Справа № 344/3113/14-ц
Провадження № 22-ц/779/784/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М.В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що є власником ? частини квартири АДРЕСА_1. Попереднім власником вказаної частини квартири була відповідач ОСОБА_2, яка з реєстрації місця проживання на час подання позову не знялась, що створює йому, як власнику частини квартири незручності у володінні, користуванні та розпорядження належним майном.

У зв'язку з цим, просив суд, визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що після відчуження відповідачем ОСОБА_2 ? частини квартири АДРЕСА_1 припинилось її право володіння, користування та розпорядження даним майном. Та обставина, що власником іншої ? частини вказаної квартири є син відповідача, і він вправі розпоряджатись своєю часткою на свій розсуд, в тому числі і дозволяти проживати в квартирі відповідачу ОСОБА_2, є порушенням вимог ч.1 ст. 369 ЦК України. Зокрема, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються цим майном спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як зазначає апелянт, жодних домовленостей між ним та іншим власником щодо володіння та користування квартирою не існує.

Також апелянт вказує, на безпідставне застосування судом до даних правовідносин ст. 405 ЦК України, оскільки порядок проживання членів сім'ї власника житла визначається ЖК України. Апелянт вважає, що дана норма стосується виключно членів сім'ї, які проживають разом з власником. В той час як відповідач не проживає разом із співвласником квартири ОСОБА_5 Оскільки ОСОБА_5 тривалий час проживає та зареєстрований в АДРЕСА_2, а відповідач проживає в АДРЕСА_3.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції апелянт просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_4 та його представник, будучи належно повідомленими про розгляд справи, не з'явилися.

Представник ОСОБА_2- ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги не визнав. Рішення суду вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно Акту відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції про проведення прилюдних торгів арештованого майна від 12.12.2012 року та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 14.11.2012 року (а.с.406), ОСОБА_4 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1. Судом також вірно встановлено, що попереднім власником вказаної частки квартири була відповідач ОСОБА_2

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, співвласником ? частки вищевказаної квартири є ОСОБА_5

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 вказував, на те, що реєстрація у вказаній квартирі попереднього власника ? частини квартири ОСОБА_2 створює незручності йому, як новому власнику частини квартири.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що право на користування квартирою АДРЕСА_1 виникло у відповідача ОСОБА_2 не лише з її права власності на частку у цій квартирі, а й у зв'язку з тим, що вона є членом сім'ї іншого співвласника квартири - ОСОБА_5 Зазначене право користування квартирою набуто відповідачем до придбання ОСОБА_4 нерухомого майна з прилюдних торгів.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 цієї статті.

Вимагаючи визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивач вказував на своє право, як співвласника квартири вимагати усунення перешкод у здійсненні права та розпоряджання своїм майном, як це зазначено у ст. 391 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам інших громадян.

Між тим право ОСОБА_2 ( як члена сім'ї ОСОБА_5) на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 гарантоване їй ст.ст. 150 та 156 ЖК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 356 ЦК, ОСОБА_4, як учасник спільної часткової власності, набув право на частку у праві власності на майно а не на конкретно визначену частку в майні, оскільки така частка на момент проведення прилюдних торгів в натурі не виділялася.

Зважаючи на це, колегія суддів приходить по висновку про те, що сам факт переходу права на частку у власності квартири до ОСОБА_4 не є підставою для виселення чи визнання таким що втратив право на користування члена сім'ї іншого співвласника квартири (ОСОБА_5)

Розглянувши справу в межах заявленого позову, колегія суддів Апеляційного суду приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування з мотиві, зазначених апелянтом, колегія суддів не вбачає.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв