Справа № 439/915/15 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/6250/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановила:

19.06.2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої малолітньої доньки у розмірі 700 гривень щомісячно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач проживає окремо від них, працює неофіційно і має доходи, однак, в добровільному порядку не надає дитині належного матеріального утримання.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 04.08.2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Суд вирішив стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 19.06.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_3, просить його змінити, збільшивши розмір присуджених з відповідача у її користь аліментів до 700 гривень щомісячно.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не врахував вимог закону щодо рівного обов'язку кожного із батьків забезпечити своїй дитині належне матеріальне утримання, а також вимог Закону України «Про державний бюджет» щодо забезпечення дитині необхідного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який вона не може забезпечити самостійно, оскільки її заробітна плата становить 1300 гривень. Зазначає, що відповідач є працездатною особою, немає інших утриманців, має значні неофіційні доходи, а тому може сплачувати більшу, ніж 400 гривень, суму аліментів.

В судове засідання позивач не з'явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Дитина проживає разом із своєю матір'ю - позивачем ОСОБА_3, окремо від відповідача (а.с.6).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та присуджуючи з відповідача у її користь аліменти на утримання їхньої доньки у розмірі 400 гривень щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не працює, не має інших дітей та утриманців, а тому має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки судом не в повній мірі з'ясовано обставини, які мають значення для справи, та не дотримано норм матеріального закону, які регулюють спірні правовідносини.

У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК).

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення .

Відповідно до ч.2 цієї статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на момент ухвалення оскаржуваного рішення становив 1032 гривні.

Позивач, обґрунтовуючи свою вимогу про стягнення з відповідача аліментів на дитину в розмірі 700 гривень, вказувала про доходи відповідача, однак, розміру цих доходів вона не назвала і не підтвердила їх наявність відповідними доказами.

В судовому засіданні в апеляційному суді відповідач пояснив, що він офіційно не працює, що підтверджується довідкою сільської ради, виданою за місцем його проживання, однак, має мінливий дохід від тимчасових робіт, який становить близько однієї тисячі гривень в місяць.

Позивач працює в школі і її щомісячний дохід становить близько 1300 гривень, що не заперечується відповідачем.

Враховуючи наведені вище положення ст.180 СК України про рівність обов'язку кожного з батьків забезпечити дитині необхідне матеріальне утримання, вимоги ст.182 цього Кодексу про урахування обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, та встановлені судом обставини справи, а саме: відсутність у відповідача заробітку, який би дозволяв забезпечити дитині матеріальне утримання, більше від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини такого віку, відсутність у дитини захворювань, які б вимагали щомісячних витрат, відсутність медичних висновків про наявність у відповідача захворювань, які б обмежували його у працевлаштуванні, відсутність у відповідача утриманців та інших дітей та наявність у нього щомісячного доходу від тимчасових робіт в розмірі близько 1000 гривень, - колегія суддів дійшла висновку про те, що сторони зобов'язані забезпечити своїй дитині законодавчо закріплений прожитковий мінімум з урахуванням її віку, який на момент ухвалення оскаржуваного рішення становив 1032 гривні, незалежно від того, мають вони доходи чи ні, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання його дитини у розмірі 550 гривень щомісячно, що становить половину встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину такого віку.

Таким чином, з наведених вище мотивів рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у користь позивача на утримання їхньої дитини, необхідно змінити, збільшивши розмір аліментів до 550 гривень.

В решті рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2015 року змінити, збільшивши розмір присуджених з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 550 (п'ятсот п'ятдесяти) гривень щомісячно.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.