Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 417/154/13-ц
Провадження № 22ц/782/168/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» липня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Стахової Н.В.,

суддів Дронської І.О., Карташова О.Ю.,

при секретарі Коротенку С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Марківського районного суду Луганської області від 24 березня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, звернувся до суду з указаним позовом, просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь сина ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 7543 грн.91 коп. та моральну шкоду у сумі 20000 грн. Позов мотивований тим, що вироком Марківського районного суду Луганської області від 15 січня 2013 року неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України. Зазначеним злочином його неповнолітньому сину ОСОБА_2 було завдано тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа зі зміщенням та підгострий кон»юнктивіт обох очей, які відповідно до висновку судово медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров»я. У звязку з цим ОСОБА_2 з 21 серпня 2012 року до 30 серпня 2012 року перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділенні Луганської дитячої обласної лікарні, а з 21 березня 2013 року до 24 березня 2013 року на стаціонарному лікуванні в медичному центрі товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер». Злочином неповнолітньому ОСОБА_2 завдано майнову та моральну шкоду.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 24 березня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 14 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у відшкодуванні майнової шкоди з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 6893 грн.91 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року рішення апеляційного суду Луганської області від 14 травня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд змінити рішення суду, та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у відшкодуванні майнової шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ОСОБА_2 не було завдано тілесні ушкодження у вигляді викривлення носової перегородки вправо, тому відсутній причинно наслідковий зв'язок між такими діями та лікуванням ОСОБА_2 викривлення носової перегородки вправо у медичному центрі ТОВ «Інтер».

Такі висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Судом встановлено, що вироком Марківського районного суду Луганської області від 15 січня 2013 року, який набрав законно сили, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визнано винними у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: завданні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2, що полягали у закритому переломі кісток носа зі зміщенням та під гострому кон»юнктивіту обох очей.

У звязку із завданими тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділенні Луганської дитячої обласної лікарні з 21 серпня 2012 року до 30 серпня 2012 року.

Вироком встановлено, що батьки неповнолітнього ОСОБА_2 не мають претензій щодо відшкодування матеріальних витрат за час його лікування в ЛОР відділенні дитячої обласної лікарні, а з 21 березня 2013 року до 24 березня 2014 року, витрати на лікування відшкодовано під час розслідування кримінального провадження.

З 21 березня 2013 року до 24 березня 2013 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в медичному центрі ТОВ «Інтер». Відповідно до медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 він був госпіталізований у плановому порядку для оперативного лікування з діагнозом викривлення перегородки носа вправо з порушенням функції дихання, деформація зовнішнього носа. Оперативним шляхом йому проведено підслизову резекцію перегородки носа з реімплантацією хряща, а також закриту корекцію зовнішнього носа.

Відповідно до довідки Марківського РТМО № 107 від 13 січня 2014 року та копії амбулаторної карти хворого ОСОБА_2 звертався за медичною допомогою до лікаря отоларинголога Марківського РТМО 14 грудня 2010 року. Крім діагнозу «гостра респіраторна вірусна інфекція», йому було виставлено діагноз: «викривлення носової перегородки вправо». Рекомендовано було оперативне лікування. Такий діагноз виставлявся також при наступних зверненнях за медичною допомогою: 28 лютого 2011 року, 26 вересня 2011 року, 03 жовтня 2011 року та 20 серпня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому додаткові витрати. Викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, стороннього догляду тощо.

Відповідно до положень ст.. 1166 ЦК України підставою для відшкодування особою майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, а саме: а) протиправна поведінка; б) шкода; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина особи, яка завдала шкоди.

Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст. 60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта щодо причинно наслідкового звязку між протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та лікуванням ОСОБА_2 викривлення носової перегородки вправо у медичному центрі ТОВ «Інтер», оскільки після лікування в Луганській обласній дитячій лікарні ОСОБА_2 був виписаний у задовільному стані з вільним диханням і правильною формою зовнішнього носа. Після виписки з лікарні ОСОБА_2 у лікаря не спостерігався, рекомендації не виконував. Крім того, позивачу ще у 2011 році, тобто до побиття його відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_7 19 серпня 2012 року виставлявся діагноз «викривлення носової перегородки вправо». З огляду головного лікаря медичного центру ТОВ «Інтер» убачається, що ОСОБА_2 направляється в клініку «Інтер» для планового лікування з приводу викривлення носової перегородки, огляд пов'язаний із травмою, він не лікувався.

Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Судова колегія визнає доведеними настання для позивача негативних наслідків морального характеру внаслідок тілесних ушкоджень, та враховуючи моральні страждання у звязку з такими подіями, а також з урахуванням обставин, за яких вчинено злочин, вважає вірним висновок суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 та її розмір.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 24 березня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий-

Судді: