Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Токарєв А.Г. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 235/6424/14
28 квітня 2015 року Справа № 22-ц/778/2802/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" про стягнення одноразової допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (далі-Управління) про стягнення одноразової допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 17.11.2008 року він працював на підприємстві відповідача прохідником шахти. 19 лютого 2013 року був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КзПП за станом здоров'я зі стажем роботи 20 років. При звільненні йому не сплачена одноразова допомога, яка передбачена умовами Колективного договору у розмірі 3-х середньомісячних заробітків - 26 333 грн. 25 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 227 880 грн. та моральні збитки - 5000 грн.., . Тому просив позов задовольнити.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2015 року вимоги відхилені.

У скарзі заявник прохав скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, вказуючи на те що судом не правильно встановлені обставини справи та невірно застосовані норми матеріального права.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Із матеріалів справи слідує, що позивач з 17.11.2008 року він працював на підприємстві відповідача прохідником шахти.

19 лютого 2013 року він був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.40 КзПП за станом здоров'я зі стажем роботи 20 років (а.с.3).

За ст.7 Закону України "Про працю" Законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про підприємства в Україні" та інших актів законодавства України.

З метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців укладається Колективний договір на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань (ст.1 Закону України "Про колективні договори і угоди" та ст.17 Закону Ураїни "Про підприємства в України").

Статтею 5 Закону "Про колективні договори і угоди" визначено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду (ст.9 Закону).

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За положеннями ст.91 КЗпП України підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно із законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії, соціально-побутові пільги можуть бути передбачені і в колективному договорі, положення якого поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації (ст.13,18 КЗпП України).

У ст.13 КЗпП України, ст. 7 Закону України "Про колективні договори і угоди" йдеться, що зміст колективного договору визначається сторонами.

Пунктом 8.2 Колективного договору Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" (станом на 2013 рік) передбачена виплата одноразової допомоги працівнику при виході на пенсію за віком при першому звільненні з підприємства за власним бажанням, за умови що заява працівника про звільнення мотивована виходом на пенсію (п.1 ст.38 КзПП) й при наявності стажу роботи 20 років така допомога становить три середньомісячних заробітних плати працівника (а.с.35).

Оскільки позивач звільнений з роботи з підстав про які не йдеться у колективному договорі то права на отримання одноразової допомоги, яка визначена п.8.2 Договору він не набув.

У розумінні ст.44 КЗпП вихідна допомога - це не різновид оплати праці.

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України та ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначена структура заробітної плати, яка складається з: основної заробітної плати - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткової заробітної плати - винагороду за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумки роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З пп.3.6 Інструкції з статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.2004 року, вбачається, що одноразова допомога за колективними договорами відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, у відповідності до Галузевої угоди та колективних договорів є додатковою гарантією.

З урахуванням наведеного та викладеного раніше, у суду першої інстанції не було правових підстав для застосування ст.117,237-1 КЗпП України до спірних правовідносин.

З огляду на викладене підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.01.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: