Справа № 191/1820/15-ц
Провадження № 2/191/924/15
У Х В А Л А

іменем України

"27" липня 2015 р. суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: центр ДАІ 1209 ВРЕР Новомосковська ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання правочину недійсним та про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

27.07.2015 року ухвалою суду було відкрито провадження у цивільній справі № 191/1820/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: центр ДАІ 1209 ВРЕР Новомосковська ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання правочину недійсним та про поділ спільного майна подружжя.

Також до суду із заявою про забезпечення позову звернулася позивачка, мотивуючи свої вимоги тим, що під час подання даного позову запропонувала відповідачеві поділити спільне майно подружжя автомобіль «КІА RІО», але він з метою ухилення від поділу автомобіля 08.04.2015 року перереєстрував спільне майно на свого батька ОСОБА_3, що свідчить про його небажання повернути їй належну частину спільного майна. В телефонній розмові відповідач погрожував їй тим, що він зробить все можливе, щоб вона не отримала належну їй частину спільного майна. Тому вона має обґрунтовані підстави вважати, що коли відповідач разом із своїм батьком дізнаються про подачу нею позову та заяви про забезпечення доказів до суду, то вони можуть продати спірний автомобіль сторонній особі. Вважає, що необхідно негайно заборонити орган державної реєстрації автотранспортних засобів знімати з реєстраційного обліку цей автомобіль, який зареєстрований на імя ОСОБА_3 Невжиття цього заходу забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. Просить суд негайно заборонити Центр ДАІ 1209 ВРЕР Новомосковська знімати з реєстраційного обліку автомобіль «КІА RІО», державний номерний знак НОМЕР_1, рік виготовлення 2012, ідентифікаційний номер автомобіля (VIN) 794cb41abcr055418, колір кузова, кодовий № tdy Гранат, дата продажу автомобіля 08.06.2012 року, зареєстрований на даний час за гр. ОСОБА_3, зареєстрований та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дана норма повною мірою діє при вирішенні питання про забезпечення позову, тобто особа, яка просить про вжиття таких заходів, повинна додати докази на підтвердження необхідності вжиття певного виду забезпечення позову.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи розяснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволенні позову; імовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, окрім позивача.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має зясувати факти про наявність у відповідача (боржника) спірного майна або знаходження належного відповідачеві спірного майна у інших осіб, а також брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що автомобіль «КІА RІО», 2012 року випуску, належить ОСОБА_2, що підтверджується реєстраційною карткою першого власника. Будь-яких належних підтверджень щодо реєстрації даного автомобіля в Центрі ДАІ 1209 Новомосковська та його перереєстрації Центром ДАІ на батька ОСОБА_3 позивачем суду надано не було. Крім того, не надано суду й належних доказів щодо наявності спірного майна у відповідача ОСОБА_3 або знаходження даного майна у інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням зазначених в заяві заходів, а також, що відповідачі можуть вчинити дії щодо розпорядження спірним майном та, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для відома.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4