справа №176/923/15-ц
провадження №2/176/857/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

при секретарі Ханіній М.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Жовтоводського міського суду та просить постановити судове рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою №123 в будинку №70 по вул. Будьонного в м. Жовті Води, посилаючись на те, що останній понад один рік у спірному житловому приміщенні не проживає (а.с. 3-5).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність неявки його до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого 18 січня 1996 року Жовтоводським представництвом фонду держмайна України; свідоцтвом про право на спадщину виданим Жовтоводською державною нотаріальною конторою 11.11.2003 року та договором дарування частини квартири посвідченим приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу 15.04.2004 року. /а.с.6,8,10/

Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку КП Жовтоводське МБТІ на імя позивача, про що також свідчить технічний паспорт виготовлений станом на 20.04.2004 року (а.с.11-12).

24 квітня 2014 року в вищезазначеній квартирі за згодою позивача був зареєстрований відповідач ОСОБА_2, з зазначенням як двоюрідний брат (а.с.13), якому необхідно було оформити документи і без реєстрації цього зробити не мав можливостей. Фактично ОСОБА_2 в спірну квартиру не вселявся, не користувався житловою площею, не проживав, а реєстрація носила суто формальний характер. На даний час ОСОБА_2 проживає в Російській Федерації в Краснодарськом краю.

Зі слів позивача встановлено, що останній разом зі своєю рідною сестрою ОСОБА_3 звертались до відповідачки з проханням, щоб він знявся з реєстрації з належної йому квартири, оскільки його реєстрація створює перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні квартирою в повному обсязі. Він не має можливості оформити житлову субсидію, оскільки відповідні органи витребовують довідку про доходи члена сімї, який зареєстрований в приміщенні, окрім того, змушений сплачувати за відповідача комунальні послуги.

В березні 2015 року ОСОБА_2 надіслав на адресу рідної сестри позивача заяву на Жовтоводський сектор у справах громадянства, імміграції та реєстраційного обліку фізичних осіб, в якій дав згоду та просив зняти його з обліку по квартирі АДРЕСА_2. Підпис на заяві нотаріально посвідчено 19.03.2015 року./а.с.14/

Однак, при неоднарозовому зверненні позивача з цього питання до Жовтоводського МС ГУ ДМС отримував відмову в знятті з реєстрації ОСОБА_2 з посиланням на те, що це може зробити особисто ОСОБА_2, або необхідно надати його паспорт, чого позивач зробити не має можливості оскільки останній перебуває в Російській Федерації в Краснодарськом краю.

Зазначені вище обставини, підтверджуються також поясненнями свідка ОСОБА_3, які вона дала в судовому засіданні та якими підтвердила, що ОСОБА_2, не всилявся та не проживав у спірному приміщенні. Його реєстрація носила суто формальний характер, для оформлення документів.

Позивач ставлячи питання про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 посилається на те, що відповідач без будь-яких поважних причин в зазначеному приміщенні не мешкає і ніколи не мешкав.

Оскільки відповідач, не являючись власником житла, і членом сімї власника, не проживає і не користується квартирою №123 в будинку №70 по вул. Будьонного у місті Жовті Води, що належить позивачу на праві приватної власності більше року, та наявність реєстрації за вказаною адресою перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним останньому житлом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення йому перешкоди у користуванні спірною квартирою є обґрунтованими і підлягають задоволенню і ОСОБА_2 слід визнати таким що втратив право користування належним позивачу на праві приватної власності жилим приміщенням.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 ч.1, 386, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та у відповідності із ст.ст. 11,12, 60, 112-115 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 - 243,60 грн. відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене Апеляційному суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Жовтоводський міський суд на протязі десяти днів апеляційної скарги.

СУДДЯ: