АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що 10 січня 2007 року і 28 липня 2008 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитні договори і встановлено відсотки за користуванням цими кредитами, після чого банком з ОСОБА_2 і ТОВ «УФА «Верус» було укладено договори поруки, за умовами яких останні як поручителі зобов'язалися відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, проте відповідачі свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконали і станом на 27.01.2010 року мають заборгованість по кредитному договору № б/н від 10 січня 2007 року в сумі 14 368,37 грн., з яких заборгованість за кредитом - 8 487,04 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 866,45 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 854,49 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 660,40 грн., та заборгованість по кредитному договору № МК 145-08 від 28 липня 2008 року в сумі 382695,21 грн., з яких заборгованість за кредитом - 265 227,01 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 84 050,85 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 15 146,15 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 18 221,20 грн., яку банк просив суд стягнути солідарно з відповідачів, а також - понесені ним судові витрати по справі та пов'язані з оплатою правової допомоги витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 382695,21 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 14 168,37 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 1700 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн., а всього 1820 грн., стягнуто солідарно з ТОВ «УФА «Верус», ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати на правову допомогу 400 грн..

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року в рішенні суду виправлено допущені описки, а саме: замість "Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 14 168,37 грн.", зазначено вірно "Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору в сумі 14 168,37 грн.; замість "Стягнути солідарно з ТОВ УФА "Верус", ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь позивача витрати на правову допомогу 400 грн." зазначено вірно "Стягнути солідарно з ТОВ "УФА"Верус", ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість, що виникла по кредитному договору № МК 145-08 від 28 липня 2007 року за договором поруки № 467 від 12 січня 2009 року та додатку до нього, в сумі 200 грн., стягнути солідарно з ТОВ "УФА"Верус", ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість, що виникла по кредитному договору б/н від 10 січня 2007 року за договором поруки № 467 від 12 січня 2009 року та додатку до нього, в сумі 200 грн."; замість "Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 1700 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн., а всього 1820 грн." зазначено вірно "Стянути в ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 850 грн. з кожного і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 60 грн. з кожного, а всього 1820 грн..

06 жовтня 2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі ухвалено додаткове рішення, згідно якого резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" загальну заборгованість по кредитному договору № МК 145-08 від 28 липня 2007 року в сумі 382 695,21 грн., з яких заборгованість за кредитом є в сумі 265 227,01 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом є в сумі 84 050,85 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором є в сумі 15 146,15 грн., штраф (фіксована частина) є в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) є в сумі 18 221,20 грн.; стягнути солідарно з ТОВ УФА "Верус", ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість, що виникла по кредитному договору № МК 145-08 від 28 липня 2007 року за договором поруки № 467 від 12 січня 2009 року та додатку 1 до нього в сумі 200 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" загальну заборгованість по кредитному договору б/н від 10 січня 2007 року в сумі 14 368,37 грн., з яких заборгованість за кредитом є в сумі 8 487,04 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом є в сумі 3 866,45 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом є в сумі 854,49 грн., штраф (фіксована частина) є в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) є в сумі 660,40 грн.; стягнути солідарно з ТОВ УФА "Верус", ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість, що виникла по кредитному договору б/н від 10 січня 2007 року за договором поруки № 467 від 12 січня 2009 року та додатку 1 до нього в сумі 200 грн.; стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 850 грн. з кожного і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 60 грн. з кожного, а всього 1820 грн.. В задоволенні позовної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в частині позовних вимог про стягнення судових витрат (витрат на правову допомогу) відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині стягнення з неї як з поручителя заборгованості за кредитним договором та інших грошових сум в розмірі 396 863,58 грн., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду, обговоривши доводи скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а постановленні по справі судові рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Стягуючи з ОСОБА_2 на користь банку спірну кредитну заборгованість по кредитному договору № МК 145-08 від 28 липня 2007 року суд виходив з того, що ОСОБА_2 як поручитель зобов'язана сплатити її банку разом з позичальником у солідарному порядку в повному обсязі.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2007 року ОСОБА_3 отримав у позивача кредит у розмірі 4 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту відповідно строку дії картки за умовами укладеного між ними договору № б/н та в забезпечення зобов'язань позичальника за цим договором в межах 200 грн. позивачем було укладено договір поруки № 467 від 12 січня 2009 року з поручителем ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», а 28 липня 2008 року ОСОБА_3 отримав у позивача кредит у розмірі 269 984 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 27 липня 2013 року відповідно до укладеного між ними договору № МК 145-08 та в забезпечення зобов'язань позичальника за цим договором в повному обсязі позивачем було укладено договір поруки з поручителем ОСОБА_2 і в забезпечення зобов'язань позичальника за цим договором в межах 200 грн. було укладено договір поруки № 467 від 12 січня 2009 року з поручителем ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», але відповідачі свої зобов'язання за вказаними договорами кредиту не виконали, у зв'язку з чим станом на 27.01.2010 року в них існує заборгованість перед банком по кредитному договору № б/н від 10 січня 2007 року в сумі 14 368,37 грн., з яких заборгованість за кредитом - 8 487,04 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 866,45 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 854,49 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 660,40 грн., та заборгованість по кредитному договору № МК 145-08 від 28 липня 2008 року в розмірі 364 502,78 грн., з яких заборгованість за кредитом - 265 227,01 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 84 050,85 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 15 224,92 грн., що відповідачами ніякими доказами не спростовано.

За умовами кредитного договору № МК 145-08 від 28 липня 2008 року боржник, а відтак і поручитель, первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 27 липня 2013 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як установлено апеляційним судом з наданого банком розрахунку, сторони виконували свої права та обов'язки відповідно до первинних умов вказаного кредитного договору - згідно з графіком щомісячного погашення кредиту й сплати процентів до липня 2009 року, коли боржник перестав погашати кредит, тобто заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з липня 2009 року до 19 квітня 2010 року (часу звернення позивача до суду) у зв'язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14 і від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 05 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Оскільки строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються, то зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, чи з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, застосоване в частині четвертій статті 559 ЦК України поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Наведені вимоги закону суд не врахував, в порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору, а саме, час останнього внесення позичальником платежівза кредитним договором № МК 145-08 від 28 липня 2008 року, нез'ясував і своїми рішеннями не встановив, відповідних даних у сторін не витребував, а тому висновки суду про наявність підстав для стягнення заявленої в позові банку кредитної заборгованості за цим кредитним з ОСОБА_2 в повному обсязі не ґрунтуються на матеріалах справи і законі.

В судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що в червні 2009 року боржник сплатив останній платіж на погашення кредиту та відсотків, після чого почала утворюватися заборгованість, але з вимогою про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя позивач звернувся лише в квітні 2010 року, що свідчить про пропуск ним шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя відносно чергових платежів, а саме, з липня 2009 року по листопад 2009 року.

Оскільки згідно графіку щомісячних платежів, який є додатком до кредитного договору, позичальник за вказаний період повинен був сплатити 18 304 грн. за тілом кредиту та 18050,79 грн. відсотків (а.с. 20 - 21), за розрахунком заборгованості за цей період боржнику була нарахована пеня в розмірі 5694,66 грн. ( а.с. 151 - 152), то з ОСОБА_2 як поручителя і боржника слід стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором, за винятком тих платежів відносно який порука припинена, тобто заборгованість за тілом кредиту в розмірі 246 923,01 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 66 000,06 грн. і пеню в розмірі 9 530,26 грн., а в частині заявлених до поручителя вимог про стягнення штрафних санкцій (фіксована частина - 250 грн. і процентна складова - 18 221,20 грн.) слід відмовити за відсутністю доказів в підтвердження обґрунтованості таких сум відповідним розрахунком, який позивач не надав на вимогу апеляційного суду.

При цьому не підлягає задоволенню подана у квітні 2015 року до апеляційного суду заява позивача про залишення без розгляду його позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині стягнення штрафних санкцій у зв'язку з тим, що за змістом положень ст. ст. 207, 300, 304, 310 ЦПК України та наданих в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснень на стадії апеляційного розгляду позивачеві не надано право заявляти такого клопотання.

Згідно ст. ст. 219, 220 ЦПК України суд може виправити допущені у судовому рішенні описки, не змінюючи його по суті, та ухвалити додаткове рішення стосовно тієї позовної вимоги, з приводу якої не було ухвалено рішення.

Проте, виправляючи описки в рішенні суду від 28 вересня 2010 року шляхом стягнення з відповідачів спірної кредитної заборгованості та судових витрат по справі в іншому порядку, ніж зазначено в цьому рішенні, а також відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку про стягнення витрат на правову допомогу, суд ухвалою від 24 вересня 2014 року і додатковим рішенням від 06 жовтня 2014 року в порушення роз'яснень, даних в п.п. 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», фактично змінив своє основне рішення в цій частині, тобто вийшов за межі своїх повноважень, що є неприпустимим і обов'язковою підставою для скасування рішення. Крім того, суд неправильно встановив дату кредитного договору № МК 145-08, зазначивши її у своїх рішеннях - 28 липня 2007 року.

За таких обставин, ухвалені судом з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права рішення колегія суддів вважає за необхідне скасувати в повному обсязі, вийшовши частково за межі доводів апеляційної скарги згідно ч. 3 ст. 302 ЦПК України і постановивши нове рішення на підставі ст. 554, ч. 4 ст. 559, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст. 309 ЦПК України про стягнення заборгованості за кредитним договором № МК 145-08 від 28 липня 2008 року солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь банку за період з 19 листопада 2009 року станом на 27.01.2010 року в розмірі 322 453,33 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 246 923,01 грн., заборгованість за відсотками - 66 000,06 грн., пеня - 9 530,26 грн., і стягнення решти заборгованості за цим договором в розмірі 41849,45 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 18104 грн., заборгованість за відсотками - 18050,79 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5694,66 грн., лише з позичальника ОСОБА_3 з урахуванням зменшення цієї суми на 200 грн., яка підлягає стягненню солідарно з ТОВ УФА "Верус" та ОСОБА_3 за договором поруки № 467 від 12 січня 2009 року з додатком 1 до нього; стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості по кредитному договору б/н від 10 січня 2007 року в сумі 14 368,37 грн., з яких заборгованість за кредитом - 8 487,04 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 866,45 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 854,49 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 660,40 грн.; стягнення солідарно з ТОВ УФА "Верус", ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості по кредитному договору б/н від 10 січня 2007 року за договором поруки № 467 від 12 січня 2009 року та додатку 1 до нього в сумі 200 грн.; стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі по 850 грн. з кожного і витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи по 60 грн. з кожного, відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення витрат на правову допомогу за відсутністю в матеріалах справи договору про надання такої допомоги і доказів її сплати позивачем.

Доводи щодо незаконності рішення суду в частині стягнення розміру сум кредитної заборгованості по кредитному договору б/н від 10 січня 2007 року з ОСОБА_3 і Товариства з обмеженою відповідальністю "Верус" в апеляційній скарзі не наведені.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № МК 145-08 від 28 липня 2008 року станом на 27.01.2010 року в сумі 322 453,33 грн., з яких заборгованість за кредитом - 246 923,01 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 66 000,06 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9 530,26 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № МК 145-08 від 28 липня 2008 року станом на 27.01.2010 року у розмірі 41849,45 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 18104 грн., заборгованість за відсотками - 18050,79 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5694,66 грн..

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верус", ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору № МК 145-08 від 28 липня 2008 року за договором поруки № 467 від 12 січня 2009 року та додатку 1 до нього станом на 27.01.2010 року в сумі 200 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору б/н від 10 січня 2007 року станом на 27.01.2010 року в сумі 14 368,37 грн., з яких заборгованість за кредитом - 8 487,04 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 3 866,45 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 854,49 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 660,40 грн..

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верус", ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору б/н від 10 січня 2007 року за договором поруки № 467 від 12 січня 2009 року та додатку 1 до нього станом на 27.01.2010 року в сумі 200 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі по 850 грн. з кожного і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу по 60 грн. з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: