Справа № 390/470/15-ц
Провадження №2/390/258/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2015 р. Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Гершкул І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову останньої до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл. До позову долучено заяву про забезпечення позову в якій ОСОБА_1 просить накласти арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: Кіровоградська область та район, с. Сонячне, вул. Каштанова, 1, а також автомобіль Mercedes-Benz 814D, державний номер НОМЕР_1, та причіп до нього, автомобіль ГАЗ-2417, державний номер НОМЕР_2. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що документи на вказані будинок і автомобілі перебувають у ОСОБА_2, який є відповідачем у справі, а тому він може розпорядитися майном із метою уникнення виконання рішення суду.

Зваживши доводи заяви про забезпечення позову та дослідивши письмові матеріали, якими її обґрунтовано, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В якості підстави забезпечення позову позивачем вказано на можливість відповідачем самовільно розпорядитися майном із метою уникнення виконання рішення суду, проте будь-яких матеріалів, які свідчать про обґрунтованість таких припущень суду не надано. Зокрема, заява не містить достатнього обґрунтування доводів очевидності небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, не наведено причин неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у справі, будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності додавати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Матеріали позовної заяви містять копії рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.04.2008 року, згідно яких ОСОБА_2 є власником будинку що розташований за адресою: Кіровоградська область та район, с. Сонячне, вул. Каштанова, 1, проте будь-які докази, які свідчать, що на даний час власником вказаного будинку продовжує бути ОСОБА_2 суду не надано. Крім цього, заява про забезпечення позову та позов не містять будь-яких доказів, які свідчать, що спірні автомобілі належать саме ОСОБА_2 і перебувають в останнього, а також про наявність обґрунтованих припущень щодо можливості знищення, пошкодження чи відчуження спірного майна.

У заяві про забезпечення позову викладено клопотання про витребування довідки про належність автомобілів, проте розглядаючи заяву про забезпечення позову суд не може витребовувати докази виходячи з положень ст.153 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою належним чином, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову останньої до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3