Провадження № 2/235/1118/15
Єдиний унікальний № 235/1462/15-ц
21 квітня 2015р. Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючого судді Стоілової Т.В.,
при секретарі Загорулько В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красноармійську справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк ""Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
17.03.2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 406697грн. 59коп. станом на 26.12.2014 року.
Позивач виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачці ОСОБА_2 кредитні кошти.
Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 суму заборгованості 406697грн. 59коп., а також судові витрати - судовий збір в розмірі 3654,00грн.
Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» до судового засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.(а.с.23-24)
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Згідно зі ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно роз'яснень, що містяться в абзаці 1 пункту 9 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником. розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Таким чином, позивач має право заявляти вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором, та про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором за умови, що позичальник є відмінною особою від особи іпотекодавця.
Втім, як вбачається з наданої позивачем копії кредитного договору від 15 травня 2008 року вона є позичальником, а в іпотечному договорі від 15 травня 2008 року, оригінал якого знаходиться у позивача, вона значиться як іпотекодавець. Отже, у даному випадку позичальник та іпотекодавець є однією особою, а тому, позивач вже скористався одним із способів судового захисту.
Крім того, заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 23.05.2011р. задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до неї про виселення.
Крім того, в жодній зі справ копії договорів не засвідчені підписами суддів, що вказує на те, що позивачем оригінали цих доказів суду не надавалися.
Отже, оскільки на предмет іпотечного договору, укладеного в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором за рішенням суду звернуто стягнення, позивачем суду оригіналів договорів не надано, вона вважає, що позовні вимоги є незаконними і необґрунтованими і просить відмовити в їх задоволенні.
Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Згідно зі ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно роз'яснень пункту 9 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником. розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Таким чином, позивач має право заявляти вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором, та про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором за умови, що позичальник є відмінною особою від особи іпотекодавця.
Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 23.05.2011р., що набрало законної сили 12.07.2011р., задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про виселення.(а.с.32).
Тобто судом установлено, що позивач в порушення норм діючого законодавства, повторно просить стягнути з відповідачки заборгованість, яка повинна бути відшкодована шляхом реалізації предмету іпотеки, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що не відповідають вимогам законну і в їх задоволенні слід відмовити.
Відмовляючи в задоволенні основного позову, суд вважає, що не підлягають задоволенню також вимоги про стягнення судових витрат по справі: судового збору в сумі 3654,00грн, сплаченого при поданні позову (а.с.1)
Керуючись ст.60, 61 ч.3 ЦПК України, ЗУ «Про іпотеку», постановою Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»ст.10, 11, 88, 207, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд, -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: