Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/1042/14-ц
№ провадження 2/624/12/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Кегичівка 15 квітня 2015 року

Кегичівський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Криворотова С.В., за участі секретаря Проскурні Л.М., представників: позивача ОСОБА_1, відповідача2 ОСОБА_2, у залі суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_3 до Міністерства аграрної політики та продовольства України (відповідач1), державного підприємства «Іскра» (відповідач2) про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ від 10.11.2014 року №190-п, поновити його на посаді директора ДП «Іскра», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.11.2014 року до дня поновлення.

У позовній заяві зазначає, що працював директором державного підприємства «Іскра» у Зміївському районі Харківської області з 20.06.2013 року відповідно до наказу відповідача1 від 20.06.2013 року №117-п. Наказом від 10.11.2014 року №190-п його звільнили із займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України. Підставою звільнення зазначено службову записку Департаменту землеробства та технічної політики в АПК від 30.10.2014 року №13-1-25/406, лист державного підприємства «Іскра» за підписом позивача. Позивач вважає звільнення незаконним і необґрунтованим. Про наявність наказу про звільнення він дізнався з дзвінка із Зміївської РДА, але ознайомлений з ним не був, із 09.11.2014 року перебував на лікарняному в звязку із переламом лівої кисті руки та оперативним втручанням, звільнення відбулось під час його непрацездатності. Це, на думку позивача, суперечить ст.ст.40,41 цього Кодексу, відповідно до яких, розірвання трудового договору з ініціативи власника під час непрацездатності працівника не допускається. Зазначає, що відповідно до п.1.ч.1 ст. 41 Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства. Однак, позивачеві невідомо, в чому саме полягає грубе порушення ним трудових обовязків, оскільки, ніяких службових розслідувань не відбувалось, пояснень про це у нього ніхто не відбирав. Позивач повідомив, що не працює на підприємстві з 10.11.2014 року, тому строк, що сплив із зазначеної дати і до дня поновлення на роботі становить його вимушений прогул, за який йому має бути виплачена середньомісячна заробітна плата.

Згідно з ч.1 ст.110 ЦПК, позов прийнято до розгляду судом за місцем реєстрації позивача.

Пізніше позивач вимоги змінив: спочатку просив стягнути середній заробіток не з відповідача1, а з відповідача2, а потім, 26.03.2015р., цю вимогу з позову виключив.

Відповідач-1 до початку судового засідання надав заперечення проти позову, вважає вимоги необґрунтованими, оскільки, трудовий договір між ним та позивачем був укладений з порушенням постанови КМУ від 19.03.1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» та вимог Статуту ДП «Іскра» щодо укладення контракту з директором підприємства. Крім того, позивачем не виконано вимогу наказу відповідача-1 від 22.05.2014 року № 192 «Про складання фінансових планів на 2015 рік», а саме, не забезпечено подання фінансового плану на 2015 рік, чим порушено вимоги статуту ДП «Іскра». Пояснень з цього приводу позивачем не було надано. Також відповідач1 вважає, що позивачем навмисно не виконано обовязок щодо ознайомлення його з наказом про звільнення.

У подальшому, в листі від 26.03.2015р. відповідач1 повідомив, що трудова книжка позивача зберігається не в міністерстві, а безпосередньо на підприємстві. З наказом від 10.11.2014р. №190-п про звільнення позивача ознайомлено у телефонному режимі 11.12.2014р. Інформація про накладення на позивача дисциплінарних стягнень відсутня. Тоді ж відповідачем1 надано копію оскарженого наказу, листа міністерства №37-13-1-13/16441 від 27.10.2014р. на адресу директора ДП «Іскра» ОСОБА_3 з пропозицією надати пояснення щодо неподання фінансового плану на 2015 рік.

У судове засідання на неодноразові виклики представник відповідача1 не зявився; зясувавши думку присутніх осіб у справі, визнано можливим здійснити розгляд без його участі.

Під час судового розгляду, в обґрунтування вимог, представник позивача обставини позовної заяви підтвердила: з 09.11.2014 року позивач перебував на лікарняному в звязку із переламом лівої кисті руки, оперативним втручанням, що підтверджується відповідним листком непрацездатності, звільнення відбулось 10.11.2014 року, тобто, під час непрацездатності, що суперечить вимогам ст.40, 41 КЗпП України. З наказом про звільнення позивач не ознайомлений. Він сумлінно виконував обовязки директора підприємства, йому невідомо, в чому саме полягало їх грубе порушення, службове розслідування не проводилось, пояснень ніхто не відбирав. Посилання у наказі про звільнення позивача на лист директора ДП «Іскра» вважає безпідставним, оскільки у цьому листі йдеться про існування заборгованості на підприємстві, а не пояснення позивача щодо, начебто, порушень з його боку трудової дисципліни.

Представник відповідача2 у судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що, відповідно до п.10.2 діючого статуту ДП «Іскра», затвердженого наказом Мінагрополітики від 23.05.2012 року № 296, саме це Міністерство є органом управління зазначеного підприємства та роботодавцем позивача. Підставою звільнення позивача із займаної посади стало одноразове грубе порушення трудової дисципліни, що полягало у неподанні до Міністерства річного фінансового плану, відповідно до вимог п.8.1. діючого статуту підприємства. Представник відповідача2 вважає, що оскільки при виданні наказу відповідачеві1 було невідомо про перебування позивача на лікарняному, факт звільнення за таких обставин не є порушенням трудового законодавства. Крім того, є підстави вважати, що позивач знав про існування наказу про його звільнення, оскільки представники роботодавця комісійно намагалися ознайомити його з цим наказом, від чого позивач відмовився, про що складено відповідний акт, який вона надала у судовому засіданні.

Наприкінці судового засідання представник відповідача2 надала копію витягу з ЄРДР від 06.01.2015 року про реєстрацію в Зміївському РВ ГУМВСУ в Харківській області (далі РВ) кримінального провадження за ч.4 ст.358 КК України відносно ОСОБА_4 щодо використання завідомо підробленого документу (листка непрацездатності), який, на її думку, має відношення до предмета цієї справи. Вважає, що існування даного провадження, а також призначення нового директора ДП «Іскра» ОСОБА_5 унеможливлює поновлення позивача на цій посаді.

На вимогу суду, Зміївським РВ надано повідомлення від 10.04.2015 року № 79/5969 про те, що кримінальне провадження зареєстровано стосовно позивача, проте, листок непрацездатності в матеріалах відсутній, досудове розслідування триває. На підтвердження підстави для відкриття провадження, додано копію заяви про це від директора ДП «Іскра» ОСОБА_5

У звязку з цим, представник позивача пояснила, що про дане провадження позивачу нічого не відомо, його ніхто не викликав, слідчі дії з ним не проводились. Натомість, надала лист головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня 31» про те, що ОСОБА_3 дійсно знаходився на лікуванні з 09.11.2014 року по 02.01.2015 року, йому видані листки непрацездатності: АГА №302843, АГА №303905; слідчий із цього приводу до лікарні не звертався. Відомості про хворобу підтверджені також оригіналом виписки з медичної документації та засвідченою копією медичної карти №3678.

У судовому засіданні досліджені копії наказів про прийняття позивача на роботу від 20.06.2013 року № 117-п, про його звільнення від 10.11.2014 року № 190-п; довідки про відсутність на підприємстві комісії з трудових спорів, про непрацездатність; копія листа про непрацездатність з 09.11.2014 року; копія наказу про призначення ОСОБА_5 від 11.11.2014 року № 195-п; копія доповідної записки Департаменту землеробства від 30.10.2014р. (місяць виправлено), копія інформації директора ДП «Іскра» ОСОБА_3 на запит про сплату податків та заборгованість по розрахунках (дата відсутня), статути ДП «Іскра» в редакціях від 27.12.2006 року та 23.05.2012; копія акту від 21.11.2014р. про ознайомлення ОСОБА_3 з наказом № 190-п; копія трудової книжки ОСОБА_3; копія витягу з кримінального провадження № 0000017 від 06.01.2015 року; копія медичної карти № 3678 від 09.11.2014 року; витяг з історії хвороби ОСОБА_3 № 3670; лист головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 31» від 14.04.2015 року № 507; лист-повідомлення Зміївського РВ ГУМВС України від 10.04.2015 року № 79/5969; копія заяви директора ДП «Іскра» ОСОБА_5 від 24.12.2014 року № 15 про порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_3; інші документи.

Заслухавши пояснення, дослідивши докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи суд виходить із того, що права та обовязки сторін регулюються ст.43 Конституції України, ст.ст.3,5-1,40,41,221,232 КЗпП України, іншими нормами законодавства. Також суд враховує рекомендації, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року (з наступними змінами). Враховуючи відсутність належного підтвердження дати вручення позивачеві копії наказу про звільнення, трудової книжки, керуючись положеннями ст.233 КЗпП України, суд вважає позовну заяву поданою у межах встановленого строку.

За нормою ч.1 ст.41 КЗпП, підставами для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов є одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, слід виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Під час дослідження документів, наданих відповідачем-1, встановлено:

Згідно з наказом, позивача звільнено за одноразове грубе порушення трудових обовязків, згідно з ч.1п.1ст.41 КЗпП України. Проте, у наказі не зазначено, які саме обовязки не виконано, коли допущене порушення, у чому воно полягало.

У наданих відповідачем1 службовій записці директора Департаменту землеробства та технічної політики в АПК від 30.10.2014р. №13-1-25/406 зазначено, що керівник ДП «Іскра» не виконав вимог наказу Міністерства від 22.05.2014р. №192 «Про складання фінансових планів на 2015 рік» - не забезпечив подання такого плану, що порушило графік їх прийняття. Крім того, не надав звітів про виконання квартальних та річних планів у поточному році. Також не надав пояснень на лист Міністерства від 27.10.2014р. №37-13-1-13/16441 про надання до 12-00 28.10.2014р. пояснень стосовно неподання фінансового плану.

Проте, у записці також не уточнено, яке саме з ряду згаданих порушень є одноразовим та гру бим, і стало підставою для звільнення з роботи. Суду не надано і доказів настання негативних нас лідків у звязку зі згаданими у службовій записці порушеннями виконавської дисципліни (неподан ням фінансового плану, звітів про виконання квартальних, річних планів протягом року тощо).

Лист ДП «Іскра» без дати і вихідного номера, підписаний позивачем та адресований директору Департаменту землеробства, складений на запит №37-13-1-13/13529 від 04.09.2014р., містить повідомлення про відсутність заборгованості по розрахунках з бюджетами всіх рівнів, відомості про сплату податків, їх списання, кредиторську заборгованість з постачальниками та підрядниками станом на 01.09.2014р. У листі відсутні відомості про неподання планів чи звітів та їх причини.

Оскільки, у наказі не зазначено, і відповідачі не надали доказів, у чому саме полягало однора зове грубе порушення позивачем трудових обовязків, суд не вважає ці обставини доведеними.

Відповідно до ст.ст.147,149 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано таке стягнення як звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмове пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідач-1 надіслав до суду текст свого електронного листа з пропозицією позивачеві надати пояснення. Позивач отримання цього документу заперечує, і відповідачем-1 не надано доказів його вручення.

Згідно з повідомленням відповідача-1, дисциплінарні стягнення на позивача не накладались.

Для перевірки обставин порушення позивач до Міністерства не викликався, доказів цього відповідачем-1 не надано.

Згідно з ч.3 ст.40 Кодексу, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Про недопустимість такого звільнення зазначено також в п.17 згаданої вище Постанови Пленуму Верховного Суду України.

З матеріалів справи вбачається, що, відповідно до листка непрацездатності серії АГА № 302843 від 09.11.2014 року, позивач знаходився на лікуванні внаслідок невиробничої травми (відкритий перелам лівої кисті руки). Згідно з наказом, позивача звільнено 10.11.2014 року, у період його тимчасової непрацездатності.

Кожна із наведених обставин є підставою для висновку, що звільнення є незаконним.

Суд розглянув аргументи відповідачів на заперечення проти позову:

Так, посилання відповідача-1 на порушення при укладенні трудового договору не може бути взяте до уваги як таке, що не має відношення до підстави звільнення, яка в наказі зазначена іншою: як грубе порушення трудових обовязків.

Оцінюючи твердження про не укладення з директором контракту, суд виходить з того, що останній є формою двосторонньої угоди. Проте, відповідачем-1 не повідомлено про пропозицію Міністерства щодо її укладення та відмову позивача від неї, доказів цього не надано.

У наданій відповідачем-1 службовій записці Департаменту зазначається про неодноразові факти не складання позивачем планів та звітності за тривалий період 2014-2015рр, але відсутнє посилання на конкретне одноразове грубе порушення, як на підставу для звільнення з роботи.

Також суд не може прийняти як пояснення позивача у сенсі ст.149 КЗпП наданий відповідачем-1 лист директора ДП «Іскра», оскільки, в ньому міститься інформація про інші факти - заборгованість підприємства станом на 01.09.2014р.

Суд не знаходить також підстав для врахування доводу про те, що позивачем навмисно не виконано обовязок щодо ознайомлення його з наказом про звільнення, оскільки, це є правом звільненої особи. Стороною, яка уклала і в односторонньому порядку розірвала трудовий договір, є відповідач-1, отже, саме він зобовязаний ознайомити зі своїм наказом іншу сторону. Виконання цього обовязку не може перекладатись роботодавцем на звільнену особу.

Оцінюючи наданий представником відповідача-2 акт від 21.11.2014р. про відмову ОСОБА_3 в ознайомленні з наказом щодо його звільнення, також береться до уваги, що суду не надані підтвердження повноважень відповідної комісії та відношення її членів до відповідача-1, як роботодавця.

Також суд розглянув наявність кримінального провадження, зареєстрованого за заявою наступника позивача на посаді, про використання ОСОБА_3 лікарняного листа. Орган досудового слідства Зміївського РВ повідомив про відсутність документа, що є предметом цього розслідування, де саме і коли він використовувався. Позивач з цього приводу не допитувався, слідчі дії у медичній установі також не проводились. За місцем фактичного предявлення позивачем листа непрацездатності (у Кегичівському районному суді) кримінальні провадження з цього приводу територіальним органом досудового слідства не реєструвались і не розслідувались. Отже, зазначені обставини не спростовують достовірності наданого позивачем доказу, яким є листок непрацездатності на час звільнення з роботи.

Суд вважає встановленим, що перебування позивача на лікуванні на час звільнення з роботи є доведеним, це підтверджується не тільки оригіналом листа непрацездатності, але й офіційною інформацією головного лікаря установи та повною медичною документацією.

Відсутність у відповідача-1 відомостей про перебування позивача на лікуванні, про що припустила представник відповідача-2, може свідчити про ненадання такої інформації позивачем, але не звільняє роботодавця від обовязку зясувати обставини, повязані з ініційованим ним розірванням трудового договору.

Отже, наведені вище аргументи відповідачів не спростовують доводів позивача.

Тому, суд вважає, що законні підстави для звільнення позивача із займаної посади відсутні.

Відповідно до ст.235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави,працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки, звільнення позивача з роботи було проведено з порушенням вимог трудового законодавства, суд доходить висновку про задоволення вимоги щодо скасування спірного наказу.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Проте, враховуючи, що позивач таку вимогу виключив з позову, суд, виходячи з принципу диспозитивності судочинства та керуючись ч.1,2 ст.11 ЦПК України, не вбачає підстав для її розгляду.

Згідно з п.4 ч.1 ст.367 ЦПК, суд допускає негайне виконання рішення про поновлення на роботі.

Оскільки позивач, згідно з п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати цих витрат звільнений, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, вони стягуються в дохід держави з відповідача, який допустив незаконне звільнення з роботи.

Керуючись ст.ст.88,208,212,213,215,223,367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.11.2014 року №190-п «Про звільнення ОСОБА_3А.».

Поновити ОСОБА_3 на посаді директора державного підприємства «Іскра».

Стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України (вул.Хрещатик,24 м.Київ, 01001, ) судовий сбір в розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави (р/р 0277, УДКСУ в Кегичівському районі Харківської області, код отримувача 38008619, банк ГУДКСУ в Х/о, код банку 851011).

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області, через цей районний суд, протягом 10 днів з дня проголошення (відсутніми особами з дня отримання його копії), і набирає законної сили: за відсутності апеляційної скарги - після закінчення цього строку, у разі її подання після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи тимчасову відсутність головуючого, повний текст рішення виготовлений 27.04.2015р.

Суддя С.В. Криворотов