АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1493/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Марцішевська О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівДемченка В. А. , Міщенка С. В.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ,-

в с т а н о в и л а :

12 серпня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про спадщину та договору дарування, вона є власником будинку АДРЕСА_1. Згідно даних Державного акту на право приватної власності на землю від 14 березня 2012 року ОСОБА_6 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 902,5 кв. м. за вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_6 вказує у позові, що відповідач ОСОБА_7 є власником будинку АДРЕСА_2 та суміжної земельної ділянки. В кінці 2007 року відповідач почала встановлювати між їхніми земельними ділянками бетонну огорожу, трьохметрової висоти, змістивши огорожу по усій суміжній межі, захопивши частину її земельної ділянки. Позивач посилається, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2012 року зобов'язано ОСОБА_7 привести огорожу між земельними ділянками відповідно до вимог п.2.113 СНиП 3.03.01-87 «Несучі і огороджуючі конструкції». В результаті виконання вказаного рішення суду, відповідач ОСОБА_7 встановила огорожу по межі між домоволодінням АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з порушенням вимог державних будівельних норм та правил. За замовленням позивача 16 квітня 2014 року судовим експертом було проведено будівельно-технічне дослідження на предмет встановлення дотримання вимог державних будівельних норм та нормативних документів, чинних в галузі будівництва при встановленні огорожі по межі між вищезазначеними домоволодіннями.

Згідно даних висновку експерта спірна огорожа перебуває у аварійному стані, що може привести до її руйнування, падіння плит з висоти і загрожує життю мешканців домоволодіння АДРЕСА_1.

В зв'язку з порушенням своїх прав з боку відповідача ОСОБА_7 позивач ОСОБА_6 для їх захисту звернулася до суду з даним позовом та просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_7 знести збудовану нею бетонну огорожу по межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_7 знести частину бетонної огорожі по межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у межах від т.4 до т.5, від т.5 до т.6, від т.6 до т.7 від т.7 до т.8 плану встановлення меж додатку № 1 до висновку експертного дослідження № 06-14 від 22 квітня 2014 року та схеми № 1 висновку експерта № 24/СЕ-14 від 20 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала на рішення апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення є необґрунтованим, оскільки судом не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставина справи. Просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення у справі або змінити рішення суду, задовольнивши її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає не повністю.

Часткового задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги підлягають до задоволення лише в частині зобов'язання відповідача до знесення частини огорожі на ділянці, де перевищення нормативної висоти огорожі поєднане з порушенням технології її спорудження, та є наслідком перевищення гранично допустимого нахилу в бік ділянки позивача і створює загрозу руйнування через незабезпечення міцності даної конструкції. Тобто вказані відхилення від будівельних норм і правил створюють загрозу безпечній експлуатації огорожі, тому відповідачем створюються перешкоди у здійснені права власності позивача на користування своєю земельною ділянкою, чим порушуються права власника, які підлягають поновленню. В іншій частині суд вважав, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки перевищення висоти огорожі 2,2 м порівняно з нормативною 2,0 м згідно з висновком експерта не спричинило порушення режиму інсоляції на належній позивачу земельній ділянці.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду про часткове задоволення позову не відповідають обставинам справи та наявним матеріалам справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно даних свідоцтва про право власності за законом від 02 листопада 1977 року позивач ОСОБА_6 є власником будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.11. 1977 року, договору дарування від 05.08. 2004 року.

Згідно даних державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 14 березня 2012 року ОСОБА_6 належить на праві власності земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,0219 га.

Відповідач ОСОБА_7 є власницею будинку АДРЕСА_2 та суміжної земельної ділянки.

Спір, який виник між сторонами щодо огорожі між земельними ділянками сторін вже вирішувався, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2012 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про захист права власності на землю та зобов'язання ОСОБА_7 привести огорожу між земельними ділянками відповідно до вимог СНиП 3.03.01-87 «Несучі та огороджуючі конструкції» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну та моральну шкоду.

Згідно даних постанови державного виконавця Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ про закінчення виконавчого провадження від 02 серпня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-83-11, виданого 14 червня 2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси про зобов'язання ОСОБА_7 привести огорожу між земельними ділянками відповідно до вимог СНиП 3.03.01-87 закінчено в зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом на підставі висновку експерта-будівельника від 03 липня 2013 року.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач ОСОБА_6 посилалася на те, що відповідач ОСОБА_7 між їхніми земельними ділянками встановила бетонну огорожу трьохметрової висоти, змістивши огорожу по усій суміжній межі, захопивши частину її земельної ділянки.

Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного ( ст.ст. 91, 96, 103 ЗК України ).

Згідно даних висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 22 квітня 2014 року № 06-14, який знаходиться у матеріалах даної справи, вбачається, що при встановленні огорожі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 порушені вимоги державних будівельних норм та нормативних документів, чинних в галузі будівництва, а саме: - фактична висота огорожі складає від 2,2 м до 3,3 м при максимально допустимій висоті огорож між суміжними домоволодіннями 2,0 м; - фактична глибина закладання фундаменту під огорожу складає 25-30 см при мінімально допустимій 70-90 см; - не дотримана нормативна відстань між металевими стовпами огорожі, що призвело до нестійкого фіксування плит огорожі; металеві частини огорожі не оброблені від корозії; - огорожа на відрізку Д-Ж (додаток № 1 до висновку) має значний нахил до 12 см в бік будинку АДРЕСА_1; - огорожа такої висоти і такої конструкції порушує нормативи, інсоляцію та провітрювання території будинковолодіння АДРЕСА_1; огорожа перебуває в аварійному стані, що може призвести до її руйнування, падіння плит з висоти, що загрожує життю мешканців будинку АДРЕСА_1.

Відповідно даних висновку експертизи за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 20 лютого 2015 року № 24/СЕ-14 у відповідності до діючих нормативних актів на час проведення дослідження ДБН Б 2.2.-5-2011 «Благоустрій території» висота огороджень має бути не більше, ніж 2 м на межі сусідніх земельних ділянок. Правилами благоустрою м. Черкаси конкретні вимоги щодо архітектурного вирішення огорож (висоти, конструкції, металу) у населеному пункті не визначені. Висота огорожі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 від 2,25 до 3,3 м, що перевищує нормативну 2,0 м у відповідності до п. 6.7 ДБН Б.2.2-5-2011. У відповідності до нормативних документів тривалість інсоляції повинна становити для житлових приміщень та дворових територій не менше 2,5 годин на день на період з 22 березня до 22 вересня. У відповідності до комп'ютерного моделювання при дослідженні затінення і тривалість інсоляції території будинковолодіння АДРЕСА_1 визначено, що тривалість інсоляції даної ділянки більша за 2,5 години та відповідає нормативній п.10.30*ДБН 360-92**. Встановити категорично технічний стан лише при візуальному обстеженні без належної документації та розрахунків проведення ліцензованими спеціалістами експерту не надається можливим. При візуальному огляді та інструментальних вимірів конструкцій огорожі було виявлено відхилення від нормативно-технічної документації в будівництві та при монтажі конструкцій огорожі: - технологія монтування огорожі передбачає секція (плита) огорожі встановлюється в пази стовпа. Монтаж 5-ти та 6-ти секційної огорожі був проведений в металевих стовпах. При цьому плити зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 закріплялись зварними металевими пластинами по одній на плиту, з нещільним приляганням ребра плити до стовпа що не відповідає технології монтування даного виду залізобетонних огорож; - в частині найвужчої ділянки № 4 (діл. 4 на схемі №1) 1,25 м від будинку АДРЕСА_1/2 висота огорожі досягає 3,3 м та має значне відхилення від вертикалі від 65 мм до 86 мм, що перевищує відхилення лінії площини перетину від вертикалі, що у відповідності до СНиП 3.03.01-87 допустима до 20 мм (відхилення від вертикалі перевищує гранично допустиме значення). Дані відхилення від нормативних документів в будівництві не можуть гарантувати цілісність конструкції.

Відповідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України, якою визначено способи захисту прав на земельні ділянки, передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, що узгоджується між собою, судом встановлено порушення відповідачем ОСОБА_7 прав позивача шляхом встановлення бетонної огорожі по всій суміжній межі між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції допустився помилки, оскільки огорожа є аварійною згідно даних експертних досліджень, тому має бути повністю знесеною відповідачем, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Отже, порушення прав позивача ОСОБА_6 знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, доводиться зібраними доказами, а тому такі права потребують судового захисту шляхом зобов'язання відповідача знести бетонну огорожу по межі між будинковолодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Відповідачем ОСОБА_7 належними та допустимими доказами вказані обставини не спростовані.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі, оскільки при його ухваленні судом першої інстанції допущено неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_7 знести збудовану нею бетонну огорожу по межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 , 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянки АДРЕСА_1 шляхом знесення належної їй бетонної огорожі по межі між будинколодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :