Справа № 459/962/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судових засідань Черник Т.І.,

представника позивача ОСОБА_2,

особи, яка надає правову допомогу

представникові позивача, - адвоката Левицького І.С.,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2015 року представник позивача звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 15.04.2015 року, 20.04.2015 року, просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.03.2012 року по 01.03.2015 року в розмірі 30363,62 грн. На обгрунтування позову послалась на те, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 липня 1997 року відповідача зобов'язано до сплати на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше як 25 % мінімальної заробітної плати на кожну дитину, починаючи з 07.07.1997 року до повноліття дитини. У зв'язку з невиконанням відповідачем цього рішення суду виникла заборгованість по несплаті аліментів.

Журнальною формою ухвали від 21.04.2015 року позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів на дитину не прийняті до спільного розгляду з вимогою про стягнення заборгованості по аліментах, оскільки зазначене потягнуло б за собою виникнення нового предмету позову після початку розгляду справи по суті.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов в частині стягнення з відповідача заборгованості по аліментах підтримала. Не підтримали вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Відповідач у судовому засіданні боргу по аліментах не заперечив та пояснив, що згідний його погашати.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Як видно із копії дублікату виконавчого листа, виданого Червоноградським міським суду Львівської області від 05.03.2015 року, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 липня 1997 року з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше як 25 % мінімальної заробітної плати на кожну дитину, починаючи з 07.07.1997 року до повноліття дитини (а.с. 3).

Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Франківського районного управління юстиції у м. Львові 20.04.2004 року (повторне), ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу із ОСОБА_10 змінила своє прізвище на «ОСОБА_5» (а.с.6).

Із копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с. 8), виданого Бюро реєстрації шлюбів Сполучених Штатів Америки, установлено, що ОСОБА_5 одружилася із громадянином ОСОБА_12 та змінила прізвище на «ОСОБА_5».

Згідно з проведеним державним виконавцем розрахунком заборгованості відповідача зі сплати аліментів за спірний період, а саме з березня 2012 року по березень 2015 року включно, така становить 30363,62 грн.

Суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача 30363,62 грн. заборгованості по несплаті аліментів на сина ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно з ч.ч. 1-4, 10 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.Статтею 187 СК України передбачено добровільну сплату аліментів на утримання дитини.

Аналіз наведених положень свідчить, що нарахована заборгованість по сплаті аліментів підлягає стягненню в судовому порядку тільки у випадку її виникнення на підставі добровільної сплати аліментів одним із батьків, а не у зв'язку з примусовим їх стягненням за рішенням суду.

Ураховуючи те, що вимога позивача стосується стягнення заборгованості по аліментах, яка виникла у зв'язку з їх стягненням за рішенням суду, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подана Апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. В. Грабовський