АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/958/15 Головуючий в І інстанції Булах Є.М.
Категорія: Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 23 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.
при секретарі:Предместніковій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючої від імені ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від «11» лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, товариства з обмеженою відповідальністю «КейКолект», третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Ірина Миколаївна, про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 14 вересня 2007 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «КейКолект», і ОСОБА_7, було укладено договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М., зареєстрований в реєстрі за №4232. Пунктом 1.1 договору визначено, що предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору дарування квартири від 03.04.1996р. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 29.04.2014р. вказаний договір дарування визнано недійсним, застосовано наслідки недійсності договору, сторони повернуто до первісного стану.

Посилаючись на те, що в іпотеку передано квартиру, що належала іпотекодавцю на підставі договору дарування від 03.04.1996р., який в подальшому визнаний судом недійсним, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати недійсним договір іпотеки від 14.09.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М., зареєстрований в реєстрі за №4232.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 11 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_5, діюча від імені ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «КейКолект» просить її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд І інстанції виходив з того, що позивачка не була стороною оспорюваного нею договору, тому не має права звернення з позовом до суду; судом не встановлено підстави, передбачені законом, для визнання правочину недійсним, а позивачкою не доведено їх наявності; крім того, позивачкою неправильно обрано спосіб захисту свого права, оскільки у договірних відносинах, питання про повернення майна власнику, повинно вирішуватися за правилами ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Колегія суддів з висновками суду І інстанції погодитися не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи та до них суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, що відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України, є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на житло №13508 від 15.04.1994р. квартира АДРЕСА_1, належала ОСОБА_6 та її чоловіку ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності /а.с. 57/.

За нотаріально посвідченим договором від 03 квітня 1996 року ОСОБА_6 і ОСОБА_10 подарували належну їм квартиру своїй дочці ОСОБА_7

14 вересня 2007 року ОСОБА_7 у забезпечення зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_11 перед АКІБ «УкрСиббанком» правонаступником якого є ТОВ «Кей Колект», передала банку за договором у іпотеку належну їй за договором дарування вище зазначену квартиру /а.с. 5/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер, а належне йому майно: ? частину квартири АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом успадкувала його дружина ОСОБА_6 /а.с. 55/.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 29 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 11 листопада 2014 року, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 від 03 квітня 1996 року, застосовано наслідки недійсності правочину і сторони повернуто у первісний стан /а.с. 10-13/.

Згідно з ч.2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, якщо нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності.

Виходячи з положень ст. 583 ЦК України і ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки може бути лише те майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 29.04.2014 року, яке набрало законної сили, встановлено обставини, які свідчать, що власником спірної квартири на момент укладення ОСОБА_7 договору іпотеки від 14 вересня 2007 року були ОСОБА_6 і ОСОБА_10, тому при укладенні вказаного оспорюваного договору була відсутня їх воля на передачу спірної квартири в іпотеку.

Крім того, слід зазначити, що незважаючи на наявність на момент укладання договору іпотеки договору дарування від 03.04.1996р. спірної квартири позивачкою та її чоловіком відповідачці, визнання недійсним договору дарування вказаної квартири за рішенням суду, який є недійсним з моменту його укладення, є обставиною, яка свідчить про відсутність у іпотекодавця - ОСОБА_7 права власності на предмет іпотеки на момент укладання спірного договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на момент укладання договору іпотеки ОСОБА_7 не набула права власності на квартиру, тому не мала права передавати її в іпотеку, а у належних власників квартири ОСОБА_6 і ОСОБА_10 була відсутня їх воля на передачу спірного майна в іпотеку.

З огляду на зазначене висновки суду про відсутність правових підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України для визнання спірного договору недійсним та недоведеність їх позивачкою, є безпідставними.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що висновок суду про те, що позивачка є неналежною стороною у спорі, оскільки не була стороною оспорюваного правочину, не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до положень ч.3 ст. 215 ЦПК України та роз'яснень з даного питання, викладених у абз.5 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009р. №9, відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою, заінтересованою особою, права на законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Передачею відповідачкою спірної квартири в іпотеку порушені права позивачки, як власника майна, передбачені ч.1 ст. 317 ЦК України щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на вище зазначене, хибними, на думку колегії суддів, є висновок суду щодо неналежно обраного позивачкою способу захисту свого права, який може бути реалізовано шляхом пред'явлення позову про повернення майна власнику у порядку ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Слід також зазначити, що за правилами ст. ст. 387, 388 ЦК України підлягає захисту право власника майна, який ним не володіє.

Як встановлено судовими рішеннями Суворовського районного суду м.Херсона від 29.04.2014р. та апеляційного суду Херсонської області від 11.11.2014р., і сторонами не заперечується, спірна квартира після укладення іпотечного договору продовжувала перебувати у володінні і користуванні позивачки.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої від імені ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 11 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки від 14 вересня 2007 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «КейКолект» та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М., зареєстрованого у реєстрі за №4232.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя: (підпис) Л.П.Воронцова

З оригіналом згідно.

Копія рішення оформлено 24 квітня 2015 року

Рішення набрало законної сили 23 квітня 2015 року

Суддя: Л.П.Воронцова

Секретар

судового засідання Предместнікова Д.О.