Справа №487/5405/14-ц 08.04.2015 08.04.2015 08.04.2015
Провадження №22-ц/784/948/15
Провадження № 22-ц/784/948/15
Категорія: 59 Головуючий у 1-й інстанції: Андрощук В.В.
Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання: Харитоновою І.В.

за участі: Квашенка С.С. - представника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_3 - представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_6

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2015 року у справі за його позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, приватного підприємства «Нива - В.Ш.», ОСОБА_4, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Руслана Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «Мегабанк», про визнання недійсними прилюдних торгів із реалізації нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області (далі - управління ДВС), приватного підприємства «Нива - В.Ш.» (далі - ПП «Нива - В.Ш.»), ОСОБА_4, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Р. В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ «Мегабанк», про визнання недійсними прилюдних торгів із реалізації нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на виконанні у Заводському відділі ДВС знаходився виконавчий лист №2018/6-342/11, виданий 21 березня 2012 року Київським районним судом м. Харкова, щодо стягнення з нього на користь ПАТ "Мегабанк" заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 174709 грн. 58 коп.

В травні 2012 року Заводським відділом ДВС відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

В березні 2013 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС було описана та арештована належна йому на праві власності квартира АДРЕСА_1.

На підставі постанови в.о. начальника управління ДВС від 29 серпня 2013 року матеріали виконавчого провадження передані із Заводського відділу ДВС до відділу примусового виконання рішень управління ДВС.

09 січня 2014року між відділом примусового виконання рішень управління ДВС та ПП "Нива - В.Ш." було укладено договір №1513308 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

02 квітня 2014 року ПП "Нива - В.Ш." провело прилюдні торги з реалізації зазначеної квартири.

За результатами проведених прилюдних торгів переможцем визнано ОСОБА_4

Позивач зазначав, що на момент проведення прилюдних торгів у вказаній квартирі була зареєстрована його малолітня онука ОСОБА_11, 2011 року народження. Ця обставина була відома державному виконавцю, але в порушення п.4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень згода органу опіки та піклування не була витребувана.

Крім цього позивач посилався на те, що прилюдні торги проведені на підставі рішення суду про стягнення із нього заборгованості за кредитним договором, тоді як зазначена квартира являлась іпотечним майном, а рішення суду чи виконавчий напис про звернення стягнення на це майно відсутнє.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_6 просив визнати недійсним протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна № 1513308 від 02 квітня 2014 року; акт про проведення прилюдних торгів, складений 17 квітня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС; нотаріальне свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за № 302 від 22 квітня 2014 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що в наслідок його ухвалення порушені права малолітньої дитини.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Мегабанк» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 300000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 18,2 %, строком до 04 жовтня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 05 жовтня 2007 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_6 був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого предметом іпотеки є належна останньому на праві власності квартира АДРЕСА_1.

На а.с.16 наявна копія виконавчого листа, виданого 21 березня 2012 року Київським районним судом м. Харкова, щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 174690 грн.

У травні 2012 року Заводським відділом ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого документу.

28 березня 2013 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції проведено опис та арешт зазначеної квартири, що підтверджується актом опису та арешту майна боржника, який без зауважень підписаний позивачем.

Постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС 29 серпня 2013 року до управління ДВС передані виконавчі провадження з виконанням виконавчого листа, виданого 21 березня 2012 року Київським районним судом м. Харкова, щодо стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 174690 грн. та виконавчого листа 2-1670/2010, виданого 17 лютого 2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 826935 грн.(а.с.20-22).

09 січня 2014 року між відділом примусового виконання рішень управління ДВС та ПП "Нива - В.Ш." укладено договір №1513308 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (а.с. 24-25).

Відповідно висновку з незалежної оцінки майна ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 24 жовтня 2013 рік становила 289300 грн. (а.с. 23).

Прилюдні торги по реалізації в порядку Закону України «Про виконавче провадження» вказаного арештованого майна призначались на 30 січня та 04 березня 2014 року, які не відбулись у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців. В лютому та березні 2014 року державним виконавцем складено акт уцінки майна боржника і його вартість відповідно була визначена у 216975 грн. та 144650 грн. (а.с.28, 31).

02 квітня 2014 року відбулись прилюдні торги з реалізації вказаного арештованого майна, про що свідчить протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна №1513308 від 02 квітня 2014 року, складений ПП «Нива - В.Ш.», та акт про проведення прилюдних торгів, складений 17 квітня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС. Переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_4, якому 22 квітня 2014 року видано нотаріальне свідоцтво.

Як видно із змісту позовної заяви, ОСОБА_6 зазначав, що підставою визнання вказаних прилюдних торгів недійсними є порушення житлових прав малолітньої онуки ОСОБА_11.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція), Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Відповідно до п.4.5.9. Інструкції, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст. 47 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (далі - Закон) згода органу опіки та піклування на відчуження квартири вимагається при укладенні правочинів батьками стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Із копії довідки Комунального підприємства «ЖЕК -10» від 23 січня 2014 року видно, що в спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_6 - з 02 жовтня 2007 року; ОСОБА_8 - з 05 жовтня 2010 року; ОСОБА_9 - з 11 квітня 2008 року; ОСОБА_6 - з 21 травня 2008 року; ОСОБА_10 - з 08 липня 2008 року. Із цієї довідки також видно, що в особовий рахунок на вказану квартиру включена онука ОСОБА_11, 2011 року народження (а.с. 37).

Із наданої ПАТ «Мегабанк» довідки приватного підприємства «Шалгіс» від 04 жовтня 2007 року видно, що в указаній квартирі з 02 жовтня 2007 року був зареєстрований лише позивач ОСОБА_6 (а.с. 133).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_11 видно, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (а.с. 36).

Тому при проведенні даних прилюдних торгів згоду органу опіки та піклування на відчуження спірної квартири державний виконавець не повинен був витребовувати, оскільки позивач не є батьком цієї дитини.

Встановивши наведені обставини суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відсутність згоди органу опіки та піклування у даних спірних правовідносинах не може бути підставою, передбаченою ст. ст. 203, 215 ЦК України, для визнання прилюдних торгів недійсними.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховані вимоги п.4.5.9. Інструкції є помилковими, оскільки згода органу опіки та піклування на відчуження квартири відповідно до ст. 12 Закону вимагається при укладенні правочинів лише батьками стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Апеляційна скарга не містить інших доводів щодо незаконності проведення оспорюваних прилюдних торгів.

Враховуючи наведене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: