Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ провадження
22-ц/778/2055/15 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів , -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів.

У позові зазначала, що 03 липня 2014 року уклала з відповідачем договір банківського вкладу №004-07580-030714, згідно з яким розмістила в банку відповідача строковий вклад в розмірі 3661 долар США, строком на 3 місяці, під 9,35% річних. 02.10.2014 року, тобто після спливу трьох місяців, позивачка звернулась до банку із заявою про повернення суми вкладу з нарахованими відсотками. Однак відповідач повернув грошові кошти лише частково, у розмірі 200 доларів США.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача на її користь суму неповерненого вкладу у розмірі 3461 доларів США, нараховані проценти за користування вкладом у розмірі 75,03 доларів США, залишок коштів на поточному рахунку у розмірі 0,67 доларів США, три відсотки річних з дня прострочення по день звернення до суду у розмірі 8,43 доларів СЩА.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу № 004-07580-030714 від 03.07.2014 року на загальну суму 3 445,13 доларів США, з яких: - сума вкладу - 3 361 доларів США; - сума процентів - 75,03 доларів США; залишок коштів на поточному рахунку - 0,67 доларів США, 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 02.10.2014 року по 30.10.2014 року - 8,43 доларів США.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Дельта Банк" на користь держави судовий збір 559 грн.52 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У судове засідання 15 квітня 2015 року апелянт, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, не з'явився. Відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України справа розглянута за його відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, заперечення позивача ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони /вкладника/ або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти до неї на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатись грошовими коштами на власний розсуд (ст. 1066 ЦК України).

Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність». .

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону.

Статтею 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, 03 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір банківського вкладу №004-07580-030714 «Найкращий», за умовами якого ОСОБА_2 розмістила в банку відповідача строковий вклад в розмірі 3661 долар США, строком на 3 місяці, під 9,35% річних. У п. 1.3 зазначеного договору передбачено, що Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок 8816.

За умовами до п. 1.10 договору вклад повертається вкладнику по закінченню строку залучення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок (а.с. 5)..

Крім того, між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір №004-07580-040713 на відкриття поточного рахунку (а.с. 6).

02 жовтня 2014 року, тобто після спливу трьох місяців, позивачка звернулась до банку із заявою про повернення суми вкладу з нарахованими відсотками. Однак після перерахування з депозитного на поточний рахунок ОСОБА_2 ПАТ "Дельта Банк" повернув грошові кошти лише частково, у розмірі 300 доларів США, а не 200 доларів як зазначала позивачка (а.с. 45).

Таким чином, Банк свої зобов'язання за договорами банківського вкладу виконав тільки в частині перерахування коштів та відсотків на поточний рахунок

Проте, доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду про стягнення суми депозиту, оскільки відбулося перерахування коштів та відсотків на поточний рахунок, необґрунтовані.

Відповідно до змісту ст. 526 та ст. 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитись ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти або проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але не надання можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Вказана правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 року та 03.09.2014 року по справах № 6-140цс13 та № 6-100цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначених норм вважається, що повернення банківського вкладу має відбутись таким чином, щоб вкладник мав реальну можливість отримати вклад. Саме вкладник має право визначатись з тим, яким саме чином він буде розпоряджатись своїми коштами.

В даному випадку позивачка ОСОБА_2 визначилась з тим, що вона бажає отримати суму свого грошового вкладу, який перерахований банком на поточний рахунок згідно умов договорів про банківський вклад та про відкриття банківського рахунку, готівкою та в повному обсязі, разом з нарахованими процентами.

Проте, на даний час Банк не надав позивачці реальну можливість отримати готівкою належні їй грошові кошти (вклад та проценти) відповідно до умов ч.1 ст. 1058 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд не прийняв до уваги заперечення представника Банку про те, що свої зобов'язання перед позивачкою Банк виконав, перерахувавши кошти на поточний рахунок та видавши картку, за допомогою якої позивач може здійснювати безготівкові операції за банківським рахунком, оскільки можливість здійснювати тільки такі операції обмежує права вкладника розпоряджатись своїми грошовими коштами на власний розсуд, що прямо заборонено ч.3 ст. 1066 ЦК України.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наявним доказам, дійшов правильного висновку про часткове задоволення вимоги щодо повернення коштів вкладника, правильно виходячи з відсутності доказів наявності у Банку права на обмеження видаткових операцій з рахунку фізичної особи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду, а полягають лише в переоцінці доказів, які належним чином перевірені і оцінені судом першої інстанції, і не доводять порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: