У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бондаренка Ю.О.,

суддів: Павліченко С.В., Собослой Г.Г.

при секретарі Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені).

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Тячівського районного суду яке набрало законної сили 13.07.2010 року, стягнуто на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 28.04.2010 року і до досягнення ним повноліття. Виконавчий лист вона разом із заявою подала до відділу державної виконавчої служби Тячівського управління юстиції. ОСОБА_2 знав про з обов'язок сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина у розмірі 400 гривень . З розрахунку заборгованості від 02.03.2012 року наявного у матеріалах виконавчого провадження, вбачається, що боржником частково сплачено 2500 гривень, заборгованість - 6700 гривень; розрахунок заборгованості від 27.02.2014 року, згідно якого боржником частково сплачено 4654 гривень, заборгованість - 13746 гривень; розрахунок заборгованості від 28.09.2014 року, згідно якого боржником частково сплачено 4654 гривень, заборгованості - 16146 гривень. Боржником сплачено суму 4654 гривень. Ця сума з округленням дорівнює сумі боргу, що підлягає до сплати боржником за рік сплати аліментів з 2010 року по 2011 рік. Таким чином станом на 28.05.2011 року у боржника відсутня заборгованість з сплати аліментів. З 28.05.2011 року по 24.10.2014 року боржником не погашено заборгованість зі сплати аліментів. Свої позовні вимоги ставить таким чином, що стягнення з боржника неустойки (пені) підлягає за останні три роки, починаючи з 28.10.2011 року по 28.09.2014 року. Станом на 01.10.2014 року з боржника слід стягнути 15600 гривень заборгованості зі сплати аліментів та 94116 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 83924,1 гривень за період з 28 жовтня 2011 року по 28 вересня 2014 року.

Рішенням Тячівського районного суду від 23 лютого 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 4000 гривень неустойки за прострочення сплати аліментів, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та просила рішення Тячівського районного суду від 23.02.2015 року скасувати, як незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача 56736 грн. пені.

Так, на думку апелянта судом першої інстанції хоча і правильно встановлені обставини справи, визначено нормативно правові акти які регулюють спірні правовідносини та визначено заборгованість по пені, однак при зменшенні розміру пені не враховано, що позивач сама відмовилась від частини пені в розмірі 20000 грн. а тому забезпечення прав та законних інтересів позивача в повному обсязі можливе при стягненні частини пені в розмірі 56736 грн. тобто з урахуванням тієї частки від якої відмовився позивач.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши доводи представника апелянта та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виконавчого листа по справі №2-1153/10 виданого Тячівським районним судом 12 серпня 2010 року, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 гривень щомісячно до досягненням ним повноліття, починаючи з 28 квітня 2010 року (а.с.30-31). На підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Тячівського управління юстиції від 19 серпня 2010 року було відкрито виконавче провадження (а.с.4, 27). 5 березня 2012 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 було відмовлена на підставі ст.6 п. 2 КПК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 164 КК України (а.с.5-6). Актом державного виконавця від 02.04.2013 року встановлено, що при описі майна боржника ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_2 здійснив перешкоду в описі майна, про що розписався (а.с.7). Вироком Тячівського районного суду від 12 червня 2014 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 164 ч.1 КК України та засуджений до обмеження волі строком на один рік із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням на нього обов'язків, передбачених ст.76 КК України (а.с.8-9). В період до 28 вересня 2014 року у відповідача ОСОБА_2 виникала заборгованість по сплаті аліментів перед позивачкою ОСОБА_1, що підтверджуються даними розрахунків по сплаті аліментів, складених державним виконавцем відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції (а.с.10-12, 28-29). В період з 11 листопада 2010 року по 12 січня 2015 року відповідачем було сплачено аліментів в розмірі 21648 гривень (а.с.44-51).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорено, що розмір неустойки (пені) за період з 28 жовтня 2011 року по 28 вересня 2014 року складає 76736 гривень.

Відповідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с.79), і від даного шлюбу мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких перебуває також на утриманні і у відповідача, (а.с.78-80). Згідно довідки комунального закладу «Тячівська районна поліклініка від 23.02.2015 року ОСОБА_4 перебуває на 35 тижні вагітності (а.с.77).

З врахуванням наведених обставин та беручи до уваги, майновий стан відповідача, який на даний час ніде працює, сума неустойки значно перевищує суму заборгованості по аліментам, яка на даний час відповідачем погашена повністю, , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, слід виходити з того що неустойка не повинна перетворюватися в джерело збагачення, оскільки в цьому випадку вона змінює свою функцію.

З врахуванням всіх обставин справи, виходячи з засад розумності і справедливостіТячівський районний суд обґрунтовано зменшив розмір пені до 4000 грн.

Твердження апелянта про ухвалення рішення яке не в повній мірі забезпечує права та законні інтереси позивача із за суттєвого зменшення пені, суперечить засадам розумності та справедливості.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вірно встановив обставини справи, що виникли між сторонами і ухвалив правильне по суті і справедливе рішення з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права, а тому відсутні, передбачені ст.309 ЦПК України, підстави для його скасування або зміни.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді