Ухвала

іменем україни

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції Сумської області, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Путивльського районного нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання права власності на нерухоме майно, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, виселення та позбавлення права користування квартирою; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції Сумської області, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсними прилюдних торгів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 січня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку, виселити її та позбавити права користування даною квартирою.

Позов мотивувала тим, що 18 вересня 2013 року з публічних торгів вона придбала квартиру загальною площею 58 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1. 6 червня 2014 року вона звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення права власності на придбане майно, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку з тим, що в акті про проведення прилюдних торгів відсутня інформація про місце проведення торгів та про орган, який видав правовстановлюючий документ на майно. Оскільки після видачі повторного акту про проведення прилюдних торгів нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, у зв'язку із наявністю двох актів про проведення прилюдних торгів, зареєстрованих однією датою, але різних за змістом, ОСОБА_4 відмовляється добровільно виселитись із спірної квартири.

Не погодившись з позовом, ОСОБА_4 звернулась із зустрічним позовом, у якому просила визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна від 18 вересня 2013 року про продаж квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилалась на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 вересня 2002 року є власником двокімнатної квартири по АДРЕСА_1, яку 18 вересня 2013 року було продано з прилюдних торгів

ФОП ОСОБА_3 Зазначала, що повідомлень про проведення прилюдних торгів вона не отримувала, державний виконавець не повідомив її про оцінку майна, яку вона вважає заниженою, оголошень про торги у засобах масової інформації опубліковано не було.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від

27 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 15 січня 2015 року, позов ФОП ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ФОП ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58 кв. м жилою площею 32,5 кв.м, із них: одна кімната - 17 кв.м, друга кімната -15,5 кв.м, кухня - 9 кв.м, ванна кімната - 3,3 кв.м, коридор - 4,5 кв.м, тамбур - 6,6 кв.м, кладочка - 2,1кв.м. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні даною квартирою шляхом виселення ОСОБА_4

Відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити

ФОП ОСОБА_3 у задоволенні заявленого позову, зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову, суд виходив із того, що торгівельною організацією не було допущено порушення правил проведення прилюдних торгів, а дії державного виконавця у виконавчому провадженні щодо оцінки майна ОСОБА_4 в установленому порядку не оскаржила.

Судові рішення в цій частині відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня

1999 року № 68/5.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Згідно п. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Установлено, що у відділі державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції (далі - ВДВС Путивльського РУЮ) на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження, боржником у яких є ОСОБА_4

15 лютого 2012 року державним виконавцем ВДВС Путивльського РУЮ проведено опис і арешт майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_1

На підставі постанови державного виконавця від 5 березня 2013 року суб'єктом оціночної діяльності призначено ФОП ОСОБА_6, а

30 квітня 2013 року проведено оцінку зазначеної квартири.

25 червня 2013 року між ВДВС Путивльського РУЮ та приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» укладено договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 за ціною 87 100 грн.

З обставин справи вбачається, що прилюдні торги призначалися неодноразово, у зв'язку з чим державним виконавцем проводилась переоцінка майна, що узгоджується з положеннями ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Судами встановлено, що згідно вимог чинного законодавства торгівельною організацією у встановлений законом строк на відповідному веб-сайті було розміщено оголошення про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

18 вересня 2013 року по вул. Леніна, 56 у м. Путивль Сумської області відбулись прилюдні торги. Результат прилюдних торгів, переможцем яких стала ФОП ОСОБА_3, оформлений протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації майна.

На підставі вказаного протоколу 1 жовтня 2013 року державним виконавцем видано ФОП ОСОБА_3 акт про проведення прилюдних торгів для отримання покупцем свідоцтва про право власності на придбане нерухоме майно.

Встановивши, що дії державного виконавця та торгівельної організації при проведенні прилюдних торгів не суперечать нормам діючого законодавства, суди дійшли вірного висновку про відмову ОСОБА_4 в задоволенні заявленого позову.

Крім того, при вирішенні спору, до спірних правовідносин судом вірно застосовані норми ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Однак з рішення судів про визнання за ФОП ОСОБА_3 права власності на квартиру та усунення перешкод у користуванні нею шляхом виселення попереднього власника погодитися не можна з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_3, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що остання сплатила вартість спірної квартири, однак ОСОБА_4 відмовляється звільнити зазначену квартиру, тобто перешкоджає ОСОБА_3 у здійсненні нею права користування та розпорядження майном.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

За правилами ст. 392 ЦК України, якою керувався суд при вирішенні спору, позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти , суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивачка набула права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України.

При цьому судом не враховано, що за правилами ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності можу бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 6 червня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про придбання з прилюдних торг арештованої квартири у зв'язку з тим, що в акті про проведення прилюдних торгів від 1 жовтня 2013 року не зазначено місця проведення торгів та органу, який видав правовстановлюючий документ на ім'я боржника ОСОБА_4

Постановою від 16 червня 2014 року державним виконавцем виправлено помилку в акті про проведення прилюдних торгів від 1 жовтня 2013 року та видано новий акт про проведення прилюдних торгів від

1 жовтня 2013 року з виправленнями.

Таким чином, існує два акти про проведення прилюдних торгів від однієї дати, які відрізняються за змістом.

Постановою від 15 вересня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 повторно відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про придбання з прилюдних торгів арештованої квартири у зв'язку з відсутністю можливості встановити, який з двох актів від 1 жовтня

2013 року, виданих покупцеві, є чинним, оскільки діючим законодавством не передбачено можливість внесення змін до офіційних документів шляхом складання іншого акта про проведення прилюдних торгів від тієї ж дати - 1 жовтня 2013 року.

Визнаючи за ФОП ОСОБА_3 право власності на спірну квартиру на підставі ст. 392 ЦК України, суд не зазначив із яких, передбачених

ст. 346 ЦК України, підстав, припинено право власності ОСОБА_7 на спірний об'єкт нерухомості.

Поза увагою суду залишилося те, що правовідносини сторін урегульовані Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня1999 року № 68/5 і за зазначеними нормами не передбачено виникнення права власності на придбаний з прилюдних торгів об'єкт нерухомості на підставі судового рішення.

При вирішенні спору суд у порушення статей 213-214 ЦПК України на вказане уваги не звернув, не врахував, що відповідно до статей 15 - 16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом, а тому в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі рішень в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_3 з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від

27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 січня 2015 року в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, виселення та позбавлення права користування квартирою скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У іншій частині рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська