Справа № 464/2511/15 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/5252/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гриновець Б.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Савуляка Р.В., Шашкіна С.А.,

при секретарі: Фейір К.О.,

з участю: представника апелянта - Бігун З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» в особі представника Швед В.Я. на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Шива» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

рішенням Сихівського районного суду Львівської області від 13 травня 2015 року позов ОСОБА_4 до ПП «Шива» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу меблів в розмірі 251684,95 грн. задоволено та ухвалено стягнути зазначену заборгованість та сплачений при подачі позовної заяви судовий сбір.

Рішення суду оскаржило ПАТ «ВіЕс Банк» в особі представника Швед В.Я..

У поданій апеляційній скарзі представник апелянта вказує, що судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення неповно з'ясовано обставини, які мають важливе значення у справі та порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що оскарженим рішенням порушуються, на його думку, права, свободи та інтереси ПАТ «ВіЕс Банк» як кредитодавця ПП «Шива», адже на момент проведення кредитних операцій відповідач не повідомив банк про наявну перед ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 251681,95 грн., про що свідчить відповідна довідка. Крім того, вказує, що банком 23.06.2015 року подано позовну заяву до ПП «Шива» про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 1916498,39 доларів США та 148293,40 грн.. Просить апеляційний суд також звернути увагу на той факт, що суд першої інстанції не дослідив в судовому засіданні оригіналів договору купівлі-продажу від 26.03.2009 року, акту прийому-передачі від 26.03.2009 року, договору купівлі-продажу від 03.04.2009 року, акту прийому-передачі від 03.04.2009 року та оборотно-сальдовими відомостями. Вважає, що на його думку, позов, що розглядається поданий з метою зменшення відповідальності ПП «Шива» перед ПАТ «ВіЕс Банк».

На підставі вказаного, просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи зазначений позов суд першої інстанції виходив з того, що на виконання укладеного між позивачем та відповідачем договорів купівлі-продажу ОСОБА_4 передала товар - меблі на загальну суму 251684,95 грн. покупцеві, який прийняв цей товар, що підтверджується актами прийому-передачі. Відтак, суд прийшов до висновку, що позивач свої зобов'язання за вказаними договорами виконала, а відповідач, згідно акту звіряння розрахунків, оплату за переданий товар в розмірі 251684,95 грн. не здійснив, в результаті чого виникла заборгованість. Крім того, суд прийняв визнання в повному обсязі позову відповідачем та стягнув з останнього вказану заборгованість.

Встановлено, що 26.03.2009 року між ОСОБА_4 та ПП «Шива» було укладено договір купівлі-продажу меблів (а.с.5-6) згідно специфікації (а.с.7).

Згідно акту прийому-передачі від 26.03.2009 року продавець (ОСОБА_4) передав, а покупець (ПП «Шива») прийняв у свою власність меблі аналогічні, зазначеним в специфікації до договору купівлі-продажу від 26.03.2009 року (а.с.8).

В подальшому, як вбачається ПП «Шива» передала вказані меблі, згідно акту прийому-передачі від 03.04.2009 року, на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2009 року, ТзОВ «Будівельний альянс» (а.с.47).

Відповідно до п.5.1. договору купівлі-продажу від 26.03.2009 року, покупець зобов'язаний провести оплату, вказану у п.1.3. договору за першою вимогою продавця.

Як вбачається із матеріалів справи вимогу про погашення суми боргу ОСОБА_4 пред'явила ПП «Шива» 12.03.2015 року.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Актом звіряння розрахунків від 12.03.2015 року підтверджується наявна заборгованість ПП «Шива» перед ОСОБА_4.

Всупереч вимогам ч.2 ст.530 ЦК України відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, коштів за переданий товар позивачу не перерахував.

Частиною 1 ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, як встановлено під час розгляду справи апеляційним судом вказаний вище договір, укладений між позивачем та відповідачем недійсним у встановленому порядку не визнався, його умов ніхто не оспорював.

Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином встановлено обставини справи, досліджено всі наявні у справі докази, надано їм об'єктивну оцінку та ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апелянта колегія суддів відхиляє на підставі наступного.

Згідно ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відтак, колегія суддів вважає, що наявність у відповідача зобов'язань перед позивачем за договором купівлі-продажу жодним чином не впливає на будь-які права та обов'язки, які існують між відповідачем та апелянтом відповідно до умов кредитних договорів, як і правовідносини між апелянтом та відповідачем, що виникають на підставі вказаних кредитних договорів жодним чином не впливають на права та обв'язки ОСОБА_4 та ПП «Шива» згідно договору купівлі-продажу від 26.03.2009 року.

Доказів ж на підтвердження своїх доводів про порушення прав ПАТ «ВіЕс Банк» в результаті укладення та виконання умов договору купівлі-продажу від 26.03.3009 року його представник, всупереч вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не надав.

Крім того, колегія суддів відхиляє і доводи апелянта про те, що відповідач не повідомив ПАТ «ВіЕс Банк» про наявну у нього на момент укладення кредитних договорів невиконаних зобов'язань, оскільки строк виконання зобов'язання настав після пред'явлення вимоги 12.03.2015 року, тобто невиконане у відповідача зобов'язання виникло по спливу строку передбаченого ч.2 ст.530 ЦК України.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що оскарженим рішенням жодного питання про права та обов'язки ПАТ «ВіЕс Банк» не вирішено, висновки суду першої інстанції сформовані на підставі повно та всебічно досліджених матеріалів справи, з наданням об'єктивної оцінки всім можливим доказам у справі. Такі висновки в повній мірі відповідають обставинам справи, ґрунтуються на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують. Відтак колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

При цьому, згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржене рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» в особі представника Швед В.Я. - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: Р.В.Савуляк

С.А.Шашкіна