провадження № 2/712/2394/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Кузьменка В. А.

при секретарі - Коваль М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на 9/80 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

03 вересня 2014 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у зв'язку зі смертю ОСОБА_5 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4.) було зупинене провадження по справі до визначення кола спадкоємців.

14 квітня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси провадження по справі було відновлено.

30 квітня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом було змінено позивача ОСОБА_5 на правонаступника ОСОБА_1.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 9/80 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 (російською мовою: ОСОБА_7), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Представник відповідача Черкаської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, проте в матеріалах справи є заяви, в яких треті особи просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що:

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_7, за яким залишилося 9/40 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1. Спадкоємцями в рівних частинах (по 9/80 частин) відповідно булиОСОБА_5 і мати спадкодавця ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_5 оформила спадкове майно (9/80 частин) у власність, отримавши Свідоцтво про право на спадщину № 7212 від 23.10.1990 року та Свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 23.10.1990 року. Мати ж спадкодавця оформити право власності на спадкове майно (9/80 частин) не встигла, таким чином ця частка жодним із можливих спадкоємців померлої матері не приймалася.

Відповідно до відомостей Комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 01 січня 2013 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (8/20 частин), ОСОБА_4 (3/20), ОСОБА_7 (9/80 частин), ОСОБА_5 (27/80 частин).

За ухвалою суду відомості щодо власників домоволодіння витребовувались з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Отримана відповідь свідчить про те, що в період з 01 січня 2013 року в даних про власників вказаного вище домоволодіння змінились відомості, щодо власника 27/80 частин, оскільки саме ця частина перейшла до ОСОБА_1.

ОСОБА_5 звернулася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою з приводу оформлення спадкових прав на нерухоме майно, належне померлій ОСОБА_6. Проте нотаріальна контора відмовила ОСОБА_6 в оформленні права на спадщину, оскільки вона не є спадкоємицею.

Отже, 9/80 частин вище вказаного домоволодіння, досі обліковуються за ОСОБА_7. З моменту смерті та станом на сьогодні жодні особи не заявляли своїх прав на цю частину.

13 жовтня 2013 року ОСОБА_5 був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, в якому спадкоємцем всього майна зазначалася ОСОБА_1.

20 березня 2015 року ОСОБА_1 на підставі заповіту отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина складається з 27/80 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно ч. 4 ст. 344 Кодексу, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Спірна частка належала спадкодавцеві та була частиною спільного майна подружжя (ОСОБА_5 та ОСОБА_7), тому ОСОБА_5 користувалася майном ще з 1980 року, тобто з моменту, коли ОСОБА_7 став власником вказаного майна, що свідчить про добросовісне володіння.

Впродовж всього часу починаючи з моменту смерті ОСОБА_7 і до ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 постійно проживала в частині будинковолодіння, що включала 27/80 частин (зареєстровані за нею) та 9/80 (зареєстровані за ОСОБА_7), що свідчить про те, що вонавідкрито та безперервно володіла спірним майном. Після її смерті та до цього часу в зазначеній частині домоволодіння проживає ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 11 постанови Пленуму, враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України про те, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 Цивільного кодексу України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.

Отже, з 1 січня 2001 року і до сьогодні минуло вже більше ніж 10 років.

Таким чином, Позивач має всі підстави відповідно до ч. 1 ст. 344 Кодексу для визнання за нею права власності на спірне майно за набувальною давністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 88, 118, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 16, 344Цивільного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати право власності за набувальною давністю за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на 9/80 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 (російською мовою: ОСОБА_7), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: В.А.Кузьменко