АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Дорош А.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до видавництва "Полтавський літератор" про визнання певної інформації завідомо неправдивими показаннями та повідомленнями, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він у жовтні 1999 року підписав з видавництвам «Полтавський літератор» договір на видання 26 книг публіцистичного роману -хроніки. Вказував, що видавництво «Полтавський літератор» звернулося до прокуратури з завідомо неправдивими повідомленнями про те, що він підробив вказаний договір. По даному факту Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області проводилося досудове розслідування та кримінальне провадження було закрито за відсутності складу кримінального правопорушення. Також вказував, що відповідач продовжує поширювати про нього неправдиву інформацію. Так, в апеляційній скарзі на рішення Октябрського районого суду м. Полтави від 20.03.2014 року, яка подана видавництвом «Полтавський літератор» 30.04.2014 року мається безліч надуманих фактів, неправдивої інформації і вигадок. В апеляційній скарзі апелянт пише про міфічні «прямі збитки комунальному видавництву області», «завдані діями ОСОБА_2», що становлять близько 1, 5 млн. грн. і що «..при цьому комунальні видавництва були доведені майже до банкрутства». Вважає дані посилання завідомо неправдивими повідомленнями про вчинення злочину. Також неправдивими свідченнями видавництва в апеляційній скарзі є те, що екземпляру оригіналу Видавничого договору «взагалі немає». Також вказує, що й інші дані викладені в апеляційній скарзі та зверненні до прокуратури є неправдивими.

Посилаючись на викладене, просив визнати подання представниками видавництва «Полтавський літератор» ПП Карпенком та ПП Ціленком до прокуратури Полтавської області про «підроблення договору на літературні твори від 14.10.1999 року» та перелічені факти з позовної заяви «Полтавського літератора» до Апеляційного суду Полтавської області «завідомо неправдивими повідомленнями» та «завідомо неправдивими показаннями» суду, здійсненими повторно, з корисливою метою групою осіб у попередній змові та призначити їм покарання відповідне до ст. 383, 384 КК України, стягнути з ПП Карпенка та ПП Ціленка на його користь по 25 000 грн. з кожного за моральну шкоду та неправомірне затягування розгляду судових справ, а також стягнути з видавництва «Полтавський літератор» на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2015 рокув задоволенні позову відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апелянт вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнятим з грубим порушенням норм Конституції України, процесуального та авторського права, при повному ігноруванні прав, позицій та доказів позивача.

.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 2014 року видавництвом «Полтавський літератор» до Апеляційного суду Полтавської області подано апеляційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.03.2014 року по справі №554/7213/13-ц, в якій воно просило поновити КП «Видавництво «Полтавській літератор» термін на апеляційне оскарження та скасувати вищевказане рішення і закрити провадження.

Окрім того, видавництво КП «Полтавський літератор» зверталося до прокуратури Полтавської області з поданням з приводу підробки ОСОБА_2 договорів видання.

Вказані докази стали підставою звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги та матеріалів справи, інформація, яку позивач вважає неправдивою стосується предмета пред'явленого позову та була предметом апеляційного перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Крім того, відповідно до повідомлень прокуратури Полтавської області від 27.10.2014 року та прокуратури Київського району м. Полтави від 27.10.2014 року, в СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області перебувало кримінальне провадження за фактом підроблення договору, укладеного між ОСОБА_2 та Видавництвом «Полтавський літератор» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

За результатами розслідування 22.10.2014 року прийнято рішення про закриття даного кримінального провадження на підставіп.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Згідно п.16 вищезгаданої Постанови Пленуму ВСУ, відповідно до статті 40 Конституції України (254к/96-ВР ) усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції ( 254к/96-ВР ), а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 ( v008p710-03 ) (справа про поширення відомостей).

Таким чином, місцевий суд взявши до уваги вищевикладене, прийшов до висновку, що звертаючись до прокуратури Полтавської області із заявою та до Апеляційного суду Полтавської області з апеляційною скаргою на рішення суду, видавництво «Полтавський літератор» використовувало своє право, передбачене Конституцією України та Цивільним процесуальним законодавством, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Оскільки позивачем не доведено порушення його особистого немайнового права, місцевий суд не знайшов підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки вони є похідними від вимог про захист честі та гідності.

Вказаний висновок місцевого суду зроблений на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим не вбачається підстав для його скасування або зміни.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314, 315, ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1