Справа № 357/759/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.Щорса до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В :

СВК ім.Щорса звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно договору оренди земельної ділянки позивач використував земельну ділянку відповідачки ОСОБА_1 площею 2,24 га для ведення товарного сільгоспвиробництва, а також за усною домовленістю з відповідачкою користувався на правах оренди земельними ділянками, що належали покійним чоловікові та матері відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 площею загалом 5,5446 га . У грудні 2013 року ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право власності в порядку спадкування на земельні ділянки , що належали покійним чоловікові та матері, а весною 2014 року повідомила СВК ім..Щорса, що не має наміру укладати з позивачем договори оренди на успадковані земельні ділянки, а бажає їх обробляти самостійно. СВК ім.Щорса просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 суму збитків 11 073,56 грн, заподіяних витратами на оранку та внесення мінеральних добрив восени 2013 року на земельні ділянки загальною площею 5,5446 га, які в подальшому не були ним використані за цільовим призначенням через недобросовісну поведінку відповідачки ОСОБА_1, яка завчасно не попередила позивача про відсутність наміру продовжувати оренду успадкованих нею земельних ділянок.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав.

Представник відповідачки проти позову заперечувала.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи. суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає , виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що 18 січня 2000 року між сільськогосподарським виробничим кооперативом ім..Щорса та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,24 га для, що розташована в межах Яблунівської сільської ради Білоцерківського району, на строк до 31.12.2012 р. / а.с.69/ З договору вбачається, що земельна ділянка належала орендодавцеві ОСОБА_1 на праві власності, яке було засвідчено сертифікатом НОМЕР_1, виданим Білоцерківською державною адміністрацією 17.12.1996 р.

З пояснень представників сторін судом встановлено, що в подальшому ОСОБА_1 отримала державний акт НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 2,9878 га , цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах Яблунівської сільської ради Білоцерківського району, кадастровий номер НОМЕР_3 . Копія даного державного акта до матеріалів справи не долучалася.

Встановлено, що СВК ім..Щорса використовував земельну ділянку ОСОБА_1 на умовах оренди з 2000 року і по даний час, за що відповідачка регулярно отримувала орендну плату у формі натуроплати. Даний факт представником відповідачки не заперечувався.

В судовому засіданні було встановлено, що чоловік відповідачки ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та матір відповідачки ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., мали права на земельні частки / паї/ у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім..Щорса Яблунівської сільської ради розміром по 2,24 в умовних кадастрових гектарах, що були посвідчені відповідними сертифікатами.

На плані розпаювання земель КСП ім..Щорса земельні ділянки ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були позначені під номерами відповідно 405,406 та 407 / а.с.67,73/

Судом встановлено, що СВК ім..Щорса 18.01.2000 р. укладав з ОСОБА_3 договір оренди належної їй земельної ділянки площею 2,24 га/ а.с.68/, із ОСОБА_2 такого договору укладено не було, але дані земельні ділянки використовувалися СВК ім..Щорса з 2000 року по 2014 рік нарівні із земельною ділянкою ОСОБА_1 Представник позивача стверджував, що між СВК ім..Щорса та ОСОБА_1 була усна домовленість про використання цих земельних ділянок, за що відповідачка отримувала орендну плату. Представником відповідачки даний факт заперечувався.

По справі встановлено, що 08.11.2008 р. ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину на земельні частки / паї/, що належали померлим чоловікові ОСОБА_1 та матері ОСОБА_3 / а.с.54-56/ 14.12.2013 р. ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право власності на земельні ділянки площею 2,9874 га кадастровий номер НОМЕР_4 та площею 2,5572 га кадастровий номер НОМЕР_5, розташовані в межах Яблунівської сільської ради Білоцерківського району, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 / а.с.41-44/

Встановлено, що 13.02.2014 р. ОСОБА_1 направила керівництву СВК ім..Щорса заяву з вимогою припинити використання земельної ділянки площею 2,9874 га кадастровий номер НОМЕР_4 та земельної ділянки площею 2,5572 га кадастровий номер НОМЕР_5, які належать їй на праві приватної власності з 14.12.2013 р. / а.с.48/

Позивач СВК ім..Щорса вважає, що відповідачка ОСОБА_1, не попередивши його завчасно про небажання укладати з ним договори оренди на успадковані земельні ділянки, нанесла господарству збитків на суму 11 073,56 грн , викликаних витратами на оранку та внесення мінеральних добрив восени 2013 року на земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 загальною площею 5,5446 га, які в подальшому не були ним використані за цільовим призначенням.

Суд не може погодитися з такою позицією позивача з огляду на наступне.

Правовідносини з приводу оренди земельної ділянки врегульовано норами закону України « Про оренду землі», Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, а також низкою підзаконних правових актів.

Згідно ст.792 ЦК України за договором найму/ оренди/ земельної ділянки наймодавець зобов»язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносити щодо найму / оренди/ земельної ділянки регулюються законом.

Аналогічну правову норму містить і ст.93 Земельного кодексу України.

Відповідно до Закону України « Про оренду землі» договір оренди повинен укладатися сторонами у письмовій формі, має містити низку обов»язкових істотних умов та підлягає державній реєстрації. Об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст..28 Закону України « Про оренду землі» орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

За ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є : договори та інші правочини ; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової/ матеріальної/ та моральної шкоди іншій особі ; інші юридичні факти.

Згідно ст..610 ЦК України порушення зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання / неналежне виконання/.

Оскільки по справі встановлено, що між СВК ім..Щорса та ОСОБА_1 не укладалися в передбаченому законодавством України порядку договори оренди земельних ділянок, що належали померлим чоловікові та матері відповідачки , тому у сторін і не виникло підстав для взаємних зобов»язань і відповідальності у разі їх порушення. Позивач на власний ризик, без будь-яких правових підстав, тривалий час використовував земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вважаючи достатнім усної згоди на це спадкоємиці ОСОБА_1

Суд вважає за необхідне відмовити СВК ім..Щорса в задоволенні позову до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в зв»язку з відсутністю правових підстав для виникнення у відповідачки цивільної відповідальності зобов»язального характеру перед позивачем.

На підставі викладеного. керуючись ст..ст.11,509,610,792 ЦК України, ст.ст.92-97 ЗК України, Законом України « Про оренду землі». ст..ст.10.11,60,61,209-218,292, 293 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити сільськогосподарському виробничому кооперативу ім.Щорса в задоволенні позову .

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. М. Кошель