Справа №478/1914/14-ц 22.04.2015 22.04.2015 22.04.2015
Провадження №22-ц/784/1082/15 Суддя першої інстанції: Сябренко І.П.
Категорія 47 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів: Буренкової К.О., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання - Шпонарською О.Ю.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 6 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач зазначав, що з 1 вересня 1992 року до 13 серпня 1996 року був членом колгоспу імені Дімітрова Казанківського району Миколаївської області, який був реформований у колективне акціонерне сільськогосподарське підприємство колгосп імені Дімітрова.

У 1995 році господарство отримало державний акт на право колективної власності на землю, на підставі якого в подальшому відбулося розпаювання землі. Однак, до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) його не було включено.

Посилаючись на те, що на момент отримання господарством державного акту на землю, позивач був його членом тому має право на земельну частку (пай), просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 9,37 умовних кадастрових гектарів із земель Казанківського району Миколаївської області. Крім того, просив поновити строк позовної давності, який пропущено з поважних причин, оскільки про дату видачі державного акту на право колективної власності на землю дізнався лише 28 лютого 2014 року.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 6 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на земельну частку (пай), але без поважних причин пропустив строк звернення до суду за захистом його порушеного права і підстави для поновлення цього строку відсутні.

Проте, з таким висновком суду погодитися в повній мірі неможливо.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельну частку мають члени КСП в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства. Сам по собі факт перебування особи в трудових відносинах із таким підприємством не є підставою для отримання нею земельної частки (паю).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Отже, необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві.

Згідно державного акту на право колективної власності на землю від 26 грудня 1995 року колективно - акціонерному сільськогосподарському підприємству імені Дімітрова Дмитрівської сільської ради народних депутатів передано у колективну власність 2977,5 гектарів землі (а.с. 45-48).

ОСОБА_2 до списку членів КСП імені Дімітрова на одержання сертифікату на землю не внесений (а.с.60-63).

Зазначаючи, про право позивача на земельну частку (пай), суд першої інстанції послався на копію трудової книжки в якій міститься запис про членство ОСОБА_2 в колгоспі. Між тим, вказане не відповідає дійсності та наявним доказам в матеріалах справи.

Так, з копії трудової книжки вбачається, що ОСОБА_2 прийнятий в члени колгоспу на підставі протоколу №14 від 19 вересня 1992 року (а.с.7).

Однак, в зазначеному протоколі правління членів колгоспу ім. Дімітрова відомості про прийняття позивача в члени вказаного колгоспу відсутні, що підтверджується його копією (а.с.26-31).

Крім того, згідно довідки архівного сектору Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 19 грудня 2014 року, відомостей про прийом та звільнення з членів КАСП та КСП ім. Дімітрова за 1992-1996 роки по протоколам загальних зборів гр. ОСОБА_2 не значиться (а.с.88).

Отже, позивач в порядку передбаченому ст. 60 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а саме, що ним подавалася заява про прийняття в члени КСП і з цього приводу приймалось рішення загальних зборів.

За таких обставин, позивачем належними та допустимими доказами не доведено членство в КСП ім. Дімітрова, що є необхідною умовою для отримання земельної частки (паю), а відтак у останнього відсутнє таке право.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, рішення суду на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відому у задоволенні позову за його недоведеністю.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 6 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та Дмитрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: