Справа № 559/1107/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі:

головуючого Тростянчук Г.Г.

при секретарі Лахіта Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували 14.01.2006 року ВРАЦС Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №8, від якого мають малолітню дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відносини в сімї не склалися через негаразди в сімї. Відповідач, будучи в нетверезому стані, влаштовував сварки, принижував її гідність як жінки. Крім того, не забезпечував матеріально сімю, через це змушена була їздити на заробітки, щоб якось утримувати сина.

У 2012 році подала в суд позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Однак, до цього часу не зважаючи на рішення суду, він жодної гривні не сплатив.

Вже майже рік проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, тому що вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Шлюб існує тільки формально, сімя розпалася остаточно й примирення неможливе.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала з аналогічних підстав.

Відповідач, згідно поданої заяви, справу просить слухати за його відсутності, позов визнає.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.01.2006 року ВРАЦС Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №8, від якого мають малолітню дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Як вказує в позовній заяві позивачка, відносини в сімї не склалися через негаразди в сімї. Відповідач, будучи в нетверезому стані, влаштовував сварки, принижував її гідність як жінки. Крім того, не забезпечував матеріально сімю, через це змушена була їздити на заробітки, щоб якось утримувати сина.

У 2012 році подала в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Однак, до цього часу не зважаючи на рішення суду, він жодної гривні не сплатив.

Вже майже рік проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, тому що вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Шлюб існує тільки формально, сімя розпалася остаточно й примирення неможливе.

Представник позивачки підтримала позицію своєї довірительки.

Відповідач, згідно поданої до суду заяви, позовні вимоги визнав.

Сина за згодою сторін, суд залишає на вихованні матері.

Керуючись ст. 10, 60, 213, 215, ЦПК України, ст. 110, 112-113 СК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити: розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 14.01.2006 року ВРАЦС Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №8.

Малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на вихованні у матері.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: