Справа № 362/1998/14 Головуючий у І інстанції Орда О.О.
Провадження № 22-ц/780/2281/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 47 16.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Поліщука М.А.

при секретарі: Бобко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Васильківської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 09.08.1997 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2013 року місце проживання дитини було визначено з матір'ю. 19.11.2013р. працівниками міліції разом з медичною службою дитину вилучали від п'яної матері з подальшим направленням дитини в дитячу ЦРЛ. На відповідача неодноразово складались акти про адміністративні правопорушення - неналежне виховання та догляд за дитиною. Відповідачка є інвалідом другої групи та потребує стороннього догляду, ніде не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, аліменти на утримання дитини витрачає на придбання спиртних напоїв, за собою та дитиною не слідкує, вихованням дитини не займається, житлові умови відповідачки в незадовільному стані. Просив суд визначити місце проживання дитини з ним, врахувавши, що він має роботу, самостійний та стабільний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, добре відноситься до своєї доньки та може забезпечити всі необхідні умови для спільного проживання з дитиною, що на його думку сприятиме забезпеченню інтересів дитини.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2015 року у задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування Васильківської міської ради Київської області від 15.04.2014року про доцільність визначення місця проживання дитини саме з батьком. Крім того вважає, що суд не врахував особистої прихильності дитини до кожного з батьків з ким із батьків вона бажає проживати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що при визначенні місця проживання з матір'ю суд врахував стать та вік дитини, необхідність постійного спілкування з матір'ю, а також те, що позивач не надав доказів для зміни фактичного місця проживання його доньки. Крім того суд звернув увагу на те, що позивач ОСОБА_2 не позбавлений можливості у спілкуванні з дитиною, брати участі у її вихованні, духовному і фізичному розвитку.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.09.2010 року, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с.13).

Згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.14-15).

Рішенням Васильківського міскрайонного суду Київської області від 07.11.2013 року в задоволені позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовлено та визначено місце проживання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_3 (а.с. 62-64).

Встановлено, що у зв'язку з тим, що мати є інвалідом 2 групи доньку в дитячий садочок відводить та забирає сусідка. Батько забирає доньку для власного спілкування та спілкування з бабусею на вихідні дні ( а.с.145-146).

Згідно ч.4 та ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

З виписки із амбулаторної медичної карти встановлено, що ОСОБА_4 з 19.11.2013року по 21.11.2013 року перебувала в лікарні з гострою распіраторною інфекцією, дитина 19.11.2013року доставлена в лікарню в супроводі мами, яка знаходилась в стані глибокого алкогольного сп'яніння(а.с.69).

Згідно постанови про адміністративне правопорушення від 28.03.2014року, встановлено, що ОСОБА_3 неналежно виконує свої батьківські обов'язки відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, що призвело до вилучення 20.11.2013року останньої у матері, провадження закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.(а.с.32)

Згідно ч.1 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З висновку по матеріалам перевірки Васильківського МВ ГУ МВС України встановлено, що опитана ОСОБА_3 пояснювала, що 17.04.2014 року близько 11год. 30 хв. вона знаходилась за місце свого проживання разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 та на протязі ранку вживала алкогольні напої, а саме горілку «Хлібний Дар». Свою дитину в дитячий садок не водила, так як була в стані алкогольного сп'яніння (а.с.70).

Згідно постанови про притягнення до адмініставної відповідальності від 18.06.2014року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП та встановлено, що ОСОБА_3 17.04.2014року за місцем свого проживання перебувала у нетверезому стані разом з нею в її будинку знаходилась її малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.(а.с.74)

З акту обстеження умов проживання № 6 від 03.02.2014 року встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_4, умови проживання: в будинку речі розкидані, підлога не підметена, посуд не помитий, мати на вигляд була в стані алкогольного сп'яніння(а.с.31)

Актами обстеження умов проживання від 17.04.2014 року та 29.12.2014 року, встановлено, що ОСОБА_3 була в стані алкогольного сп'яніння, однак на час обстеження донька перебувала за місцем проживання позивача.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_3 є інвалідом другої групи (загальне захворювання) та може працювати в створених умовах ( а.с.53) .

Згідно довідки Васильківської ЦРЛ від 06.08.2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.54).

З характеристики на позивача за місцем роботи від 03.12.2013 року встановлено, що останній з 03.10.2011 року був прийнятий на роботу до ПАТ «КБ «Актив Банк» на посаду головного спеціаліста департаменту інформаційних технологій. За період роботи зарекомендував себе як сумлінний та дисциплінований працівник, який дотримується корпоративних норм та правил, всі завдання виконує ретельно та вчасно, активний та ініціативний, має авторитет серед своїх колег. ОСОБА_2, згідно характеристики врівноважена та ввічлива людина, до інших працівників завжди ставиться з повагою. Не помічено жодних конфліктів із колегами та керівництвом Банку, вміє зберігати спокій навіть у складних умовах ( а.с.7).

Згідно довідки про доходи, виданої за місцем роботи позивача, останній в період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року отримав загальну суму доходу в розмірі 41095,40 гривень. При цьому 15555,35 гривень було відраховано на сплату аліментів на утримання доньки за рішенням суду (а.с.16).

З характеристики виданою депутатом Калинівської селищної ради 20.01.2015 року на позивача встановлено, що ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_1. Характеризується як доброзичлива людина, з боку сусідів претензій не було. Хороший батько, який добре виховує свою дитину та приділяє їй багато уваги. Скарг від сусідів стосовно поведінки позивача не надходило. (а.с. 166).

З акту обстеження від 19.03.2014року вбачається, що за адресою: Київська область, Васильківський район, АДРЕСА_1 житло розташовано на першому поверсі двоповерхового будинку, складається з чотирьох кімнат, газопостачання природне, в будинку є гаряча і холодна вода, каналізація. Для виховання дитини є окрема кімната, умови проживання та санітарні норми задовільні.(а.с.33)

Згідно ч.1 та ч.2 ст.162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Довідкою Служби у справах дітей Васильківської міської ради від 12.09.2014 року засвідчено, що в присутності працівників служби було з'ясовано думку дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року про те, що вона висловила бажання проживати з батьком.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 6 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, ґрунтуючись на рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Васильківської міської ради від 15.04.2014 року № 139/01.01.-16 виконавчий комітет як орган опіки та піклування вважає за доцільне проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, який є позивачем по справі (а.с. 34-35)

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки суд у відповідності до вимог ст. 161 СК України не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто зловживає спиртними напоями, своєю поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснив, що дочка проживає разом з матір'ю - відповідачкою по справі, яка зловживає спиртними напоями. Розбіжності в актах обстеження щодо кількості кімнат можливі у зв'язку з тим, що в будинку є дві кімнати, одна кімната з ліжком, а в другій кімнаті знаходиться ліжко, туалет, умивальник та плита і зазначену кімнату можливо також називати і туалетною кімнатою, тому є розбіжності в актах щодо кімнат, в одних зазначена 1 кімната в інших 2.

Крім того суд дійшов помилкового висновку про те, що постанова про притягнення до адмінвідповідальності відповідача в якій встановлено факт перебування останньої в нетверезому стані не є належним доказом на підтвердження факту зловживання спиртними напоями, у зв'язку з закриттям, оскільки відповідача визнано винним у скоєнні адмінправопорушення та закрито справу з нереабілітуючих обставин.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, про те, що дії служби у справах дітей щодо з'ясування прихильності дитини до батьків, здійсненні в порушення вимог ст. 160 Сімейного кодексу України, оскільки ст. 160 СК України визначаються права батьків на визначення місця проживання дитини, а служба діяла в інтересах дитини з'ясовуючи прихильність до кожного з батьків.

Також суд необґрунтовано не взяв до уваги висновок щодо визначення місця проживання дитини з батьком, з посиланнями що він здійснений на підставі необґрунтованих актів обстежень житлових умов відповідачки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, Васильківського району, Київської області.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: