У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Павліченко С.В., Куцин М.М.

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року, у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 червня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", в особі начальника відділення №13 філії Західне РУ ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії №13-74, відповідно до якого Банком було відкрито відновлювану кредитну лінію на платіжну картку Visa Classik № НОМЕР_1 з лімітом 10000,00 грн., а відповідач зобов'язалась повністю повернути отримані Кредитні ресурси до 26.04.2010р. та сплатити відсотки за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки встановлені договором. 27 червня 2008 року було встановлено кредитний ліміт на платіжну карту Visa Classik НОМЕР_2 відповідача в розмірі 10000,00 грн.

Відповідач не проводила сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотків, у зв'язку з чим ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 11230,08 грн., яка існувала станом на 21.06.2010 року. 02.08.2010 року Ужгородським міськрайонним судом було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 11230,08 грн. - основного боргу та судових витрати. В подальшому виконавчий лист було пред'явлено для примусового виконання до органів ДВС за місцем проживання відповідача.

Оскільки зобов'язальні правовідносини між сторонами за Договором не припинялись, Банк продовжує нараховувати відсотки та пеню за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за Договором.

Згідно довідки - розрахунку станом на 28.09.2014 року рахується заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2008 року в сумі 17519,75 грн. (за період з 21.06.2010 року по 28.09.2014 року) та пеня в розмірі 84308,22 грн. (за період з 29.09.2013 по 28.09.2014 року). Однак, враховуючи те, що пеня в розмірі 84308,22 грн. значно перевищує розмір збитків ( 17519,75 грн.), позивач просив стягнути суму пені в розмірі 10000 грн.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з доводами та висновками суду першої інстанції, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» оскаржив рішення суду в апеляційному порядку та просив скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року, як таке що ухвалене з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення , яким позов задовольнити.

На думку апелянта, суд першої інстанції, не врахував що позика не повернута тому згідно ст. 1048 ЦК України та умовам укладеного договору, проценти виплачуються до дня фактичного повернення позики. На думку апелянта позовна давність починає спливати після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу.

Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 27.06.2008 року був укладений кредитний договір № 13-74, за яким останній отримав кредитні ресурси в розмірі 10000,00 грн. на картковий рахунок Позичальника НОМЕР_2, з оплатою процентної ставки 2.2 % річних з дня здійснення операції по картрахунку до 22 днів, 22 % річних починаючи з 23 дня після здійснення операції по картрахунку, та по іншим операціям (а.с.4-6). Згідно рішення кредитного комітету від 27 червня 2008 року, та договору № 13-74, ОСОБА_1 погоджено надання кредитного ліміту на суму 10000 грн. на платіжну картку Visa Classik № НОМЕР_1 до дня закінчення терміну дії картки 06.2010 року (а.с.7).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно рішення Ужгородським міськрайонним судом від 02.08.2010 року з ОСОБА_1 на користь банку "Фінанси та кредит" було стягнуто 11230,08 грн. - основного боргу та судових витрати, на підставі чого було видано виконавчий лист (а.с.8). За період з 01 травня 2013 року по січень 2015 року з ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-1794 було стягнуто 8906,91 грн.(а.с.21-23.)

Відповідач і в подальшому не виконує зобов'язання за договором в результаті чого заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.09.2014 року становить 17138,19 грн. (заборгованості за кредитом та пеня в розмірі 84308,22 грн. (а.с.9-10).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням наведеного вимога банку щодо стягнення заборгованості по комісії та процентам, ґрунтуються на умовах договору та не суперечать діючому законодавству.

Позовна давність згідно ст. 256 ЦК України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 7.3 Договору № 13-74 визначено, що договір діє до повного виконання прийнятих на себе сторонами зобов'язань.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Термін користування кредитним лімітом 22 місяці - до 26.04.2010 року, а дата закінчення терміну дії картки 06.2010 року (а.с.7).

Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

З позовної заяви слідує, що 02.07.2010 року ПАТ "Фінанси та кредит" пред'явлено позов до відповідача про стягнення боргу.

З огляду на викладене, після переривання перебіг позовної давності починається заново, тобто з 03.07.2010 року і сплив 03.07.2013 року.

Суд констатує, що позивач звернувся за захистом свого права 22 жовтня 2014 року з пропуском строку позовної давності, а тому в силу ст. 267 ЦК України, це є підставою для відмови в позові.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Про застосування позовної давності, ОСОБА_1 подана відповідна заява від 10.02.2015 року, до винесення рішення судом, що є підставою для відмови в задоволення позову.

Твердження апелянта про те, що договір укладений сторонами діє до повного виконання зобов'язань суперечить правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14.

З врахування викладеного суд першої інстанції, ухвалив правильне по суті і справедливе рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.218, 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: