Справа № 304/365/14-ц
У Х В А Л А

22 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.,

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою МВ ДВС Ужгородського МРУЮ на ухвалу Перечинського районного суду від 16 червня 2014 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М. про звернення стягнення на доходи боржника від 07 лютого 2014 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М. про звернення стягнення на доходи боржника від 07 лютого 2014 року.

Скарга мотивована тим, що скаржник в лютому 2014 року при отриманні заробітної плати дізнався, що з неї утримується 20% на погашення заборгованості. Після цього отримав копію постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 07.02.2014р. головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М. і вважав її незаконною та такою що підлягає скасуванню з таких підстав.

По-перше, скаржнику не було відомо про пред'явлення до нього позову ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості та про прийняття рішення, по-друге, виконавчий документ міг бути поданий лише до відділу ДВС Перечинського РУЮ , по - третє, державним виконавцем не перевірено наявність коштів на рахунках боржника та майновий стан, по - четверте згідно оскаржуваної постанови, виконавчий лист від 28.12.2010 року видано про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 10870,96 грн., однак виконавцем постановлено звернути стягнення на заробітну плату скаржника для погашення всієї суми заборгованості.

Ухвалою суду скаргу задоволено повністю.

З цією ухвалою не погодився МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, просив відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судове засідання апелянт не явився, про причину неявки не повідомив. Враховуючи, що він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджено відповідною розпискою, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника апелянта відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

ОСОБА_2 вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження невідповідності висновків суду обставинам справи, які виражаються в проведенні державним виконавцем дій, які він повинен був здійснити відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», а саме:

-7.08.2013 р. МВ ДВС Ужгородського МРУЮ отримано виконавчий лист від ДВС Перечинського РУЮ для виконання за належністю - для звернення стягнення на заробітну плату боржника, оскільки він працює в установі, яка знаходиться під юрисдикцією МВ ДВС Ужгродського МРУЮ, а майна, яке належить боржнику на праві власності і на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення боргу відсутнє, що підтверджено відповідним актом.

-9.08.2013 р. постановою державного виконавця винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої було надіслано сторонам виконавчого провадження.

-7.02.2014 р. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оскільки постановою ВДВС Перечинського РУЮ встановлено відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

-після зазначених дій було проведено стягнення грошових сум в межах виконавчого провадження.

Зазначені доводи не можуть бути взяті за основу для скасування ухвали суду, оскільки вони стосуються дій державного виконавця, проведення яких і передбачено ЗУ «Про виконавче провадження», але законність проведення яких повинно узгоджуватись з вимогами інших норм зазначеного Закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.20 вказаного Закону виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до ч.5 ст.52 у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

З вказаних вимог слід зробити висновок, що державний виконавець не повинен обмежуватись перевіркою у відповідних органах та установах наявності у боржника майна - в даному випадку перевірено наявність у власності боржника земельної ділянки, автотранспорту, грошових вкладів - , але і перевірити наявність у боржника іншого майна по місцю його проживання або перебування. Однак останнього не було зроблено: докази в проведенні цих дій у справі відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.68 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Таким чином, до перевірки наявності майна у боржника та підтвердження відсутності такого не можна звертати стягнення на його заробітну плату, а оскільки оскаржувана постанова стосується саме цього питання, то слід констатувати, що вона є незаконною і висновок суду першої інстанції щодо констатації цього факту є вірним.

А тому, керуючись ст.ст.307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу МВ ДВС Ужгородського МРУЮ відхилити.

Ухвалу Перечинського районного суду від 16 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: