Справа № 310/5700/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2015 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (право сервітуту), виселення зі зняттям з реєстрації,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що він є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1. З 23. 07. 2003 року по 17. 11. 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, від якого 26. 01. 2004 року народилася ОСОБА_2.

Під час перебування у шлюбі він зареєстрував в квартирі відповідачку, а також доньку, і усі разом на даний час мешкають в ній.

Після розірвання шлюбу відповідачка втратила статус члену його сім»ї, а також право на користування квартирою. При вирішенні питання про припинення сервітуту на користування житлом необхідно враховувати, що обставини змінилися настільки суттєво, що унеможливлюють сумісне проживання в одній квартирі. Відповідачка не сплачує за комунальні послуги, якими користується нарівні з ним, будучи працездатною жінкою, ніде не працює, не виконує рішення суду про стягнення з неї заборгованості за комунальні послуги.

Після припинення шлюбу припинилася і дія житлового сервітуту для ОСОБА_1, тому він просить позбавити її права користування (права сервітуту) на проживання у вказаній квартирі, виселити її з квартири, зобовязати Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області зняти її з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представники позивача за довіреностями ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги і пояснили, що ОСОБА_1 хвора людина похилого віку, проживання в одній кімнаті з колишньої дружиною погано впливає на стан його здоров»я, він потребує постійного догляду, але донька не може за ним доглядати у звязку з тим, що в квартирі мешкає відповідачка. На даний час сторони не являються членами однієї сім»ї, спільне господарство не ведеться, після розірвання шлюбу відповідачка підлягає виселенню з житла, належного колишньому чоловіку. Крім того, у неї є житло в м. Запоріжжі, де вона може мешкати.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила, що у неї свого житла немає, в м. Запоріжжі є квартира, яка належить її матері, і в якій проживають її син з сім»єю та онуками. Вона не має права піти з квартири і залишити неповнолітню дитину, допомагає позивачу у міру сил, буде жити разом зі своєю сім»єю, навіть, і колишньою.

Представник 3- ї особи - Бердянського міського відділу УДМС України в Запорізькій області до суду не явився, про день слухання справи сповіщений, в заяві просить розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії договору купівлі продажу від 23 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр № 5845, ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 23. 07. 2003 року і народження доньки ОСОБА_2 26. 01. 2004 року зареєстрував їх у належній йому квартирі як членів своєї сім»ї, де усі мешкають до теперішнього часу.

Вказані обставини підтверджуються копія свідоцтва про укладення шлюбу, народження, та довідкою ОСББ «Потійська 346» від 01. 09. 2014 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 17. 11. 2011 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_1 розірвано, після чого відповідачка по справі залишилася мешкати у квартирі і користується нею нарівні з власником житла.

За приписами ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Вказана стаття регулює плату за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові.

Як вбачається з рішення Бердянського міськрайонного суду від 11. 12. 2014 року позивачем вирішено питання щодо стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за оплату комунальних послуг, тобто позивачем вирішене питання щодо режиму користування відповідачкою належним йому жилим приміщенням.

Виходячи з вимог Житлового Кодексу України, які не можна трактувати інакше, ніж вони викладені у зазначених вище статтях, суд не вбачає підстав для позбавлення ОСОБА_1 права на користування жилим приміщенням у квартирі, що належить на праві власності ОСОБА_1, обґрунтування позову позивачем щодо відсутності у відповідачки права користування житловим сервітутом є помилковим і прийматись судом до уваги не може.

Умови виселення громадянина з житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення викладені в ст. ст. 116,117 ЖК України, проте позивач не навів жодної підстави для виселення відповідачки з жилого приміщення, які б могли бути перевірені судом для визначення їх відповідності закону.

Зобов»язання Бердянського МВ УДМС у Запорізькій області скасувати реєстрацію місця проживання може мати місце лише за наявності до цього підстав та після того, як вказаний державний орган відмовив у таких вимогах.

Згідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги не відповідають вимогам закону, вони задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 64,116,117,156 ЖК України, ст. ст. 10,60,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_6