АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1590/15
Справа №2018/2-40/11 Головуючий І-ої інстанції: Єфіменко Н.В.
Категорія: сімейні Доповідач: Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Шевченко Н.Ф.,

Івах А.П.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про поділ сумісного майна подружжя, за зустрічним позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_7, Інспекція державного архітектурного та будівельного контролю про визнання майна особистою власністю, припинення права власності, зобов'язання скасування запису про право власності, поділ сумісного майна подружжя та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання сумісного боргу подружжя, виключення майна з сумісного майна подружжя, визнання права власності. стягнення сум,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ їх спільного сумісного майна подружжя.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 29 листопада 1985 року, мають двох дорослих дітей та на те, що 2 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано Київським відділом РАГСа м.Харкова.

Зазначивши, що за час шлюбу вони придбали спільно нерухоме майно, автомобілі, з урахуванням уточнення та доповнення позовних вимог у березні, червні 2012 року, серпні 2013 року, серпні , грудні 2014 року, ОСОБА_3 просила в порядку поділу спільного сумісного майна визнати її право власності на 4х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, на 2х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 та нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_3; нежитлові приміщення першого поверху по АДРЕСА_4, у будинку літер «-6-7», загальною площею 90,2 кв.м, земельну ділянку АДРЕСА_5, автомобіль «Volkswagen Toureg» д.р.н.НОМЕР_1, всього на загальну суму 2955373,30 грн.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку поділу майна подружжя нежитлові будівлі літери «А-1», «Б-2» по АДРЕСА_6, загальною вартістю 1942270 грн., автомобіль «Mercedes-Benz 308» д.р.н.НОМЕР_2, вартістю 48547 грн. та недобудований житловий будинок площею 200 кв.м з басейном та двома гаражами на земельній ділянці АДРЕСА_7 вартістю 936657 грн.,а всього на 2927501,80 грн. та з урахуванням різниці вартості майна, що кожному виділяється залишити у спільній власності: автомобіль «Mitsubishi Pajero», д.р.н. НОМЕР_3, вартістю 182845,60 грн. з визначенням її частки 42/100,ОСОБА_4 - 58/100.

4 червні 2012 року ОСОБА_4 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_3 про поділ їх спільного сумісного майна та визнання їх спільним боргом на підставі його розписки за договором позики від 21 червня 2011 року з ОСОБА_5 на 2697194,89 грн., за яким в порядку погашення заборгованості виділити нежитлові приміщення по АДРЕСА_4, земельні ділянки АДРЕСА_5, три вищевказаних ОСОБА_3 автомобілі та стягнути з неї на його користь 105894 грн. грошової компенсації.

З урахуванням уточнення зустрічних позовних вимог у листопаді 2012 року, у серпні, грудні 2014 року, ОСОБА_4 просив суд виділити йому в користування земельну ділянку АДРЕСА_5 , автомобіль «Volkswagen Toureg», визнати його право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, всього на 768284,65 грн., ОСОБА_3, виділити 33/100 частини косметичного кабінету по АДРЕСА_2, визнати її право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та припинити це право власності, зобов'язавши реєстраційну службу Харківського МУЮ скасувати реєстрацію на ОСОБА_3 на ? частину, що йому передається, визнати її право власності на автомобіль ««Mitsubishi Pajero», стягнути з нього на ї користь 11122,35 грн., вартості автомобіля «Mercedes-Benz 308», який ним відчужено, а всього на 959667,95 грн., стягнувши 95691,65 грн., грошову компенсацію різниці вартості майна. що підлягає поділу та визнати його особисте право власності, як набуте за його кошти на нежитлові будівлі по АДРЕСА_6; нежитлові приміщення по АДРЕСА_4, 67/100 частин нежитлових приміщень, що прибудовані та підвалу до колишньої квартири АДРЕСА_2 , а всього на 3974780 грн.

У червні 2012 року ОСОБА_5 в особі представника, у якості третьої особи, заявив самостійні вимоги до ОСОБА_4, ОСОБА_3 на предмети їх спору про поділ спільного сумісного майна подружжя.

На обґрунтування заявлених ним позовних вимог посилався на те, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 15 грудня 2011 року за його позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3 за договором позики стягнуто 2373570 грн. еквівалентних за курсом НБУ на 21 червня 2010 року 300000 доларам США, які у нього позичав ОСОБА_4 на придбання на реконструкцію нежитлових забудов, та нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 по АДРЕСА_6, діючи в інтересах сім'ї, але запозичені кошти не повернув. Представник ОСОБА_5 просив суд визнати заборговані кошти спільним боргом подружжя ОСОБА_4, виключити вказані нежитлові приміщення та будівлі на 2605740 грн. із спірного майна подружжя, визнати його право власності на це нерухоме майно, звільнити це майно з-під арешту, накладеного в порядку забезпечення позову та стягнути солідарно із сторін по справі 93274 грн. в порядку виконання рішення суду від 15 грудня 2011 року.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково.

В порядку поділу їх спільного сумісного майна визнано право власності ОСОБА_3 на ? частину нежитлових приміщень АДРЕСА_3, ? частину нежитлових приміщень першого поверху №31-1? 31-11, 31-13 будівлі літер «А-6,7» площею 90,2 кв.м по АДРЕСА_4; - ? частину нежитлових приміщень будівель «А-1», «Б-1», площею 128,3 кв.м по АДРЕСА_6; - на ? частину земельної ділянки АДРЕСА_5, автомобіль «Mitsubishi Pajero». Стягнуто на її користь з ОСОБА_4 119899,56 грн., грошову компенсацію вартості автомобілів.

Визнано право власності ОСОБА_4 в порядку поділу спільного сумісного майна на ? частину квартири АДРЕСА_1 ? частину квартири АДРЕСА_2 та на автомобіль «Volkswagen Toureg».

В іншій частині їх позовні вимоги залишені без задоволення.

Відмовлено у позові ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Харківського МУЮ про припинення права власності ОСОБА_3 на нежитлові приміщення косметичного кабінету з офісом та підвалу - 18-1; 18-13; з окремим виходом по АДРЕСА_2.

Відмовлено у позові ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання сумісного боргу, виключення майна та визнання права власності.

Вирішені питання про розподіл та стягнення судових витрат.

В апеляційних скаргах:

-ОСОБА_3 з посиланням на вирішення справи поза межами її позовних вимог, безпідставність виключення із поділу нерухомого майна житлового будинку не прийнятого до експлуатації, що розташовано на земельній ділянці АДРЕСА_7 та прибудови до колишньої квартири АДРЕСА_2 , як об'єктів незавершеного будівництва та ухвалення рішення без дотримання норм матеріального права, таке рішення в частині відмови у її позові просить скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

-ОСОБА_4 з посиланням на вирішення судом справи про поділ майна, яке є його особистою власністю в порушення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та вимог процесуального права, рішення районного суду просить скасувати та з урахуванням придбання майна за запозичені кошти, які ним не повернуті, новим рішенням його позов про поділ спільного майна подружжя задовольнити за виключенням із переліку його особистого майна те, що було придбано ним особисто.

-представник ОСОБА_5 просить його позовні вимоги новим рішенням задовольнити, як підставні і обґрунтовані, з посиланням на вирішення судом справи при доведеності його вимог в порушення норм та вимог процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг та взаємні заперечення проти них осіб, які беруть участь у справі, колегія вирішила апеляційні скарги сторін задовольнити частково, ОСОБА_9 відхилити, рішення районного суду змінити з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу які не підлягають доказуванню.

Суд, за ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом , згідно наданих доказів встановлено та не оспорюється сторонами те, що за час їх шлюбу, в якому вони перебували з 1985 року по грудень 2010 року було придбано декілька об'єктів нерухомого майна, автомобілі та те, що між ними в процесі поділу цього майна виник спір про порядок поділу та визначення джерел, за яке воно було придбано.

За правилами ст..ст. 60-62 СК України, чинного з 1 січня 2004 року та ст..ст. 22-25 Кодексу про шлюб та сім'ю, чинного до вказаного часу, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного доходу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї та майно, яке одержане за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за чинним законодавством, а відповідно до ст..23 КЗпШС України при укладанні угоди одним з подружжя вважаються, що він діє за згодою другого з подружжя.

У разі поділу спільного сумісного майна подружжя за ст..70 СК України, частки кожного є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до положень ст..71 цього Кодексу, якщо подружжя не домовилися про порядок поділу майна в натурі, спір може бути вирішено судом. неподільні речі присуджуються одному з подружжя, а присудження грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим ЦК України про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників (ст..365) та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ їх спільного сумісного майна та визнавши за кожним право власності на ? частину нерухомого майна, яке оформлено та зареєстровано на іншого, з виключенням не прийнятого в експлуатацію житлового будинку, збудованого на земельній ділянці АДРЕСА_7, вартість якого визначена у розмірі 1021000 грн. та нежитлових приміщень косметичного кабінету з підвалом і офісом літери № 18-1, 18-3 самочинно прибудованих та реконструйованих загальною площею 153,3 кв.м з використанням приміщень квартири АДРЕСА_2 ринкової вартістю за висновком оцінювача в 385700 грн., яку вони придбали за договором купівлі-продажу від 1 серпня 2000 року, суд такого висновку дійшов з посиланням на те, що сторони дійшли згоди про порядок поділу між собою, суми компенсації різниці вартості майна, що підлягало виділу кожному, на депозитний рахунок суду не внесені,а щодо будинку в СТ «Світанок» та переобладнаної квартирі в нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 у зв'язку з неприйняттям їх в експлуатацію, вони не є об'єктами права власності.

Проте з таким висновком суду у повному обсязі погодитись не можна.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Під час ухвалення рішення суд за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються,які правовідносини, випливають з встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 придбана сторонами на ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 11 липня 1994 року ринкова вартість на час розгляду справи оцінювачем визначена у розмірі 760000 грн. (без ПДВ), придбану на ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу від 1 серпня 2000 року вартість якої складає 385700 грн., а після переобладнання в нежитлові приміщення, з прибудованими, підвалом і окремим виходом, на які рішенням, Київського районного суду від 21 лютого 2008 року , в подальшому скасованого рішенням апеляційного суду, визнано право власності та зареєстровано на ОСОБА_3 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, яке анульовано на цей час вартість цього об'єкту оцінювачем визначено у 385700 грн. в тому числі приміщення №18-1?18-13 підвалу, в будівлі літер «А-5» загальною площею 153.3 кв.м

В цьому ж будинку, літер «А-5 по АДРЕСА_2 належать на праві власності та зареєстровані 4 листопада 2003 року на ОСОБА_4 нежитлові приміщення підвалу № 14-18 загальною площею 147 кв.м, вартістю 663470 грн.

Окрім цього на ОСОБА_4 оформлено та зареєстровано право власності на нежитлові приміщення: - по АДРЕСА_6 вартістю 1942270 грн. в будівлі літер «А-1» площею 233,9 кв.м, літер «Б-2» площею 894,4 кв.м. - по АДРЕСА_4 першого поверху №31-1 ? 31-11, 31-13 площею 90,2 кв.м в житловому будинку «А-6,7» вартістю 769000 грн. - земельна ділянка АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 24 червня 2004 року, вартістю 8000 грн.

Із матеріалів справи також вбачається, що за час шлюбу сторонами збудовано на земельній ділянці АДРЕСА_7,що належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13 серпня 2007 року, будинок літер «А-3» загальною площею приблизно 280 кв.м з надвірними забудовами та спорудами, вартістю за висновком оцінювача у сумі 1021000 грн.

За час шлюбу подружжя ОСОБА_3 придбали автомобілі «Volkswagen Toureg» д.р.н.НОМЕР_1, 2008 року випуску вартістю 369162,0 грн.; «Mitsubishi Pajero» д.р.н.НОМЕР_3, 2007 року випуску, вартістю 182845,60 грн., «Mercedes-Benz 308», д.р.н.НОМЕР_2, 1995 року випуску, вартістю 48574,8 грн., який ОСОБА_4 за довіреністю передав у користування іншим особам.

З огляду на викладені обставини придбане сторонами за час їх шлюбу на ОСОБА_3 майно зареєстровано на загальну суму 1145700 грн., на земельні ділянки, що належать їй на праві власності, в порядку безоплатної приватизації збудовано на території СТ «Світанок» будинок, який є незавершеним будівництвом та його ринкова вартість оцінювачем визначена у розмірі 1021000 грн., на ОСОБА_4 зареєстровано нерухомого майна та три автомобілі на загальну суму 3975362,7 грн., а загалом вони набули право власності на 6150061,7 грн. спільного сумісного майна, яке за нормами ст..71 СК України та ст..370 ЦК України підлягають поділу, у рівних частках, оскільки між ними відсутні будь-які домовленості або шлюбний контракт щодо часток у праві спільної сумісної власності на їх майно.

При вирішенні справи по суті заявлених сторонами позовних вимог та задовольняючи їх частково з визнанням за кожним права власності на ? частину нерухомого майна, з виключенням нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 та незавершений будівництвом будинок на земельній ділянці АДРЕСА_7 та стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсації у розмірі 119699,56 грн. різниці вартості автомобілів,суд не звернув уваги на те, що реконструйовані приміщення квартири АДРЕСА_2, з прибудовою та підвалом зареєстровані на ОСОБА_3, як об'єкт права власності, готові до експлуатації, як об'єкт закінчений будівництвом ,згідно декларації , затвердженої Інспекцією ДАБК у Харківській області 3 січня 2013 року , та за нормою ч.2 ст.331 ЦК України є підлягає поділу.

Не погоджується також колегія з висновком суду про неможливість поділу майна, з урахуванням незавершеного будівництвом будинку на земельній ділянці АДРЕСА_7, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

За нормою ст..177 ЦК України об'єктом цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуг, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Із звіту про оцінювану вартість будинку вбачається, що в ньому відсутні частина оздоблюваних робіт та внутрішні санітарно-технічні та електротехнічні обладнання Деформації будівлі не виявлені, зовнішні стіни не мають дефектів.

За таких обставин , виходячи із положень ст..8 СК України колегія у відповідності до норм ЦК України, з урахуванням високого ступеня готовності цього будинку до експлуатації, вважає за необхідне здійснити поділ і цієї будівлі, як незавершеного будівництво подружжям.

При поділу спільного майна подружжя, суд, з урахуванням інтересів кожної сторони вважає можливим здійснити виділ кожному майно в натурі, з мінімальним розміром грошової компенсації, задовольнити їх апеляційні скарги частково, залишивши без задоволення доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в частині його вимог про визнання його права особистої власності на спірні нежитлові приміщення по АДРЕСА_6, АДРЕСА_4 по АДРЕСА_2 приміщення підвалу та прибудови до будинку літер «А-5», а також доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5, третій особи, яка заявила самостійні вимоги на нежитлові приміщення, які ОСОБА_4 вимагає як об'єкти його права особистої власності, за недоведеності цих вимог належними та допустимими доказами про те, що ОСОБА_4 стягнуті судом за договором позики з ОСОБА_5 кошти позичались та використовувалися в інтересах сім'ї, в тому числі на придбання та реконструкцію спірних об'єктів нерухомого майна.

Відмовляючи у заявлених вимогах ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд дійшов підставного висновку про те, що стягнуті з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 рішенням суду від 15 грудня 2011 року заборговані кошти за розпискою, по справі, по якої ОСОБА_3 не була відповідачем, й не може бути цей борг ОСОБА_4 солідарним боргом подружжя.

Погоджується колегія з рішенням суду про розподіл між сторонами автомобілів, але при зміні рішення з питань поділу нерухомого майна, вважає за необхідне врахувати їх вартість та за основу визначення вартості автомобіля «Mercedes-Benz 308» приймає висновок експерта про його вартість у розмірі 48574,8грн. на час відчуження у серпні 2011 року ОСОБА_4 в порушення ч.2 ст.68 СК України без згоди ОСОБА_3, а не 22244,69 грн. залишкової вартості автомобіля, вартості запчастин, як помилково вирішено судом станом на 2014 рік.

З огляду на викладене, колегія виходячи із норм ст..ст. 60, 61, 68, 70, 71 СК України, та ст..ст. 117, 331, 364, 365, 370 ЦК України вирішила апеляційні скарги ОСОБА_3 задовольнити частково та здійснити поділ їх спільного сумісного нерухомого майна та визнати право власності: ОСОБА_3 на нежитлові приміщення по АДРЕСА_2, будівля літер «А-5»-18-1?18-7 першого поверху та підвалу 18-8?18-13; приміщення підвалу №14-18, зареєстровані на ОСОБА_4 припинивши його право власності також на:

-квартиру АДРЕСА_1;

-незавершене будівництвом будинок на земельній ділянці АДРЕСА_7;

-земельну ділянку АДРЕСА_5 , припинивши право власності ОСОБА_4 на цю земельну ділянку.

ОСОБА_4 виділити на праві власності:

-нежитлові будівлі по АДРЕСА_6 літери «А-1» та «Б-2»;

-нежитлові приміщення по АДРЕСА_4.

Окрім цього колегія вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості автомобіля «Mercedes-Benz 308» у розмірі 21728,65грн за виключенням різниці вартості нерухомого майна, що передається у власність кожному, з урахуванням вартості автомобіля, що передані кожному за рішенням суду.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 18 грудня 2014 року змінити.

В порядку виділу їх спільного сумісного майна визнати право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, вартістю 760000 грн.; на нежитлові приміщення колишньої квартири АДРЕСА_2, загальною площею 153,3 кв.м. ( приміщення 18-1?18-13), приміщення підвалу АДРЕСА_3 будинку літер «А-5», загальною вартістю 1049170 грн.; незавершений будівництвом будинок на земельній ділянці АДРЕСА_7 на території Лізогубівської сільської ради Харківського району Харківської області вартістю 1021000 грн. та земельну ділянку АДРЕСА_5, вартістю 8000 грн., всього на 2846170 грн.

Припинити право власності ОСОБА_4 на нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_3, зареєстрованого КП «Харківське міське БТІ» 4 листопада 2003 року реєстраційний номер 1421975 та на земельну ділянку АДРЕСА_5.

Визнати право власності ОСОБА_4: на нежитлові приміщення першого поверху житлового будинку літер «А-6,7» по АДРЕСА_4 за № 31-1?31-11, 31-13, вартістю 769040 грн.;

На нежитлові будівлі по АДРЕСА_6 літери «А-1» площею 233,9 кв.м вартістю 433900 грн., «Б-2» загальною площею 894,4 кв.м вартістю 1508370 грн.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на вказані об'єкти нерухомого майна.

Зменшити суму грошової компенсації стягнуту судом з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартості автомобілів з 119699,56 грн. до 21728,65 грн. її частки вартості автомобіля «Mercedes-Benz 308», що відчуженої ОСОБА_4.

В іншій частині: про поділ автомобілів, відмови у позові ОСОБА_4 до реєстраційної служби та відмови у позові ОСОБА_5 та з вирішених питань про розподіл судових витрат - це рішення залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді