АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

при секретарі Орленко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 доОСОБА_6 про стягнення боргу та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом доОСОБА_6 про стягнення боргу та моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу та моральної шкоди повернуто позивачеві для подання до належного суду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою справу направити для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що у додатках до позовної заяви міститься копія паспорту відповідача, в якому зазначена відмітка з останнього місця реєстрації відповідача по АДРЕСА_1, а тому у відповідності до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позивач правомірно пред′явив позов до Дніпровського районного суду м. Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу та моральної шкоди для подання до належного суду, суд першої інстанції, виходив із того, що із отриманої відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в місті Києві відповідач ОСОБА_6 зареєстрованою по м. Києву не значиться, а тому справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до частини 1 статті 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_6., подавши заяву до Дніпровського районного суду м. Києва за зареєстрованим місцем проживання відповідача по АДРЕСА_1.

У відповідності до вимог статті 122 ЦПК України суд, при надходженні позовної заяви, оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, не пізніше двох днів з дня надходження даної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, якщо вказана особа не є суб'єктом підприємницької діяльності. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Колегією суддів встановлено, що на виконання вимог частини 3 статті 122 ЦПК суд першої інстанції звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача ОСОБА_6.

Із отриманої інформації Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в місті Києві вбачається, щоОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 по м. Києву зареєстрованою не значиться.

Отримана судом інформація із Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в місті Києві не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

За таких обставин, у відповідності до вимог частини 9 статті 110 ЦПК, частини 3 статті 122 ЦПК суд вирішує питання про відкриття провадження у справі за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача з подальший викликом такої особи як відповідача у справі через оголошення у пресі.

В апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що він у відповідності до ч. 9 ст. 110 ЦПК України правомірно пред′явив позов до Дніпровського районного суду м. Києва за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, що підтверджується відміткою у паспорті відповідача.

Перевіряючи доводи позивача з оглядом у судовому засіданні ксерокопії паспорту, колегія суддів вважає, що долучена до матеріалів справи ксерокопія паспорту на ім′я ОСОБА_6 про реєстрацію її місця проживання у Дніпровському району м. Києва не є належним доказом на підтвердження останнього її місця проживання по АДРЕСА_1, оскільки внесені відомості до даного документі містять суперечливі дані щодо проведеної реєстрації.

Так, із штампу в графі «місце проживання» вбачається, що реєстрацію місця проживання здійснював Вознесенський міськрайонний відділ Управління МВС України в Миколаївській області, а тому виключається можливість внесення даним органом відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, оскільки реєстраційний облік ведеться у межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці відповідного адресно-довідкового підрозділу.

Таким чином, відомості про останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідачаОСОБА_6 у Дніпровському району м. Києва по АДРЕСА_1 не підтверджено, а тому суд першої інстанції правомірно повернув заяву позивачеві для подання належному суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Судді: