ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5202/15-ц
провадження № 2/753/3560/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" червня 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Сирбул О.Ф.
при секретарі Борисові М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
У березні 2015 року ОСОБА_2 (надалі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17.02.2014 р. між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого він надав Відповідачу грошову позику в розмірі 80 000,00 грн. із терміном повернення 17.02.2015 р. Станом на день подачі позову до суду гроші Відповідач не повернув та від повернення боргу ухиляється.
В позовних вимогах просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь борг за договором позики у сумі 80 000,00 грн., проценти в розмірі 10 362,75 грн., суму індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1 665,71 грн., а всього 92 028,46 грн.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав.
На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 лютого 2014 року між сторонами було укладено договір позики, у відповідності до якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошову позику в розмірі 80 000,00 грн.
Факт передачі грошей підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 17.02.2014 р. (а.с. 7). Згідно цієї розписки Відповідач зобов'язався повернути Позивачу зазначену суму позики у строк 17.02.2015 р.
У зазначений строк Відповідач не повернув позивачу грошей, тим самим прострочив зобов'язання по розписці.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться
Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Також, відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості.
Таким чином між сторонами були укладені договори позики грошових коштів.
Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
На підтвердження укладеного між сторонами договору позики відповідач власноручно написав позивачеві розписку від 17.02.2014 р. Тобто договір позики був укладений з дотриманням вимог ст. 1047 Цивільного кодексу України.
Відповідно до приписів статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі N 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. В силу ст. 360-7 ЦПК України, зазначене рішення є обов'язковим для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням ВС України.
Зобов'язання, що виникли у відповідача на підставі зазначених вище судових рішень - є грошовими. Відповідач не виконує зазначені зобов'язання належним чином, внаслідок чого заборгованість істотно не зменшується, а грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів.
На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України по справах N 6-59цс13, N 3-65гс11, позивач вимагає стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання і трьох процентів річних, оскільки це є відшкодуванням матеріальних витрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та компенсація (плата) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
Таким чином сума заборгованості у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за період з лютого 2014 року по березень 2015 року, відповідно до розрахунку, становить 92 028,46 грн. (а.с. 5).
Наданий Позивачем суду розрахунок сум, які мають бути виплачені йому Відповідачем, відповідає вимогам закону та може бути покладений в основу рішення.
Відповідачем доказів на спростування цього розрахунку суду не надано.
Отже, загальний розмір заборгованості становить 92 028,46 грн. (80 000,00+10 362,75+1 665,71) = 92 028,46.
Приписами статті 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, вимоги Позивача про повернення боргу є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 92 028,46 грн., оскільки на час розгляду справи Відповідач зобов'язання за розпискою не виконав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки позов задовольняється, з Відповідача на користь Позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в розмірі 920,28 грн. (а.с. 12).
Керуючись ст.ст. 525, 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 10,11,60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, 27 липня 2000 року) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія НОМЕР_3 виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20 червня 2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму заборгованості в розмірі 92 028,46 (дев'яносто дві тисячі двадцять вісім) гривень 46 копійок, яка складається з основної суми заборгованості в розмірі 80 000,00 грн.; проценти в розмірі 10 362,75 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 665,71 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, 27 липня 2000 року) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія НОМЕР_3 виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20 червня 2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 920,28 (дев'ятсот двадцять) гривень 28 копійок.
За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.
Суддя: