Справа № 303/8017/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі по тексту - Банк) звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 20.08.2007 року укладено кредитний договір відповідно до якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 8013,51 доларів США на термін до 17.08.2010 року, а відповідач ОСОБА_2 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконує, станом на 30.09.2014 року має заборгованість 14 355 доларів США, що становить 185762,89 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22 січня 2015 року у задоволенні заявленого позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, Банк просить рішення суду скасувати, як таке що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення даного позову. Зокрема, вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності, так як такий переривався внаслідок часткового погашення боржником заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи і підстави апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.08.2007 року між ОСОБА_2 та Банк укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит в сумі 8013,51 доларів США на термін до 17.08.2010 р., який зобов'язалася повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с.7 -11).

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконувала належним чином внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку банку станом на 30.09.2014 року становить 14 355,71 доларів США, що складає 185762,89 грн. та становить 3097,52 доларів США заборгованості за кредитом, 4909,91 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 168,30 доларів США заборгованості по комісії та 6179,98 доларів США пені (а.с.4-6).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо пропуску позовної давності, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що в кредитному договорі строк виконання зобов'язання встановлено до 17.08.2010 року. У квітні 2011 року Банк звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на предмет застави для погашення заборгованості за вказаним кредитним договором і заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06 вересня 2011 року, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на належний ОСОБА_2. транспортний засіб для погашення заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 68 461 грн.

В зв'язку з наведеним перебіг позовної давності починається з квітня 2011 року. Позов банком подано 24 грудня 2014 року, тобто після спливу встановленого законом строку.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню правила про позовну давність, оскільки про її застосування, відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, відповідачем було заявлено до прийняття рішення у справі в суді першої інстанції.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у заявленому позові з підстав передбачених ч.4 ст. 267 ЦК України.

Доводи апеляції щодо переривання строку позовної давності з посиланням на часткове погашення відповідачем 12.04.2012 року заборгованості по кредитному договору не можуть бути взяті до уваги зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З матеріалів справи, зокрема розрахунку, вбачається, що в рахунок погашення заборгованості за договором, 12.04.2012 року погашено 1549,78 доларів США.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що дана сума зарахована Банком від проданого ним автомобіля, який належав відповідачу ОСОБА_2 і щодо якого відповідач ОСОБА_2 надала Банку право продажу згідно нотаріально посвідченої довіреності від 17.03.2010року.

Продаж Банком автомобіля і зарахування коштів від його продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не є дією відповідача ОСОБА_3, що свідчить про визнання нею свого боргу за договором та не тягне до переривання перебігу позовної давності по даній цивільній справі. Інших відомостей, які б свідчили про визнання боржником боргу в межах строку позовної давності матеріали справи не містять.

За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо переривання строку позовної давності підлягають відхиленню.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить висновку, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову через сплив позовної давності, хоча й не зовсім вірно мотивував своє рішення.

Згідно ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді