АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/4922/13-ц 22-ц/774/195/К/15
Справа №214/4922/13-ц Головуючий в І інстанції
Категорія 27 (ІІІ) Ан О. В.
№ 22-ц/774/195/к/15 Доповідач - Соколан Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Соколан Н.О.,

суддів - Бондар Я. М., Михайлів Л. В.

при секретарі - Петренко К. І.

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг" та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (надалі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в подальшому уточнювався. В обгрунтування позову зазначив, що 08.04.2008 року між ВАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-311/45/2008, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 72000 швейцарських франків.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між ЗАТ "ОТП Бванк" та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №SR-311/45/2008 від 08.04.2008р., відповідно до умов якого ОСОБА_4 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 всіх боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором № ML-311/45/2008 від 08.04.2008 року.

На підстав договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-311/45/2008 від 08.04.2008 року.

У зв'язку з не виконанням відповідачами зобов'язань за вказаним кредитними договором станом на 16.06.2014 року, заборгованість відповідачів перед позивачем становить 4767122 грн. 15 коп., які відповідач просив стягнути з відповідачів на свою користь.

Рішенням рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2014 року позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість в сумі 2025185 грн. 96 коп., з яких: 935202 грн. 49 коп. - заборгованості з а кредитом, 89983 грн. 47 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом та 1000000 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредитом, також в рівних частинах 3219 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ "ОТП Факторинг Україна" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що суд необґрунтовано зменшив суму неустойки, оскільки підстави для застосування положень про строк позовної давності відсутні.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ "ОТП Факторинг Україна", посилаючись незаконність і необґрунтованість рішення, та невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції незаконно не застосував строк позовної давності; не взяв до уваги надані відповідачем докази про відсутність заборгованості про те, що станом на 17.06.2011 року заборгованість за кредитом була відсутня; не встановив, що договір поруки припинив свою дію, а вимога до поручителя має пред'являтись в межах строку дії договору поруки. Крім того, судом не досліджено законність відступлення права вимоги на підставі договору факторингу та наявність у позивача права вимоги за договором та наявність ліцензії на здійснення валютних операцій.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції під час розгляду справи, позивач, та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ML-311/45/2008, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 72000 швейцарських франків, зі сплатою відсотків за користування кредитом, на умовах визначених договором строком до 08 квітня 2037 року (а.с.5-21).

В забезпечення виконання умов кредитного договору між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №SR-311/45/2008 від 08.04.2008р., відповідно до якого ОСОБА_4 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 всіх боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором № ML-311/45/2008 від 08.04.2008 року (а.с.23).

На підстав договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-311/45/2008 від 08.04.2008 року (а.с.36-48).

Оскільки відповідачі свої зобов'язанні не виконували, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підписанням тексту договору ОСОБА_2 засвідчив, що в письмовій формі повідомлений про усі умови споживчого кредиту та не має зауважень або претензій щодо них.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Вирішуючи спір по суті, суд вірно встановив обставини по справі, дав їм належну оцінку і відповідно до норм матеріального і процесуального права обґрунтовано дійшов до висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти, та відповідно п 1.1. договірних умов Кредитного договору, підписаного сторонами, повинен всі виконувати всі зобов'язання, а згідно вимогам ч.1 ст. 625 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Доводи апеляційної карги про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки строк дії кредитного договору не припинився, а договір поруки, відповідно до п. 2.1., діє у такий же строк, як і кредитний договір - до 08.04.2037 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає неправомірним стягнення заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій за весь період прострочення платежів в розмірі 2025185, 96 грн., виходячи з наступного.

Згідно положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається

від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З аналізу вище вказаних норм закону випливає, що підставою для застосування строку позовної давності є заява сторони під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до положень п.2 постанови Пленуму ВССУ № 7 від 07.02.2014 року "Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" постановлено пункт 31 викласти у такій редакції: " 31. При застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за тілом кредиту в межах загальної позовної давності - з 08.07.2010 року, тобто 925420,23 грн., та зменшення розміру пені, стягнутої за несвоєчасне виконання зобов'язання, на підставі заяви, поданої в суді першої інстнації про застосування строку позовної давності до стягнення заборгованості та стягнення пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" щодо неправомірного застосування строків позовної давності, і вважає, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідачів, має вираховуватись за період з 05.07.2013 року по 16.06.2014 року, тобто за рік до звернення до суду із позовом, що становить 3377783,86 грн.

Колегія суддів вважає за можливе стягнути заборгованість по відсоткам за користування кредитом в повному обсязі, виходячи з того, що згідно витягу з протоколу № 53 Засідання Комітету по роботі з проблемною заборгованістю, нарахування відсотків за користування кредитом ОСОБА_2 призупинено з 07.09.2009 року.

Таким чином, загальна сума заборгованості підлягає зменшенню з 4767122,15 грн. до 4303204,09 грн.

Як встановлено ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність заборгованості станом на 17.06.2011 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджені належними доказами.

Не погоджується колегія суддів й з доводами апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 щодо того, що суд першої інстанції не перевірив законності передання права вимоги за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2010 року ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-311/45/2008 від 08.04.2008 року. Зазначений договір є чинним, його не скасовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1087 ЦК України - за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб). А клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу, згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги. Строк платежу за якою настав (наявна вимога). А також право вимоги, яке виникає в майбутньому(майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України - клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається. Якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ст. 1082 ЦК України - боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконання. а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку. Боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом (ч. 4 ст. 1082 ЦК України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог з приводу незаконного передання прав вимоги до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та відсутність ліцензії на здійснення валютних операцій, спростовуються наявними у справі доказами.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "ОТП Факторинг Україна" задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором № ML-11/45/2008 від 08.04.2008 року зі зменшенням розміру заборгованості з 4767122, 15 грн. до 4303204,09 грн., зменшенням розміру заборгованості за тілом кредиту з 935202,49 грн. до 925420,23 грн. та зменшенням розміру пені за несвоєчасне виконання зобов'язань з 3 741 936,19 до 3377783,86 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч.1 ст.309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

ВИРІШИЛА

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг" відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2014 року в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором № ML-11/45/2008 від 08.04.2008 року змінити, зменшивши розмір заборгованості з 4767122, 15 грн. до 4303204,09 грн., зменшивши розмір заборгованості за тілом кредиту з 935202,49 грн. до 925420,23 грн. та зменшивши розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань з 3 741 936,19 до 3377783,86 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: