Провадження № 22-ц/783/2369/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я.,Левика Я.А. ,

секретар - Глинський О.А.

з участю представника апелянта Слесарчука Р.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ОСОБА_3 про скасування арештів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів - Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ОСОБА_3 про скасування арештів.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2015 року позов задоволено.

Скасовано арешти на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2007 року випуску, номер кузоваНОМЕР_3, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 09.02.2008 року, який належить ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 в частині накладення арешту на цей транспортний засіб накладені наступними постановами:

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.08.2011 року головного державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Пиць А.А. / № запису про обтяження 11524064/;

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.11.2011 року головного державного виконавця ППВР ГУЮ у Львівській області Сіщук В.В. / № запису обтяження 11890600/,

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.04.2014 року ВПВР ДВС України / № запису про обтяження 1483689/;

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.04.2014 року ВПВР ДВС України / № запису про обтяження 14285640/

Не погоджуючись із даним рішенням, таке оскаржено представником відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Львівській області Р.С. Слесарчуком.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом невірно застосовано норми матеріального права. Не враховано, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження № 30049987 з примусового виконання виконавчого листа № 2-394 /11 виданого 08.11.2011 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» 5 897 121,12 гр. заборгованості за кредитним договором № 52/01/07 від 19 грудня 2007 року. Діючи у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Такі дії державного виконавця відповідають вимогам ст. 34, 57 вказаного Закону.

В порушення норм процесуального права, судом першої інстанції не враховано вимоги ст. 54 Закону, за яким визначено, що спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Суд не врахував вимог ст. 33 та 35 ЦПК України. Не взяв до уваги роз»яснення, що у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» де визначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред»явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган Державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залучений судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Отже, при вирішенні справ про зняття арешту з майна боржника відповідачами повинні бути стягувачі в інтересах яких накладено відповідний арешт та боржник.

Вирішуючи спір, судом не залучено стягувачів за виконавчими документами, що перебувають на виконанні в органах виконавчої служби та вирішено справу з порушенням норм як матеріального так і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові .

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники в судове засідання не з»явились. Належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою. Про причини неявки не повідомили. Колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у відсутності учасників процесу, які не з»явились, що відповідає вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог статті 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 303 ЦПК України - апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування судового рішення.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд мотивував своє рішення наступним. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановив, що 15.02.2008 року між ВАТ "СЕБ Банк", правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ "Фідобанк", та ОСОБА_3 укладено договір застави автотранспортного засобу марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2007 року випуску, номер кузову номер кузова НОМЕР_3, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 09.02.2008 року, який належить ОСОБА_3 /далі автомобіль/ для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №977 від 15.02.2008 року /а.с.4-5/.

Обтяження рухомого майна - автомобіля марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2007 року випуску, на підставі договору застави від 15.02.2008 року зареєстровано 20.02.2008 року за №6633814 /а.с.6/.

Згідно ч.2 ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 Закону України «Про заставу», вимоги заставодержателя, у якого право застави виникло пізніше, задовольняються з вартості предмета застави після повного забезпечення вимог попередніх заставодержателів, крім випадків, передбачених частиною п'ятою цієї статті.

Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Переважне право заставодержателів одного і того ж майна, що зареєстровані в один і той же день, визначається моментом реєстрації застави. Переважне право у задоволенні вимог із заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін.

Застосовуючи вказані правові норми, суд першої інстанції не встановив, яким чином вони узгоджуються із заявленими вимогами до відповідачів про скасування арештів.

Також, з матеріалів справи, а саме витягу з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів рухомого майна №44308713 /а.с.19-21/ вбачається, що арешт зазначеного автомобіля накладено:

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17.08.2011 року головного державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Пиць А.А(№ запису про обтяження 11524064 від 22.08.2011р.);

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.11.2011 року головного державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області Сіщук В.В.(№ запису про обтяження 11890600 від 25.11.2011р.);

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.04.2014 року ВПВР ДВС України(№ запису про обтяження 14283689 від 03.04.2014р.);

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.04.2014 року ВПВР ДВС України(№ запису про обтяження 14285640 від 04.04.2014р).

Скасовуючи арешти автомобіля згідно перелічених постанов державних виконавців з мотивів, що позивач є заставодержателем спірного автомобіля та обтяження на такий автомобіль було своєчасно та раніше за інші обтяження щодо згаданого автомобіля зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна позивачем, суд допустив порушення норм як матеріального так і процесуального права .

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають вимогам закону та суд розглядаючи спір не звернув увагу на обставину, що має істотне значення для вирішення справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач звернувся в суд із позовом про скасування арештів, посилаючись на те, що арешти накладені на автомобіль, що належить відповідачу ОСОБА_3 порушують його право на першочергову його реалізацію на погашення зобов'язань відповідача перед банком за умовами Кредитного договору від 15.08.2008 року на придбання транспортного засобу Договору застави цього автомобіля, укладеного між тими ж сторонами того ж дня.

Зважаючи на вимоги ст. 3 ЦПК України, відповідачами у справах є особи, якими порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси позивача.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції не досліджено обставин та не перевірено, за яких підстав, у виконання яких виконавчих документів відповідачами виносились постанови, згідно з якими накладено арешт на вказаний автомобіль. Хто є стягувачами у виконавчих провадженнях, що перебувають на виконанні у відповідачів, божником по яким значиться ОСОБА_3

Судом не з»ясовано і не встановлено чи такі дії держаних виконавців були предметом оскарження у встановленому законом порядку.

Суд прийняв рішення, яким вирішив про права та обов»язки стягувачів у виконавчих провадженнях, що на виконанні у відповідачів, однак до участі у справі не залучив, що є самостійною і безумовною підставою для скасування рішення в цілому.

Задовольняючи вимоги позивача, суд не звернув увагу на те, що способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені ст. 16 ЦК України. Такий перелік не є вичерпним, оскільки за змістом цієї норми, суд може захистити цивільне право та інтерес особи способом, що встановлений договором або законом.

Яким законом передбачено вирішення питання про скасування арешту майна, як способу захисту порушеного права, суд у своєму рішенні не вказав, а також не послався на договір, яким би врегульовувались ці питання саме в такий спосіб.

Позивачем не надано суду доказів, яким чином накладені постановами відповідачів арешти автомобіля унеможливлює реалізацію прав позивача, як заставодержателя, які визначені Законом України «Про заставу».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цілому.

Рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.303, 304 , п.2 ч. 1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314 ,316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Львівській області Слесарчука Р.С. задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2015 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у позові Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ОСОБА_3 про скасування арештів відмовити.

Стягнути з ПАТ «Фідобанк» на користь відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Львівській судовий збір в сумі 121 гривна 80 коп. за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: