Справа № 442/9376/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"11" червня 2015 р.

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Дубеля Р.М.

при секретарі - Півала І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого виступає Дрогобицький міжрайонний прокурор до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_2 та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на АДРЕСА_1 та зобов'язання вчинення дій

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, в інтересах якого виступає Дрогобицький міжрайонний прокурор, звернувся з позовом, в якому просить визнати право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_2. В обґрунтування підставності заявлених позовних вимог посилається на те, що з 31.07.1989 року користується вказаною квартирою загальною площею 61,6 кв.м. на підставі договору найму житлового приміщення від 15.07.1989 року та ордеру на жиле приміщення № 144 від 31.07.1989 року, технічного паспорта на квартиру та довідкою про склад сім'ї наймача ізольованої квартири та займані ним приміщення № 4497 від 21.10.2013 року. Приватизувати вказану квартиру в порядку, передбаченому ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» він не може і на його звернення до Дрогобицької міської ради з даним питання отримав відповідь про відмову приватизації квартири АДРЕСА_2 з підстав, що житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за фізичними особами на праві часткової власності, що підтверджується листом Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради № 151 від 27.02.2014 року та протоколом засідання комісії з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради № 6 від 24.02.2014 року

Як вбачається з матеріалів справи будинок по АДРЕСА_1 був предметом розгляду судової справи. Право власності на даний будинок було зареєстровано за ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Проте рішенням Бориславського міського суду від 25.06.2012 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області № 1301/2-2/11 № 22-ц/783/728/13 від 04.04.2013 року відповідні свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 визнано недійсними в частині оформлення права на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1, свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_8 на ? ідеальну частину житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 визнано недійсними. Вказаним рішенням було зобов'язано КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» скасувати реєстрацію права власності житловий будинок по АДРЕСА_1, яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 р.н. НОМЕР_2 від 27.07.1999 року.

Проте в свій час відповідне рішення в частині скасування реєстрації КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» виконане не було, і станом на сьогоднішній день в силу ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» його виконати неможливо, що підтверджується листом Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області № Г-1103/0/4-13 від 23.12.2013 року, листом реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області № 02.4.11/3453 від 31.12.2013 року, постановами державного виконавця відділу Дрогобицького ВДВС міськрайонного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 06.12.2013 року, 11.12.2013 року.

А тому, враховуючи факт безперервного користування квартирою АДРЕСА_2 і наявність викладених вище обставин, керуючись п.8 Прикінцевих положень ЦК України, правилами ст. 344 ЦК України існують підстави для визнання права власності за ним на дану квартиру за набувальною давністю.

В свою чергу ОСОБА_2 в своїй позовній заяві як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, враховуючи заяву про залишення позову в частині без розгляду та уточнення позовних вимог просить визнати право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 20,4 кв. м., нежитловою площею 12,6 кв.м. та підвалу позн. на плані літ. VІІ площею 16,5 кв.м., яка складається з наступних приміщень: житлової кімнати, позн. на плані літ. 1-2, площею 20,4 кв.м., кухні позн. на плані літ. 1-1, площею 9,0 кв.м., коридору, позн. на плані літ. ІІ, площею 3,6 кв.м. та підвального приміщенням, позн. на плані літ. VІІ, загальною площею 16,5 кв.м., зобов'язати ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 26.031996 року Дрогобицьким МВ УМВСУ у Львівській області протягом 30- ти днів з моменту вступу рішення у законну силу: А) демонтувати двері з коридору, позн. на плані літ. 2-1, площею 5,2 кв.м. в коридор, позн. на плані літ. ІІ площею 3,6 кв.м. та ліквідувати дверний пройом з коридору, позн. на плані літ. 2-1, площею 5,2 кв.м. в коридор, позн. на плані літ. ІІ площею 3,6 кв.м. шляхом будівництва на його місці суцільної стіни; Б) демонтувати двері з ванни, позн. на плані літ. 2-2, площею 4,6 кв.м. в кухню, позн. на плані літ. 1-1 площею 9,0 кв.м. та ліквідувати дверний пройом з ванни, позн. на плані літ. 2-2, площею 4,6 кв.м. в кухню, позн. на плані літ. 1-1 площею 9,0 кв.м. шляхом будівництва на його місці суцільної стіни.

Підставність позовних вимог в частині визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 підтверджує тим, що починаючи з 1992 року являється єдиним добросовісним користувачем квартири АДРЕСА_1, яка складається з 20,4 кв. м. житлової площі, 12,6 кв.м. нежитлової площі та підвалу позн. на плані літ. VІІ площею 16,5 кв.м. В силу судових тяганин, по описаній справі не може в іншому порядку оформити право власності на відповідну квартиру. Що стосується зобов'язальних вимог щодо ОСОБА_1 то їх мотивує тим, що в приміщенні його квартири коридор позн. на плані літ. 2-1 площею 5,2 кв.м. переобладнав в кухню і використовує дверний пройом в коридор, позн. на плані літ. ІІ площею 3,6 кв.м., яким вона користується і слугує єдиним приміщенням для входу в її квартиру, як витяжку під час приготування їжі, відкриваючи відповідні двері. Дані двері ОСОБА_1 не використовує в інших цілях, в тому числі для доступу до своєї квартири, так як має інший вхід через веранду, позн. на плані літ. 2-4, площею 7,20 кв.м.

А тому вважає, що відповідні двері в коридор, позн. на плані літ. ІІ площею 3,6 кв.м. мають бути ОСОБА_1 демонтовані, а відповідний дверний пройом ліквідований, замурувавши його і зробити суцільну стіну.

Старший прокурор Дрогобицької міжрайонної прокуратури Дубель О.І. позов ОСОБА_1 підтримала, в задовленні позову ОСОБА_2 не заперечила

Виконком Дрогобицької міської ради подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, щодо вирішення спору покладається на думку суду.

ОСОБА_1 свій позов підтримав, позов ОСОБА_2 з врахуванням уточнених позовних вимог визнав.

ОСОБА_2 заявлений позов з врахуванням уточнених позовних вимог підтримала, щодо задоволення позову ОСОБА_1 не заперечила.

Вислухавши сторони, перевіривши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені позови є підставними та підлягають до задоволенню з таких міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31.07.1989 року користується квартирою АДРЕСА_2 загальною площею 61,6 кв.м. на підставі договору найму житлового приміщення від 15.07.1989 року та ордеру на жиле приміщення № 144 від 31.07.1989 року та ОСОБА_2 користується квартирою АДРЕСА_2 загальною площею 33 кв.м та підвалом позн. на плані літ. VІІ площею 16,5 кв.м. на підставі ордеру № 00249 від 28.07.1992 року.

Приватизувати вказану квартиру в порядку, передбаченому ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» є не можливим, що підтверджується відповіддю про відмову приватизації квартири АДРЕСА_2 з підстав, що житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за фізичними особами на праві часткової власності, а саме листом Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради № 151 від 27.02.2014 року та протоколом засідання комісії з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради № 6 від 24.02.2014 року

Як вбачається з матеріалів справи будинок по АДРЕСА_1 був предметом розгляду судової справи. Право власності на даний будинок було зареєстровано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Проте рішенням Бориславського міського суду від 25.06.2012 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області № 1301/2-2/11 № 22-ц/783/728/13 від 04.04.2013 року відповідні свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 визнано недійсними в частині оформлення права на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1, свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_8 на ? ідеальну частину житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 визнано недійсними. Вказаним рішенням було зобов'язано КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» скасувати реєстрацію права власності житловий будинок по АДРЕСА_1, яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 р.н. НОМЕР_2 від 27.07.1999 року.

Проте відповідне рішення в частині скасування реєстрації КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» виконане не було, і станом на сьогоднішній день в силу ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» його виконати неможливо, що підтверджується листом Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області № Г-1103/0/4-13 від 23.12.2013 року, листом реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області № 02.4.11/3453 від 31.12.2013 року, постановами державного виконавця відділу Дрогобицького ВДВС міськрайонного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 06.12.2013 року, 11.12.2013 року.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року № 5 передбачено Відповідно до п.8 Прикінцевих положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність починають діяти, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим кодексом.

Ураховуючи, що ЦК України набрав чинності з 1.01.2004 року, норми ст. 344 поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно може мати місце з 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред'явлення позову до суду про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. 15,16 ЦК України, а також частини 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Приписами п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року № 5 передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Пунктом 14 даної Постанови також передбачено, що рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Враховуючи обставини справи суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення заявлених позовів, а тому, керуючись ст. 15, 15, 335, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209-212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю, визнати за ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_3, виданий 26.031996 року Дрогобицьким МВ УМВСУ у Львівській області право приватної власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 61,6 кв.м.

Позов ОСОБА_2 задоволити повністю, визнати за ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4, виданий 23.11.2000 року Дрогобицьким МРВ УМВСУ у Львівській області, ід.н. НОМЕР_1) право приватної власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 20,4 кв. м., нежитловою площею 12,6 кв.м. та підвалу позн. на плані літ. VІІ площею 16,5 кв.м., яка складається з наступних приміщень: житлової кімнати, позн. на плані літ. 1-2, площею 20,4 кв.м., кухні позн. на плані літ. 1-1, площею 9,0 кв.м., коридору, позн. на плані літ. ІІ, площею 3,6 кв.м. та підвального приміщенням, позн. на плані літ. VІІ, загальною площею 16,5 кв.м.

Зобов'язати ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий 26.031996 року Дрогобицьким МВ УМВСУ у Львівській області) протягом 30- ти днів з моменту вступу рішення у законну силу:

А) демонтувати двері з коридору, позн. на плані літ. 2-1, площею 5,2 кв.м. в коридор, позн. на плані літ. ІІ площею 3,6 кв.м. та ліквідувати дверний пройом з коридору, позн. на плані літ. 2-1, площею 5,2 кв.м. в коридор, позн. на плані літ. ІІ площею 3,6 кв.м. шляхом будівництва на його місці суцільної стіни;

Б) демонтувати двері з ванни, позн. на плані літ. 2-2, площею 4,6 кв.м. в кухню, позн. на плані літ. 1-1 площею 9,0 кв.м. та ліквідувати дверний пройом з ванни, позн. на плані літ. 2-2, площею 4,6 кв.м. в кухню, позн. на плані літ. 1-1 площею 9,0 кв.м. шляхом будівництва на його місці суцільної стіни.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя