АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5003/15 Справа № 183/5784/14 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімпроменерго» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року стягнуто солідарно зі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21 травня 2012 року в сумі 2 275 446,00 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З таким рішенням не погодилось ТОВ «Хімпроменерго», звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що за договором позики від 21 травня 2012 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2 275 446 грн. строком до 31 грудня 2012 року, а ОСОБА_3, як поручитель, зобов'язалась солідарно відповідати в повному обсязі за належне виконання ОСОБА_4 умов вказаного договору.(а.с.5-6)

На підтвердження факту отримання грошових коштів за договором позики від 21 травня 2012 року ОСОБА_4 в день укладання договору склав розписку, яка була підписана ним та поручителем ОСОБА_3.(а.с.4)

21 листопада 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 й ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 01 про внесення змін до договору позики від 21 травня 2012 року, відповідно до якої сторони домовилися, що позика надається у строк з 21 травня 2012 року до 31 грудня 2013 року. (а.с.7)

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконав умов договору позики, грошові кошти не повернув, а тому дійшов висновку про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 2 275 446 грн. із боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як з поручителя.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується.

Ухвалюючи рішення та стягуючи з відповідачів солідарно 2 275 446 грн., суд першої інстанції не звернув уваги на п.1.2 договору позики від 21 травня 2012 року, з якого вбачається, що позикодавцем надається позичальнику позика з метою погашення заборгованості позичальника перед ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу частки у Статутному капіталі ТОВ «Хімпроменерго» від 08.05.2012 року, що складає суму 2 275 446 грн. (а.с.5)

Згідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов*язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу по суті, місцевий суд не роз'яснив належним чином позивачу його прав, зокрема, щодо можливості залучення до участі у справі ТОВ «Хімпроменерго» та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст. ст. 32, 33 ЦПК України, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, не сприяв здійсненню його прав.

Цивільна справа була розглянута судом за відсутності сторін, а отже його висновки не відповідають обставинам справи, оскільки в достатньому обсязі суд не визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягала застосуванню, не перевірив чи будуть порушені права ТОВ «Хімпроменерго» у випадку задоволення позову, допустив при цьому порушення норм процесуального права.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що воно не відповідає вимогам, а тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню, на підставі п.3, 4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. А отже апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімпроменерго» задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: