УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, усунення перешкод в користуванні власністю та вселенні,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який уточнив після проведення судової будівельно-технічної експертизи від 06 серпня 2013 року № 766/767/768-13, та остаточно просив:

- усунути перешкоди в праві користування житловим будинком АДРЕСА_1, а саме: вселити його у житловий спірний житловий будинок та зобов'язати ОСОБА_5 не чинити йому перешкод в праві користування ним, а також зобов'язати відповідачку передати йому один комплект ключів від житлового будинку та інших споруд;

- поділити спірний житловий будинок та господарські споруди в натурі на підставі висновку № 6 (додаток 11-12) судової будівельно-технічної експертизи, виділивши йому 56/100 частини домоволодіння, а ОСОБА_5 44/100 його частини;

- поділити земельну ділянку, залишивши в загальному користуванні 152,24 кв. м, а на його корить та на користь відповідачки по 123, 88 кв. м.;

- утримати з нього на користь ОСОБА_5 22 048 грн різниці вартості часток у домоволодінні;

- утримати зі ОСОБА_5 на його користь 20 361 грн 07 коп., в тому числі: оплату за проведення експертизи у розмірі 2 521 грн 93 коп.; за послуги Дніпропетровського БТІ - 271 грн 44 коп.; витрати на поштові відправлення 17 грн 70 коп.; за надання юридичної допомоги 7 200 грн та витрати на сплату послуг по піднайму житла в сумі 10 350 грн, а також судовий збір.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 1/2 частини вказаного житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки для його обслуговування площею 0,0400 га успадкована ним після смерті батька на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 лютого 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-314 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 лютого 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-317.

Вказав, що співвласником іншої частини житлового будинку та земельної ділянки є його сестра ОСОБА_5, яка також набула право власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування та з дня отримання спадщини фактично користується ним разом зі своїм сином, який не є співвласником вказаного житлового будинку.

Посилаючись на те, що відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні та розпорядженні спільною власністю, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2014 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2013 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні власністю та вселенні.

Усунуто ОСОБА_4 перешкоди в користуванні власністю - житловим будинком АДРЕСА_1, вселивши його у вказаний будинок та зобов'язавши ОСОБА_5 передати ОСОБА_4 один комплект ключів від цього житлового будинку.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у позові про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відмову в позові про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку, що розділити домоволодіння згідно варіанту № 6 (додаток 11-12) судової будівельно-технічної експертизи, щодо якого було заявлено позовні вимоги, не представляється можливим, оскільки він був складений з урахуванням самовільно збудованої прибудови літ. а2-1, а у разі узаконення вказаної самовільно збудованої прибудови зміниться частка у спільній частковій власності співвласників.

Крім того апеляційний суд мотивував свої висновки тим, що хоча позивачем і не заявлялися позовні вимоги щодо інших варіантів розподілу домоволодіння, однак судами враховано, що висновком судової будівельно-технічної експертизи від 06 серпня 2013 року № 766/767/768-13 передбачено декілька варіантів розподілу в натурі спірних будинків і земельної ділянки та можливість визначення користування ними. Експертні варіанти передбачають перепланування та переобладнання житлового будинку, проте ані позивачем, ані представниками позивача не було надано суду відповідний дозвіл виконкому на переобладнання, перепланування, у зв'язку з тим, що даний дозвіл ними не був отриманий, тобто даний висновок не було узгоджено з виконкомом, санітарно-епідеміологічною службою, органами пожежної безпеки, газопостачання та іншими органами, що унеможливлює приймати до уваги зазначений висновок та проводити поділ спірного будинку. Крім того, як зазначено в експертизі, за таких варіантах поділу можливе незначне порушення ДБН.

Крім того судом зауважено, що при запропонованих варіантах поділу будинку буде зменшено розмір частки відповідача та збільшиться частка позивача, що фактично призведе до позбавлення прав власності відповідача на його майно. За таких обставин позивач має внести грошові кошти на депозитний рахунок суду на підтвердження наявності таких коштів у нього з метою недопущення порушення прав відповідача.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що позивач є власником 1/2 частини спірного домоволодіння та бажає користуватися своєю власністю, однак не має такої можливості через відсутність у нього ключів від будинку, що було визнано сторонами в судовому засіданні апеляційної інстанції, а звернення позивача до суду із зазначеним позовом свідчить про існування спору між сторонами, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині усунення позивачу перешкод у користуванні власністю та зобов'язавши відповідача надати йому один комплект ключів.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом першої та апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2013 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана