АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/3139/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1737/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача - Підгурського І.М.,

відповідача - ОСОБА_2 та

його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року у справі за позовом приватного підприємства «АТП Поділля-тур» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС» про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

13 лютого 2014 року приватне підприємство «АТП Поділля-тур» (далі - ПП «АТП Поділля-тур») звернулось до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначило, що займається пасажирськими перевезеннями.

30 вересня 2013 року підприємство уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «СКС» (далі - ТОВ «СКС») договір № 3009 купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів, строком на один рік. Відповідно до умов договору ТОВ «СКС» продавало ПП «АТП Поділля-тур» бензин марок А-95, А-92, А-80/76, дизельне паливо, скраплений газ, мастила та оливу.

20 грудня 2013 року згідно з наказом № 18 к ОСОБА_2 було призначено на посаду водія ПП «АТП Поділля-тур» з випробувальним терміном. 21 грудня 2013 року згідно з наказом № 19 к останній був звільнений із займаної посади за власним бажанням.

Незважаючи на припинення трудових відносин, ОСОБА_2 продовжував отримувати дизельне пальне у ТОВ «СКС» за рахунок підприємства. Працівник товариства, який відпускав пальне відповідачу, не перевірив чи останній працює на підприємстві та безпідставно відпускав йому пальне.

Так, 23 грудня 2013 року ОСОБА_2 отримав у ТОВ «СКС» 548 літрів дизельного пального, вартістю 9 грн. 40 коп. за 1 літр, на суму 5151 грн. 20 коп.; 26 грудня 2013 року - 280 літрів на суму 2632 грн.; 9 січня 2014 року - 298 літрів на суму 2801 грн. 20 коп.; 27 січня 2014 року - 470 літрів на суму 4418 грн. Усього 1596 літрів по 9 грн. 40 коп. за 1 літр на загальну суму 15002 грн. 40 коп.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Продан Б.Г. Провадження № 22-ц/792/1737/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 30, 34

За пальне, яке отримав ОСОБА_2, ПП «АТП Поділля-тур» повністю розрахувалось з ТОВ «СКС».

А тому, враховуючи вартість пального станом на час розгляду справи, збільшивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПП «АТП Поділля-тур» грошові кошти в сумі 34314 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПП «АТП Поділля-тур» 34314 грн. матеріальної шкоди. Після вступу рішення суду в законну силу, в рахунок його виконання ухвалено звернути стягнення на грошові кошти в сумі 15002 грн. 40 коп., які знаходяться на рахунку № 0015, ГУ ДСАУ в Хмельницькій області, код 26293548, МФО 815013, банк ГУ ДКСУ у Хмельницькій області. Позовні вимоги до ТОВ «СКС» залишено без задоволення. Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Рішення вважає незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що у період з 23 грудня 2013 року по 27 січня 2014 року автобусами Ікарус-256, НОМЕР_3, та Рено RF1, НОМЕР_1, на які видавалось пальне, керували водії, які одразу ж за нього розраховувались, що підтверджується відомостями на отримання нафтопродуктів. Будь-якої правової оцінки зазначеним відомостям, як доказам, судом не надано.

Вважає, що безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання його представника про виклик у судове засідання, як свідків, працівників ТОВ «СКС», які відпускали пальне, для дачі пояснень щодо того, як проводилось отримання пального, в якій кількості, як проводився розрахунок за нього, де знаходилась АЗС, хто заповнював відомості на відпуск нафтопродуктів і чому є різні екземпляри таких у ПП «АТП Поділля-тур» та ТОВ «СКС». Крім того, не витребувано у ПП «АТП Поділля-тур» накази про прийняття на роботу водіїв та шляхові листи на автобуси Ікарус-256, НОМЕР_3, та Рено RF1, НОМЕР_1, для з'ясування коли і хто працював у вказаному підприємстві та керував зазначеними автобусами.

Експертиза, висновок якої суд взяв до уваги, була проведена з порушенням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 8 січня 1998 року № 53/5, зокрема не було відібрано необхідної кількості вільних зразків його підпису.

Не на усіх аркушах висновку експертизи містяться підписи обох експертів, які її проводили. Експерти без дозволу ініціатора дослідження перефразували запитання, яке було зазначено в ухвалі суду.

Експертизою не вирішено питання щодо підписів, які містяться у відомостях від 9 січня 2014 року та 27 січня 2014 року.

Судом першої інстанції не було досліджено договір купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів № 3009 від 30 вересня 2013 року, на який він посилається у рішенні, оригінал такого договору позивачем не надавався і немає даних про будь-які розрахунки між ПП «АТП Поділля-тур» та ТОВ «СКС» згідно цього договору.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені. ОСОБА_2 пояснив, що позивач для здійснення перевезень пасажирів використовував автобуси, надані ним та його сестрою в лізинг останньому. Заправка автобусів перед здійсненням рейсу здійснювалась наступним чином. Спочатку в гаражі по вул. Гарнізоній, 1 в м. Хмельницькому автобуси оглядали на технічну справність. Потім там же він чи водій (ОСОБА_3, ОСОБА_4 або ОСОБА_5) давали гроші (готівку) і їм заливали солярку, за що вони розписувались у відомості. У цій же відомості розписувався механік за те, що отримав гроші і видав пальне. Жодного разу на автозаправці вони не заправлялись. Згодом власник ПП «АТП Поділля-тур» повідомив, що він закриває маршрут, яким вони здійснювали рейси. У зв'язку з цим, 26 січня 2014 року він забрав автобуси та повіз їх додому до м. Кам'янець-Подільського. Будь-якої шкоди позивачу він не заподіював.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що ПП «АТП Поділля-Тур» 30 вересня 2013 року уклало з ТОВ «СКС» договір на купівлю-продаж паливно-мастильних матеріалів. Відповідно до даного договору ПП «АТП Поділля-Тур» повністю розрахувалось за пальне, отримане ОСОБА_2 у ТОВ «СКС». Однак, останній не мав права на його отримання у ТОВ «СКС» за рахунок позивача, оскільки у нього не працював, чим заподіяв шкоду. Ствердив, що подорожні листи на рейси не велись, а тому перевірити можливість виходу в рейс автобусів, зданих відповідачем позивачу в лізинг, та які були заправлені у ТОВ «СКС», немає. Що стосується щомісячної взаємозвірки по відомостях-рахунках між ПП «АТП Поділля-Тур» та ТОВ «СКС», то така у грудні 2013 року та у січні 2014 року не була вчасно проведена. Крім того, пояснив, що як правило, позивач повідомляв ТОВ «СКС» у телефонному режимі, які саме автобуси слід заправляти дизпаливом. Що стосується автобусів ОСОБА_2, то ТОВ «СКС» не повідомили, щоб їх не заправляли. Натомість, з водіями автобусів була така домовленість, що вони їдуть в рейс, а після нього розраховуються за пальне.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріалами справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 2-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 вересня 2013 року між ПП «АТП Поділля-Тур» та ТОВ «СКС» було укладено договір купівлі-продажу паливно-пастильних матеріалів. 20 грудня 2013 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до позивача на посаду водія, а 21 грудня 2013 року - звільнений, як такий, що не пройшов випробувальний термін на підставі його заяви. Після того як трудові відносини відповідача з ПП «АТП Поділля-Тур» були припинені, він безпідставно отримував у ТОВ «СКС» дизпаливо від імені та за рахунок позивача, чим заподіяв йому шкоди на 34314 грн., виходячи з вартості пального на час розгляду справи. У зв'язку з цим, вона підлягає стягненню з ОСОБА_2 Що стосується другого відповідача ТОВ «СКС», то позов до нього є необґрунтованим.

Однак, повністю з наявністю вказаних обставин погодитись неможливо через їх недоведеність, а з висновками суду щодо встановлених обставин справи - через їх невідповідність таким.

Апеляційним судом встановлено, що 25 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ПП «АТП Поділля-Тур» був укладений договір фінансового лізингу, відповідно до п.п. 1.1., 2.1.1. яких лізингодавець надав лізингоодержувачу у вигляді фінансового лізингу з правом викупу в платне користування автобус марки «RENАULТ FR 1», номерний знак НОМЕР_1, 1992 року випуску строком на 5 років.

20 грудня 2013 року на підставі наказу № 18 к по Приватному підприємству «АТП Поділля-Тур» ОСОБА_2 призначено на посаду водія, 21 грудня 2013 року згідно наказу № 19 к по цьому ж підприємству його звільнено за власним бажанням (а.с. 10, 11).

30 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СКС» та Приватним підприємством «АТП Поділля-Тур» був укладений договір № 3009 купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов'язався передавати Покупцеві паливно-мастильні матеріали, в тому числі дизельне паливо, а Покупець зобов'язався отримати та повністю оплатити вартість товару в кількості, асортименті та вартістю, що зазначаються у накладних, яка додається. (а.с. 12). При цьому Покупець зобов'язався оплатити Товар на умовах 100% попередньої оплати партії Товару, якщо інше не передбачено Сторонами (п. 2.3.). За погодженням Сторін оплата Товару за даним договором може проводитись в будь-якій формі розрахунків (п. 2.5.). Звірка розрахунків за Товар проводиться Продавцем щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем. (п. 2.7.). За порушення умов даного договору винна Сторона несе відповідальність в повному обсязі, яка полягає у відшкодуванні спричинених нею витрат (збитків) іншій Стороні, в тому числі не отриманий прибуток, в порядку, передбаченому чинним законодавством України (п. 5.1).

На виконання даного договору Постачальником ТОВ «СКС» були видані Покупцю ПП «АТП Поділля-Тур» 23 грудня 2013 року накладна за № 227 на відвантаження зі складу 818 літрів дизпалива на суму 7689 грн. 20 коп., 26 грудня 2013 року - накладна за № 228 на відвантаження зі складу 480 літрів дизпалива на суму 4512 грн., 9 січня 2014 року - накладна за № 3 на відвантаження зі складу 319 літрів дизпалива на суму 2998 грн. 60 коп., 27 січня 2014 року - накладна за № 14 на відвантаження зі складу 1692,4 літрів дизпалива на суму 15908 грн. 56 коп. (а.с. 19, 20).

За відпущене 27 січня 2014 року пальне (1692,4 л.) ПП «АТП Поділля-Тур» перерахувало ТОВ «СКС» 15927 грн. 80 коп., що підтверджується даними платіжного доручення (а.с. 21).

Крім того, встановлено, що на підприємстві ТОВ «СКС» велись відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП. У даних відомостях за січень 2013 року та грудень 2014 року відображено, що 23 грудня 2013 року ОСОБА_2 отримав у ТОВ «СКС» 268 л. та 280 л. дизпалива, 26 грудня 2013 року - 280 л. дизпалива, 9 січня 2014 року - двічі по 149 л. дизпалива, 27 січня 2014 року - 200 л. та 270 л. дизпалива.

Про звільнення ОСОБА_2 чи будь-якого іншого працівника ПП «АТП Поділля-Тур» позивач не повідомляв ТОВ «СКС», що підтверджується даними заперечень на позовну заяву директора даного товариства ОСОБА_6 (а.с. 43).

Тобто будь-які листи, повідомлення, які б містили списки водіїв та перелік транспортних засобів, які відповідно до договору від 30 вересня 2013 року має заправляти дизпаливом ТОВ «СКС», позивач останньому не надсилав, що також підтверджується і поясненнями представника ПП «АТП Поділля-Тур».

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що незалежно від звільнення ОСОБА_2 з ПП «АТП Поділля-Тур», автобус «RENАULТ FR 1», номерний знак НОМЕР_1, після 21 грудня 2013 року продовжував здійснювати рейси, дорожні листи на які їм видавав позивач.

Так, відповідно до даних оригіналу дорожнього листа за № 105099 серії ААТ від 24 січня 2014 року, виданого ПП «АТП Поділля-Тур» водію ОСОБА_7 на маршрут Хмельницький-Хуст, даний рейс здійснювався автомобілем «RENАULТ FR 1» НОМЕР_1, автобус заїжджав на автостанції № 1 в м. Калуш, автостанцію № 2 в м. Долина, автостанцію в м. Тернопіль, тощо.

Вказане також підтверджується даними висновку по результатах звернення до Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області директора ПП «АТП Поділля Тур» ОСОБА_8 від 6 лютого 2014 року (а.с. 64). Зокрема, останній в ході проведення перевірки, пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 лише 26 січня 2014 року забрали автобуси та виїхали у напрямку м. Кам'янець-Подільського.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-1 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Як вбачається з вищевикладеного, суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій ні ОСОБА_2, ні ТОВ «СКС». Зокрема, встановлено, що автобус, який був наданий ОСОБА_2 в лізинг позивачу продовжував здійснювати рейси, а отже, потребував заправки. Що стосується ТОВ «СКС», то позивачем не було вжито жодного заходу до повідомлення будь-яким способом директора, оператора тощо заправки про заборону відпуску дизпалива ОСОБА_2

Щодо нанесення позивачу діями відповідачів шкоди, то колегія суддів прийшла до висновку, що така також не була доведена сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів.

Так, єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлений Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за № 805/15496 (надалі Інструкція).

Відповідно до п. 10.3.1.3 Інструкції (Відпуск нафтопродуктів за готівку) облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП. Готівка, отримана від реалізації нафтопродуктів на АЗС, здається до каси підприємства або перераховується на поточний рахунок через відділення зв'язку або інкасується до банківської установи (п. 10.3.1.5).

Згідно з п.10.3.2 (Відпуск нафтопродуктів за відомостями) відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП (додаток 16). Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія. Підприємства, АЗС на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів періодично, але не менше одного разу на місяць, виписують зведені відомості-рахунки кожному споживачу за марками нафтопродуктів та цінами, установленими протягом місяця. У рахунках обов'язково зазначаються кількість та загальна вартість відпущених нафтопродуктів, у тому числі податок на додану вартість. Звіряння розрахунків з споживачами за відпущені нафтопродукти здійснюється щомісяця не пізніше п'ятого числа наступного за звітним місяця. Відпуск дизельного палива за відомостями відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП за марками та видами.

Як на підтвердження нанесення позивачу шкоди діями ОСОБА_2, суду були надані ПП «АТП Поділля-Тур» відомості форми № 16-НП, в яких відповідач розписався 23 грудня 2013 року, 26 грудня 2013 року, 9 січня 2014 та 27 січня 2014 року за отримання дизпалива та чеки про його оплату готівкою без зазначення платника (а.с. 17).

Разом з тим, відповідно до вказаної Інструкції факт оплати отриманого палива по відомостях форми № 16-НП не може бути підтверджений чеками про його оплату готівкою. Натомість, наявність такої відомості може свідчити лише про безготівкову форму розрахунку. Однак, жодного доказу на підтвердження безготівкових розрахунків (по формі № 16-НП) за вказані дати, на зазначені кошти, як і доказів наявності зведених відомостей-рахунків за марками нафтопродуктів та цінами, установленими протягом місяця між сторонами договору від 30 вересня 2013 рокута змінного звіту АЗС за формою № 17-НП, як цього вимагає Інструкція, суду надані не були. Це також стосується і платіжного доручення від 27 січня 2014 року (а.с. 18).

Інші докази на підтвердження заподіяння позивачу шкоди суду надані не були.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦК України).

Враховуючи, що позивачем не було доведено суду наявності неправомірності дій відповідачів, заподіяння діями останніх шкоди ПП «АТП Поділля-Тур», колегія суддів прийшла до висновку, що така і не підлягає відшкодуванню.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову та про відмову в позові в цілому.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову приватного підприємства «АТП Поділля-тур» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС» про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з приватного підприємства «АТП Поділля-тур» на користь ОСОБА_2 171 грн. 57 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова