У х в а л а

іменем україни

16 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Коротуна В.М.,
Штелик С.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог: обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А., приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіна Р.Є., Державна реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання договору недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, передачу ключів від квартири, правовстановлюючих документів на квартиру, реєстрацію у ній; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання добросовісним набувачем, залишення у власності майна, за касаційними скаргами ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року та ОСОБА_5 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2013 року, додаткове рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 6 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання договору недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, передачу ключів від квартири, правовстановлюючих документів на квартиру, реєстрацію у ній.

ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання добросовісним набувачем, залишення у власності майна.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 3 квітня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2336.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні позову ОСОБА_4 в іншій частині відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 6 листопада 2013 року абзац третій рішення суду першої інстанції викладено у наступній редакції:

Витребувати з чужого незаконного володіння Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року рішення та додаткове рішення суду першої інстанції щодо задоволення вимог ОСОБА_4 про визнання права власності скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_7 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (норма частини 2 статті 324 ЦПК України).

Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про витребування Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_4 право власності на зазначену частку.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Під час розгляду справи у касаційному порядку суд позбавлений можливості здійснювати оцінку доказів у порядку, передбаченому статтею 212 ЦПК України та відповідно до норм статті 335 ЦПК України не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2013 року, додаткове рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 6 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:В.М. Коротун
С.П. Штелик