Справа № 466/142/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Химук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні коморою в підвалі ,-

в с т а н о в и в :

05.01.15 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні підвальним приміщенням по АДРЕСА_1, яке належить йому на праві власності та зобов'язати відповідача звільнити комору у вказаному підвальному приміщенні.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про права на спадщину за заповітом та договору дарування квартири. В квартирі № 61 вказаного будинку проживає відповідачка ОСОБА_2 На почату 2014 року ним було виявлено захоплення останньою належної йому на праві власності комори в підвальному приміщенні. На його неодноразові прохання з приводу звільнення незаконно захопленого приміщення, ОСОБА_2 жодним чином не реагує. Такі незаконні дії, перешкоджають позивачу в користуванні належним підвалом, у зв'язку з чим змушений звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на обставини та факти, викладені в позові та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила. Зокрема вказала, що при купівлі квартири АДРЕСА_1, представник ріелторської контори вказав, що саме спірна комора в підвальному приміщенні відноситься до вищевказаної квартири. Спірне приміщення було занедбане , відтак вона його обладнала для використання за призначенням. З 2000 р.вона користується даним підвальним приміщенням і ніколи до неї не було претензій. Просила відмовити в задоволенні позову.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили факт належності спірного підвального приміщення мешканям АДРЕСА_1. Вказали, що даним приміщенням користувались дідусь і бабуся позивача. На дверях спірного підвального приміщення і зараз фарбою написано номер квартири позивача. В силу віку колишні власники житла не мали змоги використовувати спірне приміщення , відтак з 2000 р. його зайняла відповідач.

Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21.02.06 державним нотаріусом Третьої Львівської держнотконтори Іванців М.Я. та договору дарування 1/2 частини квартири, посвідченого 21.03.06 тим же нотаріусом, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, загальною площею 33,4 кв.м. До вказаної квартири відноситься комора в підвалі, площею 2,0 кв.м.

Відповідач ОСОБА_2 проживає та є власником квартири № 61 у вказаному будинку, що стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17565292 від 31.01.08, а також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.01.08, в якому зазначено, що до вказаної квартири відноситься комора в підвалі, площею 1,6 кв.м.

Як встановлено судом, після купівлі квартири відповідач почала користуватись коморою в підвальному приміщенні, на дверях якої зазначено квартира «65». Позивач стверджує, що саме це приміщення відноситься до його квартири № 65, тому на дверях комори ним було розміщено оголошення про звільнення незаконно захопленого приміщення. Даний факт вбачається із фотографії, долученої до матеріалів справи.

Факт приналежності комори, площею 2.0 кв.м. позивачу стверджується також поясненнями свідків по справі, які вказали, що спірним приміщенням завжди користувались власники квартири АДРЕСА_1 та номер квартири на дверях комори «65» відповідає номеру квартири її користувача.

Відповідно до ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. В силу дії ст. 88 ЦПК УКраїни до стягнення з відповідача в користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 250 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 61, 88,209, 212, 215 ЦПК України, ст 316, 321, 391 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити. Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у володінні та користуванні коморою в підвальному приміщенні по АДРЕСА_1 площею 2 кв.м., що є власністю ОСОБА_1 та звільнити вказану комору в підвальному приміщенні.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 250 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після його оголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: І. Є. Зима