Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

Головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

При секретарі Фузік Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами про усунення її від права на спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати - ОСОБА_6, після смерті матері відкрилася спадщина на 2/5 частини квартири у АДРЕСА_1, та ? частина будинку який знаходиться у АДРЕСА_2, при цьому заповіт спадкодавицею не складався. Вона постійно проживала разом з матір'ю, доглядала та піклувалася за нею, мати тяжко хворіла і не могла обходитися без сторонньої допомоги, відповідачка при цьому відсторонилася від догляду за матір'ю, не підтримувала її фінансово, не надавала кошти на лікування, а тому в порядку ст. 1224 ЦК України, відповідачку можна усунути від права спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що догляд за покійною матір'ю проводила лише вона, перед смертю матір була в безпорадному стані та потребувала постійної сторонньої допомоги, відповідачки при цьому не проводила догляд за матір'ю, а тому вважає, що в рамках розумності та справедливості є доцільність усунути відповідачку від права на спадкування за законом після смерті матері.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та пояснень наданих позивачкою в судовому засіданні.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволені з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву та письмових поясненнях по справі (а.с. 84-88, 204-210), додатково пояснила, що твердження позивачки про те, що вона ухилялася від догляду за матір'ю не відповідають дійсності, вона, як відповідальна донька робила все що могла, ніколи не ухилялася від догляду за матір'ю, від спілкування з нею та від того щоб надавати їй підтримку та допомогу, в них були гарні стосунки, хоча вони проживали окремо, однак допомагала матері по необхідності та коли матір її просила, вона разом з матір'ю ходила до лікарні, оплачувала необхідні обстеження, аналізи та процедури, коли матір померла взяла на себе всі витрати по похованню, вона допомагала своїй матері по мірі можливості, оскільки мала свою сім'ю, неповнолітню дитину та проживала територіально віддалено, при цьому вони домовилися, що при будь-якій необхідності матір може до неї звертатися, зазначила, що позивачка почала жити з матір'ю останніх дев'ять місяців перед її смертю, вже після того як стало відомо що в неї невиліковна хвороба, і вона хоч і проводила догляд за матір'ю однак жила та вела свій побут також у житловому приміщенні що належало матері, не витрачаючи зайвих коштів на найм житла, також вважає, що позивачка могла переїхати до матері з наміром вплинути на її рішення з приводу своєї власності. Також зазначила, що матір коштів не потребувала, оскільки їй постійно вистачало, їй допомагали рідні, друзі, знайомі та сестра яка проживає в Америці, пенсію вона знімала після накопичення певної суми, десь раз на три місяці. За сутки до смерті мама її зателефонувала і сказала що її погано, вона приїхала та була з нею, на цей час позивачки не було, оскільки вона залишила хвору матір та поїхала на дачу.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечувала з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву та письмових поясненнях по справі, пояснень наданих відповідачкою в судовому засіданні.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала, додатково пояснила, що покійна ОСОБА_7 являється її докою, до травня 2013 року її донька проживала сама, а потім до неї переїхала її старша донька - позивачка ОСОБА_1, яка здійснювала догляд за своєю матір'ю, у відповідачки з матір'ю було не дуже хороші стосунки, чи відвідувала вона її в лікарні їй не відомо, проте кошти на лікування у покійної були.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, третьої особи, врахувавши покази свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті 321 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При розгляді справи сторони не заперечували, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, мала хворобливий стан здоров'я та потребувала лікування, що також підтверджується довідками, виписками з історії хворої, договорами про надання медичних послуг. (а.с. 48-72)

Так, згідно довідки Міністерства охорони здоров'я України виданої до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 0081193 встановлено, що ОСОБА_7 має першу групу інвалідності до 01.12.2014 та потребує сторонньої допомоги. (а.с. 8)

Згідно договору № 274 від 08.04.2011 року укладеного між ОСОБА_7 та Міжнародним центром хірургії, сторони домовилися, що центр надає пацієнтові медичні послуги, що полягають у проведені оперативного втручання, вартість яких становить 32682,00 грн. (а.с. 51-52)

Також, згідно договору № 319 від 21.05.2012 року укладеного між ОСОБА_7 та Міжнародним центром хірургії, сторони домовилися, що центр надає пацієнтові медичні послуги, що полягають у проведені оперативного втручання, вартість яких становить 8413,00 грн. (а.с. 60-61)

Відповідно до виписки-епікриз із історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_7 встановлено діагноз - пухлина черепа і м'яких тканин т м'яної ділянки справа. (а.с. 10-11)

Крім того, 24.07.2012 року ОСОБА_7 була розроблена індивідуальна програма реабілітації інваліда № 977/833-б по діагнозу неходжкінська лімфома з ураженням головного мозку, стан після оперативного втручання та курсів ПХТ. (а.с. 53-54)

Згідно свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7. (а.с. 8)

Відповідно до довідки про причину смерті хворого ОСОБА_7 - ракова інтоксикація, рак головного мозку, метостази. (а.с. 49)

З листа лікаря нейрохірургії Міжнародного центру нейрохірургії стало відомо, що ОСОБА_7 двічі проходила в центрі лікування з приводу онкологічної хвороби, за час лікування її відвідувало двоє доньок, під час відвідування цікавилися здоров'ям матері. (а.с. 113 )

В Листі з Київського міського клінічного онкологічного центру головний лікар ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_7 перебувала на диспансерному обліку з липня 2011 року з діагнозом неходжкінська лімфома з ураженням головного мозку, продовження хвороби - метастази в кістках, паталогічний перелом лівого стегна, останній раз її родичі були на час проведення курсу хіміотерапії з 13.01.2014 року по 16.01.2014 року, проте ступінь родинних взаємин йому не відомо. (а.с. 122)

Судом встановлено, що замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_7 надійшло від ОСОБА_3, що підтверджується додатком № 1 до договору-замовлення №7.16592.3 (а.с. 94)

Також ОСОБА_3 було зроблено замовлення №3 від 16.06.2014 року на художнє оформлення пам'ятника померлій, вартість якого становила 1630,00 грн. (а.с. 95)

Згідно повідомлення Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві встановлено, що 09.07.2014 року о 19 годині 40 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи в АДРЕСА_1 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_3, завдавши останній фізичних біль. (а.с. 102)

Згідно довідки Форми 3 від серпня 2014 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с. 142)

Позивачка при розгляді справи вказувала, що кошти на лікування матері були потрібно постійно, а тому їй довелося борати кошти у борг, про що свідчать боргові розписки долучені до матеріалів справи. (а.с. 182-185)

Разом з тим, сторонами по справі та свідками вказувалося, що кошти на проведення лікування покійної надавали всі родичі, близькі та знайомі, а тому покійна мала кошти на лікування, зокрема свідки ОСОБА_10 ОСОБА_11 які були сусідами покійної показали, що кошти ОСОБА_7 в них не позичала, разом з тим, суд враховує, що пенсійні кошти покійна знімала з карткового рахунку не регулярно, а лише при накопиченні певної суми.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 звернулися до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про отримання спадкового майна після смерті їх матері - ОСОБА_7 (а.с. 125,134)

Крім того, з аналогічною заявою звернулася матір покійної - ОСОБА_5 (а.с. 146)

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 за життя на праві приватної власності належало: 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_3 (а.с. 143,152)

За приписами ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При розгляді справи позивачка вказала, що кошти на лікування матері всі родичі збирали та надавали відповідачці для фінансування лікування, оскільки їй було незручно займатися оплатою лікування, так як вона проживала в іншому місці.

Свідок ОСОБА_12 яка являється медсестрою та здійснювала догляд за покійною ОСОБА_7 показала, що остання приходила до лікарні з позивачкою, а після того як стала лежачою, догляд за нею проводився за її місцем проживання, вона проводила відвідування хворої близько п'яти разів та бачила лише позивачку.

Свідок ОСОБА_13 показала, що з покійною вона познайомилася у лікарні коли її онуці робили операцію, на протязі неділі в лікарні вона бачила двох доньок покійної, проте ОСОБА_1 частіше, покійна їй говорила, що ОСОБА_1 їй допомагає, а в Наташі поганий характер, свідок вказала, що після лікарні вона покійну не відвідувала, лише спілкувалася по телефону.

Свідок ОСОБА_14, яка являється донькою свідка ОСОБА_13 дала аналогічні покази свідку ОСОБА_13

Свідок ОСОБА_10 який являється сусідом покійної ОСОБА_7, показав що покійна проживала сама, після того як захворіла догляд за нею проводила позивачка, кошти у нього не позичала, відповідачку він не бачив, в лікарні він покійну не відвідував, а тому йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 яка являється сусідкою покійної ОСОБА_7, показала що бачила як покійній допомагала позивачка, їй відомо що першу операцію покійна оплатила сама, а на другу допомагали близькі та родичі разом, за допомогою до неї покійна не зверталася, про якісь суперечки в сім'ї покійна не говорила.

Свідок ОСОБА_15 яка являлася кумою покійної показала, що лікуванням покійної займалася відповідачка, коли вона приїжджала до лікарні відвідати хвору то також бачила відповідачку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачка посилається як на підставу своїх вимог щодо усунення відповідача від права на спадкування, те що відповідачка не виконувала своїх обов'язків щодо догляду за хворою матір'ю, не піклувалася про неї, хоча остання потребувала постійного стороннього догляду, була у безпорадному стані, не цікавилася її життям та здоров'ям, а догляд за покійною здійснювала вона та її родина.

Із п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Факт ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця лише тоді є підставою для усунення особи від права на спадкування, якщо цей факт встановлений судом.

Як встановлено в судовому засіданні, підтверджено сторонами по справі та показами свідків, що покійна ОСОБА_7 проживала в АДРЕСА_1, позивачка по справі разом з родиною переїхала за вказаною адресою за рік до смерті ОСОБА_7, однак судом врахована та не виникає сумніву та обставина, що відповідачка також здійснювала догляд за покійною матір'ю, про що вказала сторона відповідача та підтвердили свідки по справі, а тому суд встановлює сам факт у здійсненні догляду відповідачки ОСОБА_3 за покійною матір'ю ОСОБА_7 а не кількість відведеного на це часу чи якого характеру проводився сам догляд у порівняні з доглядом який проводився позивачкою ОСОБА_1, оскільки позивачка проживаючи разом з матір'ю вела з нею спільний побут, а відповідачка мала безпосереднє відношення до її лікування, про що також не заперечила сама позивачка при розгляді справи коли вказала що у відповідачки знаходилися кошти зібрані для матері для її лікування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане і чинною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права па спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин:

ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

перебування спадкодавця в безпорадному стані,

потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Та обставина, що відповідачка не часто відвідувала покійну матір за місцем її проживання не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги, оскільки як судом встановлено що між позивачкою та відповідачкою склалися неприязні стосунки, відповідачка проживала окремо та проводила догляд за своєю неповнолітньою дитиною.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивач і її представник не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом є необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 41 Конституції України, Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 11, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1224, 1258, 1259, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 174, 208, 209, 210, 212, 213, 214, 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: