Справа 317/3749/14-ц
№/п 2/317/134/2015
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Гончаренко П.П.

при секретарі - Сучковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зазначивши, що відповідно до укладеного договору № ZPAARX14020043 від 27.10.2006 року ОСОБА_2 27.10.2006 року отримала кредит у розмірі 3288,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк».

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

ПАТ «КБ « Приватбанк », посилаючись на ст.ст. 526, 527,530 ЦК України та умови договору, просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором в сумі 41902 грн. 80 коп. та судові витрати в розмірі 419,03 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснив, що строк позовної давності перервався у зв'язку з внесенням 25.08.2010 року на розрахунковий рахунок відповідачем 1500 грн., 28.03.2011 року у розмірі 262 грн.

Представник позивача позов не визнав, просить застосувати строк позовної давності, пояснив, що відповідачка не сплачувала позивачу 1500 грн. 25.08.2010 року, а також не сплачувала 28.03.2011 року у розмірі 262 грн., тому просив застосувати строк позовної давності і у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача та відповідача, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 27.10.2006 року ОСОБА_2 за договором № ZPAARX14020043 від 27.10.2006 року отримала кредит у розмірі 3288,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Даний договір був укладений шляхом отримання позивачем особисто від відповідача письмового підтвердження про приєднання до умов договору, підписаного відповідачем, яким є «Заява позичальника» .

Згідно з Заявою позичальника, підписанням заяви відповідач підтверджує ознайомлення та згоду з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («експрес-розстрочка»).

На підставі заяви банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 3288,19 грн. на строк 124 місяців по 26.10.2007 року включно.

Згідно умов заяви позичальника від 27.10.2006 № ZPAARX14020043, кредит надавався на строк до 26.10.2007 року і позичальник повинен був погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі, сплатити нараховані банком відсотки та комісію у зазначений строк.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

П. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Як вбачається з матеріалів справи, позов подано до суду 14.08.2014 року, тобто за межами строку, встановленого сторонами.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, судом на підставі вищенаведених письмових доказів, а саме, заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту, встановлено, що перебіг строку позовної давності за договором від 27.10.2006 року почався 26.10.2007 року.

Позивач звернувся до суду поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Про наявність поважних причин для поновлення позивачу строку для звернення до суду, не зазначено. Крім того, надані представником позивача меморіальні ордери на підтвердження того, що сплачуючи в 2010 році та в 2010 році борг ОСОБА_2 визнала його, та тим самим перебіг позовної давності перервався, не є належними доказами, оскільки платником за меморіальними ордерами є Контрсчет, а не відповідачка.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності.

Судом встановлені підстави для відмови у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд не стягує з відповідача судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 215, 216, 256, 257, 258, 261, 267, 526, 530, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя: П.П. Гончаренко