АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1815/15 Справа № 176/2366/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Завізіон Т. В. Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Левцунову І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Люксторг" Жовтоводської міської ради, Жовтоводської міської ради про стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до КП "Люксторг" Жовтоводської міської ради, посилаючись на те, що на підприємстві вона працює з квітня 2009 року. У зв'язку з виробничої необхідністю, 11 травня 2009 року між нею та підприємством був укладений договір доручення, відповідно до якого підприємство доручало їй від імені та в інтересах підприємства при виникненні виробничої необхідності здійснювати за власні кошти поточні розрахунки з постачальниками товарів та послуг та оплату податків і зборів. Підприємство бере на себе обов'язок відшкодувати їй фактичні витрати, що пов'язані з виконанням доручення згідно звіту про використання коштів. Однак, підприємство взятих на себе зобов'язань не виконало. Станом на 01.08.2013 року заборгованість підприємства перед нею становить 58 831,98 грн., яку просила стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КП "Люксторг" Жовтоводської міської ради, Жовтоводської міської ради про стягнення грошової суми відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 призначена на посаду директора комунального підприємства роздрібної торгівлі "Едельвейс" по контракту з 08 квітня 2009 року по 08 квітня 2014 року(а.с.2-4).

11 травня 2009 року між Державним комунальним підприємством роздрібної торгівлі "Едельвейс", правонаступником якого є комунальне підприємство "Люксторг" Жовтоводської міської ради" та ОСОБА_2 укладено договір доручення №1.

Відповідно до цього договору, довіритель - Державне комунальне підприємство роздрібної торгівлі "Едельвейс" доручає, а повірений - ОСОБА_2 приймає на себе зобов'язання представляти інтереси довірителя та здійснювати дії пов'язані з придбанням товарів і послуг, при необхідності здійснювати поточні розрахунки з постачальниками та оплату податків і зборів, оплату послуг на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.3.2.1. цього Договору, довіритель зобов'язується відшкодувати повіреному фактичні витрати, що пов'язані із виконанням доручення, вартість яких вказується у звіті повіреного, який надається довірителю згідно затвердженої форми Звіту про використання коштів.

ОСОБА_2, відповідно до умов цього договору, залучала на необхідні потреби підприємства власні кошти. За її підрахунками та відповідними фінансовими документами нею витрачено 58 831,98 грн.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні її позовних вимог, суд виходив з того, що вона звернулась до суду з позовом не з тих правових підстав, оскільки обґрунтовувала свої вимоги ст. 232 КЗпП України, тоді як між сторонами виникли цивільно-правові відносини з договору доручення.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Згідно ч. 1,2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити, крім іншого: зміст позовних вимог, викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів.

Як видно з матеріалів справи, в позовній заяві ОСОБА_2 зазначила підстави позову, тобто ті юридичні факти, на основі яких обґрунтовує свої вимоги.

Зміст ст. 119 ЦПК України не вимагає від позивача, щоб він здійснював кваліфікацію спірних правовідносин, тобто зазначав у позовній заяві, на яких правових нормах ґрунтується його позов. Це пов'язано з тим, що обов'язок здійснювати кваліфікацію правовідносин покладається на суд, який і повинен визначати, чи поширюється та чи інша норма права на спірні правовідносини.

Вирішуючи спір, суд зазначені обставини справи та вимоги закону на врахував, правильно дійшовши висновку про те, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини з договору доручення, безпідставно відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Як видно, відповідно до п. 5.2 ст. 5 та п. 9.4 ст. 9 статуту підприємства та відповідно до умов контракту укладеного з керівником підприємства п. 2.3 ст. 2, ОСОБА_2 щоквартально та щорічно надавала Жовтоводській міській раді фінансові плани підприємства та звіти про їх виконання і представник міської ради в особі виконавчого комітету та балансової комісії протоколював та затверджував їх своїми розпорядженням, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до актів звірки взаєморозрахунків між КП "Люксторг" Жовтоводської міської ради та ОСОБА_2 за період з 08.04.2009 року по 31.07.2013 року заборгованість підприємства перед позивачкою складає 58 831,98 грн.(а.с. 47-73, 216-239).

Згідно ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи Жовтоводської міської ради про те, що укладений між позивачкою та КП "Люксторг" договір доручення суперечить чинному законодавству, а те, що заборгованість підприємства перед позивачкою складає 58 831,98 грн. викликає сумніви не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з позовом щодо визнання зазначеного договору недійсним вона не зверталась, а відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, у разі виникнення у міської ради сумнівів щодо суми заборгованості підприємства перед позивачкою, вона не була позбавлена можливості заявити клопотання про призначення відповідної експертизи. Проте, вона цього не зробила і, таким чином, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розпорядилась своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 855,00 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви - 560,00 грн. та за подання апеляційної скарги - 295,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року скасувати.

Стягнути з Комунального підприємства "Люксторг" Жовтоводської міської ради" (ідентифікаційний код: 21905946) на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 58 831,98 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Люксторг" Жовтоводської міської ради" (ідентифікаційний код: 21905946) на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 855,00 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: