Справа № 236/3097/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Ткачова О.М.

при секретарі - Грицай Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красний Лиман справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, розташованої в АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач частково підтримала свої позовні вимоги , та їх обгрунтування з підстав, викладених у позовній заяві ,та просила визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, розташованої в АДРЕСА_1, як на частку квартири що належала їй в спільній сумісній власності придбаної її колишнім чоловіком під час шлюбу з нею на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2003 року. При цьому вона також пояснила що відповідач ОСОБА_4 навіть не приїхала на поховання ОСОБА_5 і ніяких прав на квартиру не має. Також вона суду пояснила , що не підтримує свої вимоги щодо стягнення судового збору з відповідачів, оскільки одним з них є її дочка.

Представник позивача адвокат Багнич О.А.вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки квартира що є предметом спору була спільною приватною власністю позивача та її колишнього чоловіка, що також зазначено в договорі дарування ? частки квартири, і спірна частка квартири є часткою позивача, оскільки квартира тодішнім подружжям була придбана під час шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2.в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала у повному обсязі с тих підстав що відповідач ОСОБА_4ніякого відношення до квартири не має, живе в Росії і та ніколи не цікавилась як вони жили.

Відповідач ОСОБА_4 та її повноважний представник ОСОБА_7 в судове засідання не з*явились але подали заяви в яких просили в позові відмовити та справу розглянути за їх відсутністю.

При досліджені судом письмових доказів, встановлено,що:

21.03.1987 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та

ОСОБА_2 ( а.с.5,15-14), та який було розірвано 20.01.2009 року ( а.с.7).

Під час цього шлюбу ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2003 року було придбано квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.6), та в якій він мешкав разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

За свого життя 31.01.2009 року ОСОБА_5 подарував своїй колишній дружиніОСОБА_2 належну йому 1/2 частку квартири, що належала йому на праві спільної приватної властності та була отримана ним згідно з

договором купівлі-продажу від 15 березня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за №699 і зареєстрованим в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17 квітня 2003 року за №764028 ( а.с.10-12).

Суд, заслухавши позивача , її представника, відповідача та дослідивши заяву відповідача , її представника і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав:

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.Право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Незаконність набуття права власності позивачем на майно яке є предметом спору не встановлено.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст.22 КпШС України - Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,

користування і розпорядження цим майном.Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Позивач у зв*язку з несвоєчасним вирішенням нею питання про оформлення реєстрації права власності на свою ? частки квартири АДРЕСА_1, після її купівлі, позбавлена можливості, крім звернення до суду, оформити право власності на цю частку майна, а отже її право оспорюється , і таким чином , на думку суду, повинна бути визнаний власником цієї частки зазначеного майна, в судовому порядку, бо вона позбавлена можливості іншим чином отримати документ, що засвідчує її право власності на це майно, і неотримання цього документу заважає їй володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, порушене право власності позивача на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 підлягає захисту. Керуючись ст.ст.328, 392 ЦК України , ст.22 КпШС України, ст.ст. 88, 209, 213 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІПН-НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку квартири, розташованої в АДРЕСА_1, як на цю її частку квартири що належала їй в спільній сумісній власності придбаної її колишнім чоловіком ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за №699.

Рішення суду набирає законної сили післязакінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до розпорядження ВССУ №27/10/38-14 від 02.09.2014 року до Апеляційного суду Запорізької області через Краснолиманський міський суд,протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя-