АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/126/15-ц
Cправа №22-ц/791/914/2015 Головуючий в І інстанції: Скрипнік Л.А.
Категорія: 55 Доповідач: Кутурланова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 14 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Кутурланової О.В.

суддів: Майданіка В.В.

Орловської Н.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою УМВС України в Херсонській області на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до УМВС України в Херсонській області про стягнення заборгованості за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до УМВС України в Херсонській області про стягнення заборгованості за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 03.03.2005 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом №157о/с від 22.06.2011 року його було звільнено з УМВС України в Херсонській області. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 24.10.2014 року вказаний наказ в частині його звільнення скасовано, як незаконний, та поновлено його на роботі. На виконання зазначеного рішення суду відповідач 17.12.2014 року видав наказ №350 о/с про поновлення його на роботі. Оскільки в період з 22.06.2011 року по 16.12.2014 року він перебував у вимушеному прогулі, позивач просив суд відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.06.2011 року по 23.06.2012 року у розмірі 54058,56 грн.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до УМВС України в Херсонській області про стягнення заборгованості за час вимушеного прогулу задоволено, стягнено з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.06.2011 року по 23.06.2012 року у розмірі 54058,56 грн. із відрахуванням із вказаної суми податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 17 лютого 2015 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 лютого 2015 року та зазначено, що із УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.06.2011 року по 23.06.2012 року у розмірі 54058,56 грн. без утримання із вказаної суми податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

В апеляційній скарзі УМВС України в Херсонській областіпросить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом фактичних обставин, що мають значення для вирішення спору.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнав, вважаючи їх безпідставними, а ухвалене у справі рішення законним та обгрунтованим, у зв'язку з чим просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у трудових відносинах з 03.03.2005 року по 22.06.2011 року, позивач працював на посаді головного спеціаліста сектору юридичного забезпечення УМВС України в Херсонській області.

Наказом УМВС України в Херсонській області № 157 о/с від 22.06.2011 року позивача звільнено із займаної посади за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 жовтня 2014 року вищезазначений наказ в частині звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста сектору юридичного забезпечення УМВС України в Херсонській області скасовано та зобов'язано УМВС України в Херсонській області поновити позивача на займаній посаді.

На виконання рішення суду наказом УМВС України в Херсонській області №350 о/с від 17.12.2014 року позивача призначено на посаду головного спеціаліста відділу капітального будівництва управління матеріального забезпечення УМВС.

Зважаючи на те, що при ухваленні рішення про поновлення позивача на роботі в УМВС, рішення про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу не приймалось, з огляду на те, що позивач, як адвокат та платник податків з прибутку, став на облік в органах ДПІ у м.Херсоні з 20.06.2012 року, а в ГУПФ України в Херсонській області з 27.08.2012 року і до того часу адвокатську діяльність не здійснював та прибутку від адвокатської діяльності не отримував, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що позивач в період з 23.06.2011 року по 23.06.2012 року знаходився у вимушеному прогулі, у зв'язку з чим дійшов вірного висновку про наявність підстав, визначених ч.2 ст.235 КЗпП України, для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один рік у розмірі 54058,56 грн., який визначено відповідно до середнього заробітку позивача на момент звільнення.

Посилання апелянта на заяву ОСОБА_2 керівництву УМВС від 16.12.2014 року про поновлення його на роботі в УМВС України вХерсонській області та відмову від будь-яких фінансових виплат, як на підставу для відмову в задоволенні позовних вимог до уваги колегії суддів не приймаються, оскільки вказана заява була подана до поновлення позивача на роботі, в судовому засіданні позивач заявлені ним вимоги про стягнення середнього заробітку підтримав у повному обсязі та відмови від позовних вимог не заявляв, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в наведеній частині є юридично неспроможними.

Також безпідставними, на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги про те, що належним відповідачем у вказаній справі є Державна казначейська служба України, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем врегульовані КЗпП України, а ч.2 ст.235 КЗпП України передбачено право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме за рахунок роботодавця, а не за рахунок Державної казначейської служби України.

Разом з тим, помилковим є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один рік за період з 23.06.2011 року по 23.06.2012 року в розмірі 54058,56 грн. без утримання із вказаної суми податків, зборів та інших обов'язкових платежів, оскільки згідно роз'яснень, даних в п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, а тому рішення суду в наведеній частині на підставі ст.309 ЦПК України підлягає зміні із зазначенням про обов'язок УМВС України в Херсонській області вирахувати із визначеної судом суми середнього заробітку передбачені законом податки, збори та обов'язкові платежі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу УМВС України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 лютого 2015 року змінити в частині стягнення з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_2 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один рік за період з 23.06.2011 року по 23.06.2012 року в сумі 54058,56 грн. без утримання із вказаної суми податків, зборів та інших обов'язкових платежів, зазначивши про обов'язок УМВС України в Херсонській області вирахувати із визначеної судом суми середнього заробітку передбачені законом податки, збори та обов'язкові платежі.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді