвердив, що він ознайомлений та повністю погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ОСОБА_2, та зобовязується знайомитися з усіма змінами ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг, а також ОСОБА_2.

Зазначає, що Наказом ОСОБА_2 СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року було змінено відсоткову ставку по кредиту, з 2,5% на місяць до 2,9% на місяць. Про зміну відсоткової ставки відповідача було проінформовано у виписці, а також зі змінами він міг ознайомитися на сайті ПриватБанку. Відповідач не оспорював зазначені зміни, що свідчить про його згоду з ними. Вказує, що нарахування відсотків по кредиту було у відповідності до положень діючого договору, а тому позовні вимоги в цій частині є цілком законними та обґрунтованими.

Вважає, що оскільки відповідач з вимогами щодо визнання договору або його частини до суду не звертався, тому умови щодо нарахування штрафів є обовязковими для виконання, а відтак позивач має право на їх стягнення з відповідача.

Представник банку ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги.

Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце судового засідання, не зявився.

Заслухавши суддю-доповідача, представника банку, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суд обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2010 року відповідач ОСОБА_1 заповнив та підписав заяву про отримання кредиту в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 9). Відповідно до умов цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 500,00 грн., який згодом було змінено до 6 910,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки згідно договору від 18.06.2010 року. (а. с.58) Строк дії картки встановлено до липня 2016 року. (а. с. 59)

Згідно заяви на отримання кредиту від 18.06.2010 року та довідки про зміну умов кредитування відповідач отримав у позивача кредитні кошти, відповідно до встановленого ліміту у розмірі 8 500,00 грн. Враховуючи відсутність будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення, суд встановив такий розмір виходячи з розрахунку позивача (а. с. 7-8) та вважав доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у розмірі 6 909,63 грн., та стягнув вказану суму з боржника.

Суд не прийняв до уваги ОСОБА_3 та Правила надання банківських послуг та довідку про умови кредитування як складову частину кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка би дозволила встановити факт обізнаності позичальника саме з цими умовами на момент підписання заяви про отримання кредиту.

З огляду на відсутність належно оформленої у формі письмового договору домовленості сторін про розмір відсотків за користування кредитом та відсутність доказів того, який розмір заборгованості за відсотками відповідно до облікової ставки НБУ за весь період існування боргу, суд відмовив у стягненні відсотків за період з 24.04.2012 року по 31.01.2015 року.

Також суд відмовив у стягненні комісійної винагороди, пені та штрафу, оскільки такі види відповідальності не встановлені домовленістю сторін або актами цивільного законодавства. Окрім того, суд вважав, що одночасне стягнення пені та двох видів штрафів є подвійним притягнення до відповідальності, що суперечить ст. 61 Конституції України та є неприпустимим.

Проте погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції не можливо, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 і ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із справи вбачається, що 18 червня 2010 року відповідач ОСОБА_1 заповнив та підписав заяву про отримання кредиту в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 9). Відповідно до умов цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 500,00 грн., який згодом було змінено до 6 910,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки згідно договору від 18.06.2010 року. (а. с. 58) Строк дії картки встановлено до липня 2016 року. (а. с. 59)

У анкеті-заяві є наступний текст: «Я ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді.»

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором №б/н від 18.06.2010 року вбачається, що станом на 31.01.2015 року заборгованість склала загальну суму у розмірі 13 318,97 грн., яка складається з: 6 909,63 грн. - заборгованості за кредитом, 5 098,91 грн. - заборгованості за відсотками, 200,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 610,43 грн. - штраф (відсоткова частина).

Згідно цьому розрахунку процентна ставка за користування кредитом підвищувалась з 30 %, обумовлених у заяві, до 34,8 % з 1 вересня 2014 року.

Суд правильно прийшов до висновку про те, що підвищення в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, процентної ставки не відповідає вимогам Закону України від 22.09.2011 р. №3795 VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким було викладено у новій редакції статтю 1056-1 ЦК України, та який набув чинності 16.10.2011р. Зокрема, ч. 3 ст. 1056 - 1 ЦК України в редакції вказаного Закону визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. ОСОБА_3 договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Однак, відмовивши повністю у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом суд порушив права позивача, визначені ч.1 ст.1054 ч. ЦК України, оскільки за кредитним договором позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_3 кредитування з використанням кредитки «Універсальна» вбачається, що процентна ставка по кредиту становить 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, передбачені пеня та комісія, а також штраф 500 грн. + 5 від суми позову. (а. с. 10)

Згідно з розрахунком, наданим представником позивача в засідання апеляційного суду, станом на 31.01.2015 року заборгованість по процентам за користування кредитом за ставкою 2,5 % становить 2 104,50 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення процентів за підвищеними в односторонньому порядку без погодження з відповідачкою процентами не можуть бути задоволені, оскільки суперечать ст. 1056 - 1 ЦК України. Посилання на ОСОБА_3 та правила надання банківських послуг, якими передбачене право банку змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків висновків суду не спростовує, оскільки банком не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що збільшення процентної ставки було погоджене з відповідачкою.

У Довідці про умови кредитування обумовлений розмір відсотків - 2,5% на місяць, пені (комісії) та штрафу 500 грн. + 5 від суми позову. Відповідач порушив строки платежів більше, ніж на 120 днів, кредит не погашається. Обумовлений у договорі штраф не є подвійною юридичною відповідальністю за одне і те ж правопорушення, це погоджений сторонами у письмовому договорі штраф.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Сторонами погоджено один вид відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь якому із грошових зобовязань передбачених цим договором штраф, який складається з фіксованої частини та процентної складової, що є узгодженим порядком обчислення, а не подвійною відповідальністю.

Оскільки вказаний вище розмір процентної ставки, пені (комісії) та штрафу обумовлені сторонами при підписанні анкети-заяви, тому рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені(комісії) та штрафу, слід скасувати та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за процентами - 2 104,50 грн., пеню 200 грн. та штраф - 960,70 грн. за наступним розрахунком.

Обумовлений договором штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми доведеного позову, а саме від 9 214,13 грн. (6 909,63 грн. тіло кредиту + 2 104,50 грн. проценти + 200 грн. пеня), що становить 460,70 грн., а всього штраф в сумі 960,70 грн. (500 грн. + 460,70 грн.).

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.06.2010 року у розмірі 3 265, 20 грн., яка складається із: заборгованості за відсотками 2 104,50 грн., пені - 200,00 грн., штрафу - 960,70 грн.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафу, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення відсотків, пені та штрафу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення відсотків та штрафу слід відмовити.

Рішення в частині стягнення тіла кредиту та судового збору підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч. 1 п. п. 3, 4, 314 ч. 2, 316, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафу скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення відсотків, пені та штрафу задовольнити частково.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.06.2010 року у розмірі 3 265 (три тисячі двісті шістдесят пять) грн. 20 коп., яка складається із: заборгованості за відсотками 2 104,50 грн., пені - 200,00 грн., штрафу - 960,70 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення відсотків та штрафу відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді: