АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/5375/14-ц 22-ц/774/814/К/15
Справа № 216/5375/14-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/814/К/15 Філатов К.Б.
Категорія - 32 (IV) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Остапенко В.О., Савіної Г.О.

при секретарі: Петренко К.І.

за участі: позивача ОСОБА_2;

відповідача ОСОБА_3;

представника відповідача Софіївського управління по експлуатації газового господарства ПАТ "Дніпропетровськгаз" - Гаврилюк Євгена Васильовича;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Софіївського управління по експлуатації газового господарства ПАТ "Дніпропетровськгаз", яке діє в особі ПАТ "Дніпропетровськгаз", про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної злочином, який спричинив смерть фізичної особи,-

В С Т А Н О В И Л А:

14 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 Софіївського управління по експлуатації газового господарства ПАТ "Дніпропетровськгаз", яке діє в особі ПАТ "Дніпропетровськгаз", про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної злочином, який спричинив смерть фізичної особи.

В обґрунтування позову вказав, що 18 березня 2013 року водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, який належить ПАТ "Дніпропетровськгаз", на пішохідному переході на пр. 200-річчя Кривого Рогу здійснив наїзд на його, позивача, сина - ОСОБА_7, внаслідок чого останній, не виходячи з коми, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер в КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня № 2".

Вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 29 травня 2013 року ОСОБА_3 був визнаний винним за ч. 2 ст. 286 КК України і йому було призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі умовно з випробувальним строком 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Під час судового слідства він, позивач, не заявляв позову, оскільки тривалий час після загибелі сина знаходився в шоковому, фактично безпорадному стані, а внаслідок скрутного матеріального стану не міг отримати кваліфікованої юридичної допомоги.

В березні 2012 року йому, позивачеві, ампутували праву голінь, після чого тривалий час виготовляли протез. Протягом року він не міг пересуватися, і лише в березні 2013 року навчився пересуватися на короткі дистанції.

Його, позивача, син проживав окремо від нього, але надавав йому допомогу по веденню господарства, матеріальну допомогу та допомагав йому вчитися ходити.

Після 17 березня 2013 року син перестав приходити до нього, телефон сина був вимкнутий, що збентежило позивача, оскільки він та син тісно спілкувалися та завжди надавали допомогу один одному.

22 березня 2013 року від сусідів сина він дізнався, що сина збив автомобіль та що син знаходиться в реанімації.

З бесіди з лікарем він дізнався, що шансів у сина, який був у комі, немає. ІНФОРМАЦІЯ_1 року син помер.

Йому невідомо, чи відшкодували відповідачі витрати на поховання сина, оскільки грошей від них він не отримував, але йому відомо, що вони ухиляються від оплати коштів на спорудження надгробного пам'ятнику на могилі сина.

Внаслідок загибелі з вини відповідача ОСОБА_3 сина позивач, зазнав тяжких фізичних, душевних та психічних страждань, що полягають у тому, що він залишився без сина, без підтримки в старості, надійної опори та рідної людини.

Відповідачі залишили його сам на сам з проблемою організації поховання сина, і він сам був вимушений займатися цім.

Свої моральні страждання позивач оцінює в 200 000 грн., які просив стягнути в рівних частинах: кожного із відповідачів по 100 000 грн.

Крім того, згідно позовних вимог, які позивач заявив 14.10.2014 року про відшкодування особою, яка завдала шкоди смертю потерпілого, витрат на спорудження надгробного пам'ятника та які були об'єднані в одне провадження із позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної злочином, який спричинив смерть фізичної особи, просив стягнути на виготовлення та установку пам'ятника на могилу сина 2430 грн. із ОСОБА_3, і 1000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 20000 грн.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено неповне з'ясування обставин справи, невірно надано оцінку доказам по справі, викривлено пояснення свідків. Зокрема, суд першої інстанції не враховано, що позивач сплачував аліменти на утримання сина, зміна сина по-батькові в свідоцтві про народження мала місце вже коли сину було 19 років, та відбулась під впливом колишньої дружини. Пояснення свідків про те, що нібито позивач отримав від ОСОБА_3 10000 грн. є наклепом, також є неправдивими пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Судом не враховано, що після побиття 01.08.2006 року ОСОБА_7 позивач допомагав йому матеріально та морально, допомагав відновлювати його документи, періодично сплачував комунальні послуги, привозив продукти, книжки. Висновки суду про те, що позивач не переживав душевних, психічних та моральних страждань, оскільки швидко продав спадкове майно є безпідставними, оскільки квартира продавалась протягом 18 місяців, і не ним одним, а і співвласником, який мешкає у м. Вінниця. Також безпідставними є висновки суду першої інстанції щодо того, що позивач не приймав участь у похованні сина.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ПАТ "Дніпропетровськгаз" просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2013 року водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, який належить ПАТ "Дніпропетровськгаз", на пішохідному переході на пр. 200-річчя Кривого Рогу здійснив наїзд на ОСОБА_7 - сина позивача, внаслідок чого ОСОБА_7, не виходячи з коми, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер в КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня № 2".

Вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 29 травня 2013 року ОСОБА_3 був визнаний винним за ч. 2 ст. 286 КК України і йому було призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі умовно з випробувальним строком 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відмовляючи позивачу в задоволені його позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, який спричинив смерть сина позивача, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

За правилами ч.1 ст. 1172 ЦК України, шкода, завдана працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, відшкодовується юридичною або фізичною особою, з якою укладено трудовий договір.

Також п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01.03.2013 року передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Виходячи із вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позов позивача підлягає частковому задоволенню, а матеріальна та моральна шкода стягненню з відповідача ПАТ "Дніпропетровськгаз", як власника джерела підвищеної небезпеки, в трудових відносинах з яким знаходиться особа, що винувата в скоєнні ДТП.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яку необхідно стягнути з ПАТ "Дніпропетровськгаз" на користь ОСОБА_2, колегія суддів виходить із доказів наданих позивачем, а саме договору № 16/09 від 16.09.2014 року на виготовлення та художнє оформлення намогильного спорудження та товарного чеку № від 16.09.2014 року, відповідно до яких позивачем на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника потрачено 2430 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди колегія суддів виходить з того, що під моральною шкодою розуміються витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я (роз'яснення Пленуму Верховного Суду України дані у п.3 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995р.).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи всі обставини справи, пояснення свідків, як із сторони позивача, так і із сторони відповідачів, зокрема про те, що позивач не проживав із загиблим сином з його 4-х років, не цікавився його життям, не надавав належної матеріальної допомоги після його тяжкого травмування, в той час як ОСОБА_7 допомагали сусіди. Також суд враховує, що ОСОБА_7 не хотів приймати допомоги від позивача, склав заповіт на родича, який живе у Вінницькій області а його поховання та поминальний обід були проведені за кошти, що зібрали сусіди загиблого, винна особа в ДТП і підприємство, де винна особа працює.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує пояснення свідків, які зазначили, що позивач допомагав загиблому ОСОБА_7 в оформленні деяких документів після його тяжкого травмування, та спілкувався із ним.

Таким чином, враховуючи характер і обсяг фізичних і душевних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема те, що позивач не проживав разом із померлим сином, тяжкість моральних страждань позивача, суд апеляційної інстанції визначає за необхідне стягнути з ПАТ "Дніпропетровськгаз" на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Також із ПАТ "Дніпропетровськгаз" на користь держави, відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", необхідно стягнути судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню на підставі п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України в зв'язку з неповним з`ясуванням обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ "Дніпропетровськгаз" про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної злочином, який спричинив смерть фізичної особи задовольнити часткового.

Стягнути з ПАТ "Дніпропетровськгаз" на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. та матеріальну шкоду в розмірі 2430 (дві тисячі чотириста тридцять) грн. витрат на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника.

Стягнути з ПАТ "Дніпропетровськгаз" на користь держави судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: