АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором № М3-82 від 07 жовтня 2008 рокуу розмірі 70385,28 доларів США, а також стягнути солідарно з відповідачів 10 000 грн. та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене рішення не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.10.2008 року між Приватбанком та ОСОБА_2укладено кредитний договір № МЗ-82, відповідно до умов якого відповідач 1 отримала кредит у розмірі 39000 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 21,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26 вересня 2013 року. ( а.с.8) З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2за вказаним кредитним договором, від 07.10.2008 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № МЗ-82, за умовами якого останній зобов'язався солідарно в повному обсязі відповідати за належне виконання позичальником зобов'язань, що витікають з кредитного договору у тому ж розмірі, що і основний боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. (а.с.11)

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки № 167, відповідно до умов якого відповідач 1 поручився за виконання ОСОБА_2всіх обов'язків за кредитним договором. Відповідно до п.2 зазначеного договору поруки, розмір відповідальності ПАТ «Акцент-Банк» перед ПАТ КБ «Приватбанк» обмежується сумою у розмірі 10000 грн. (а.с.6)

Однак, своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконує, а тому, станом на 14 серпня 2012 року утворилась заборгованість в сумі 70 385,28 доларів США (офіційний курс НБУ-7,99), що еквівалентно -562 378,39 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 35 361,87 доларів США, що еквівалентно - 282 541,34 грн.; по процентам за користування кредитом - 23 639, 84 доларів США, що еквівалентно - 188 882,32 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 8 002,10 доларів США, що еквівалентно -63 936,78 грн. а також штрафів - 31,28 доларів США ( фіксована частина), що еквівалентно -249,93 грн. та 3350,19 доларів США (процентна складова), що еквівалентно - 26 768,02 грн.

За змістом ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Підпунктом 6.6 пункту 5 договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. (а.с.10).

За пунктом 6 підпункту 6.8 кредитного договору, а також п.12 договору поруки, сторони дійшли згоди, що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів визначений тривалістю п*ять років.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, визначений ч.2 вказаної статті або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відмовляючи в задоволенні вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ТзОВ «Дизайн-Центр» рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.12.2010 року було звернено стягнення на предмет застави, шляхом вилучення у ТзОВ «Дизайн-Центр» рухоме майно, а саме: світодіодний відеоекран, а отже позивачем не надано до суду доказів наявності заборгованості за даним кредитним договором у відповідачів саме у тому розмірі, який зазначено у позові, тому дійшов висновку про необґрунтованість позову.

Проте, з таким висновком колегія суддів погодитися не може.

Як вбачається з наданих апелянтом додатків до апеляційної скарги, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинській області від 20 грудня 2010 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ТОВ «Дизайн-Центр» задоволено. Передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ТОВ «Дизайн-Центр» світодіодний відеоекран, 2008 року випуску, габаритні розміри 5,25м х 3 м; у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МЗ-82 від 07.10.2008 року, станом на 29.10.2009 року, в сумі 44 240,89 доларів США, яка складається їз заборгованості: за кредитом - 37 506,60 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 4 495,08 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором -102,70 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США та штраф (процентна складова) - 2 105,22 доларів США, звернено стягнення на вказане заставне майно шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 7) задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на вищевказані вимоги закону уваги не звернув та не перевірив чи була погашена заборгованість за кредитним договором на час ухвалення рішення.

Апеляційним судом встановлено, що наразі заборгованість за кредитним договором є не погашеною, про що свідчить наявний в матеріалах розрахунок заборгованості та відсутність у справі доказів про її погашення.

Під час розгляду справи, апеляційним судом у позивача був витребуваний розрахунок заборгованості по пені та штрафам за період з 30 жовтня 2009 року( період ухвалення рішення про звернення стягнення) по 14 вересня 2012 року ( позовна заява), однак як пояснив в суді представник банку, такий документ надати немає можливості.

Отже колегія суддів прийшла до висновку про відмову у позові банку про стягнення суми штрафів, які вищезазначеним судовим рішенням від 20.12.2010 року вже були стягнуті.

Стосовно заборгованості відповідачів по пені в сумі 8 002,10 доларів США, що еквівалентно -63 936,78 грн., то враховуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України, яка передбачає зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо вона значно перевищує розмір збитків і є неспівмірною стосовно заборгованості за кредитом, колегія суддів вважає за можливе визначити розмір пені, який підлягає стягненню в 30 000 грн.

Оскільки ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет застави не тягне за собою припинення зобов'язань ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які виникли на підставі кредитного договору та договору поруки, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість, що утворилась станом на 14 серпня 2012 року, у розмірі 59 001,71 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 35 361,87 доларів США; по процентам за користування кредитом - 23 639, 84 доларів США, а також пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 30 000 грн.

Щодо вимог позивачапро стягнення з ПАТ «Акцент-банк» та відповідачів 10 000 грн., то в цій частині, колегія суддів вважає, що позов також слід задовольнити частково, стягнувши в солідарному порядку дану суму з ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк». В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення. Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № МЗ-82 від 07 жовтня 2008 року станом на 14 серпня 2012 року в сумі 59 001,71 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 35 361,87 доларів США; по процентам за користування кредитом - 23 639,84 доларів США, а також пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 30 000 грн.

Стягнути солідарно зПублічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в рівних частках по 1073 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: