Провадження № 2/761/27/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарях Пироговській-Харітоновій Я.О., Панасенко Ж.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - Позивач за первісним позовом) 14 грудня 2012 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач № 1 за первісним позовом), ОСОБА_3 (далі - Відповідач № 2 за первісним позовом), про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Позивач разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласником трьохповерхового нежитлового будинку, загальною площею 1368,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Зауважує, що згідно умов Договору купівлі-продажу (далі - Договір) від 22 грудня 2010 року та витягу комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про державну реєстрацію прав №28727565 від 20 січня 2011 року, частка належна йому у спільному майні, становить 1/3 частини. Зазначає, що з метою реалізації наданого, як співвласнику, законодавством права на виділ у натурі своєї частки, 23 травня 2012 року він звернувся до Відповідачів із пропозицією укласти відповідний договір та виділити йому у натурі 1/3 частини зі спільного майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, але відповіді на вищезазначену пропозицію від Відповідача №1 та Відповідача №2 ним не було отримано. Просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на виділене в окремий об'єкт нерухоме майно, а саме приміщення першого поверху з № 21 по № 41, загальною площею 342,70 кв.м. та підвальні приміщення №1,2,4,14-20, загальною площею 114,20 кв.м., а всього 456,90 кв.м., що становлять 1/3 частини від загальної площі трьохповерхового нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та виділити в натурі в окремий об'єкт належний ОСОБА_1 об'єкт нерухомого майна, а саме приміщення першого поверху з №21 по №41, загальною площею 342,70 кв.м. та підвальні приміщення №1,2,4,14-20, загальною площею 114,20 кв.м., а всього 456,90 кв.м., що становлять 1/3 частини від загальної площі трьохповерхового нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду справи Позивач за первісним позовом уточнив позовні вимоги. Зокрема, просив суд ухвалити судове рішення, яким виділити в натурі в окремий об'єкт належний йому об'єкт нерухомого майна, загальною площею 395, 40 кв.м., а саме приміщення першого поверху: адміністративні, торгівельні, побутові, а саме: з №23 по № 35, загальною корисною площею 311,8 кв.м. та підвальні складські приміщення №4, загальною площею 33,9 кв.м., №14, загальною площею 37,5 кв.м. та 12, 2 кв.м. приміщення №5, що становлять 1/3 частини від загальної площі трьохповерхового нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, та визнати за ним право власності на об'єкт нерухомого майна, загальною площею 395,40 кв.м., а саме приміщення першого поверху, зокрема, з №23 по №35, загальною корисною площею 311,8 кв.м. та підвальні складські приміщення №4, загальною площею 33,9 кв.м., №14, загальною площею 37,5 кв.м. та 12,2 кв.м. приміщення №5, що становлять 1/3 частини від загальної площі трьохповерхового нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та залишити у спільному користуванні між співвласниками допоміжні приміщення підвалу, а саме: з №1 по №3, з №9 по №13 та з №15 по №20, загальною площею 86,8 кв.м.

Також в ході судового розгляду справи Позивач через канцелярію суду надіслав доповнення до уточнених позовних вимог. Просив суд ухвалити судове рішення, яким доповнити прохальну частину уточнень позовних вимог пунктом №4, а саме: залишити у спільному користуванні між співвласниками допоміжні приміщення першого поверху - №21 та №22, загальною площею 30,9 кв.м., приміщення другого поверху - №36 та №59, загальною площею 33,8 кв.м., приміщення третього поверху - №60 та №80, загальною площею 34,1 кв.м., а всього у спільному користуванні 185,6 кв.м.

17 грудня 2014 року представник Позивача за первісним позовом, у судовому засіданні подав клопотання про уточнення позовних вимог. Просив суд ухвалити судове рішення, яким виділити в натурі окремий об'єкт, належний ОСОБА_1, загальною площею 394,45 кв.м., а саме приміщення другого поверху: з №39 по №58, ? частини приміщення №37 на другому поверсі, ? частини приміщень з №66 по №71 на третьому поверсі, а всього загальною корисною площею 310,85 кв.м. та підвальні складські приміщення №4, 5 та №14, що становлять 1/3 частини від загальної площі трьохповерхового нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на виділене в окремий об'єкт нерухоме майно, загальною площею 395,40 кв.м., а саме приміщення другого поверху: з №39 по №58, ? частини приміщення №37 на другому поверсі, ? частини приміщень з №66 по №71 на третьому поверсі, а всього загальною корисною площею 310,85 кв.м. та підвальні складські приміщення №4,№5 та №14, що становлять 1/3 частку від загальної площі трьохповерхового нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та залишити у спільному користуванні між співвласниками допоміжні приміщення підвалу, а саме: з №1 по №3, з №9 по №13 та з №15 по №20, загальною площею 86,8 кв.м., допоміжні приміщення першого поверху - №21 та №22, загальною площею 30,9 кв.м., приміщення другого поверху - №36 та №59, загальною площею 33,8 кв.м., приміщення третього поверху - №60 та №80, загальною площею 34,1 кв.м., всього у спільному користуванні 185,6 кв.м.

Крім того, в ході судового розгляду справи Відповідач № 2 за первісним позовом, 17 липня 2014 року подав зустрічну позовну заяву до Позивача за первісним позовом та Відповідача №1 за первісним позовом, про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що він разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласником трьохповерхового нежитлового будинку загальною площею 1368,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що згідно умов Договору купівлі-продажу (далі - Договір) від 22 грудня 2010 року та витягу комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про державну реєстрацію прав №28727565 від 20 січня 2011 року, частка належна йому у спільному майні становить 1/3 частини. Просить суд ухвалити судове рішення, яким виділити в натурі в окремий об'єкт належний йому об'єкт нерухомого майна, а саме приміщення першого поверху з №21 по №41 загальною площею 342,70 кв.м. та підвальні приміщення №1,2,4,14-20 загальною площею 114,20 кв.м., а всього 456,90 кв.м., що становлять 1/3 частини від загальної площі трьохповерхового нежитлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на виділене в окремий об'єкт нерухоме майно, а саме приміщення першого поверху з №21 по №41, загальною площею 342,70 кв.м. та підвальні приміщення №1,2,4,14-20 загальною площею 114,20 кв.м., а всього 456,90 кв.м., що становлять 1/3 частини від загальної площі трьохповерхового нежитлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник Позивача за первісним позовом, первісний позов, з урахуванням уточнень до нього, підтримав у повному обсязі, просив суд первісний позов задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідач №1 за первісним позовом, Відповідач №2 за первісним позовом та його представник, у судовому засіданні первісний позов не визнали, просили суд у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічні позовні вимоги Відповідач №1 за первісним позовом не визнав, просив суд у задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки вказані позовні вимоги порушують його права, як співвласника спірного приміщення. Зауважив також, що відбулося перепланування будівлі.

Відповідач №2 за первісним позовом та його представник, зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить первісний позов та зустрічний позов такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, з таких обставин.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 22 грудня 2010 року (далі - Договір), нежитловий будинок, загальною площею 1368, 90 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частках, яка становить 1/3 частину, є власністю ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно (а.с. 6-7).

Згідно, витягу комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» про державну реєстрацію прав №28727565 від 20 січня 2011 року, 1/3 частина частки майна, нежитлового будинку, загальною площею 1368, 90 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 12-19).

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач за первісним позовом, звернувся до Відповідача № 1 за первісним позовом та Відповідача № 2 за первісним позовом, із пропозицією укласти відповідний договір та виділити йому у натурі 1/3 частини зі спільного майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2013 року, за клопотанням сторони Позивача за первісним позовом, у справі була призначена судово-будівельна експертиза, у зв'язку з чим цивільна справа була направлена до експертної установи.

Крім того, на адресу суду представником Позивача за первісним позовом, 11 червня 2013 року, подана заява про призначення судової будівельно-технічної експертизи на предмет визначення ринкової вартості об'єкту нерухомого майна, зокрема, трьохповерхового нежитлового будинку загальною площею 1368,90 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1, з приводу якого вирішується спір у даній справі, та у зв'язку з чим, вказана цивільна справа була витребувана із експертної установи (а.с. а.с. 67-68).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно Висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №7921/13-42 від 11 січня 2014 року, ринкова вартість об'єкта нерухомого майна - нежитлового будинку загальною площею 1368,90 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві приватної власності та який розташований на земельній ділянці 0,20 га станом на момент проведення дослідження, складає 12 899 145 (дванадцять мільйонів вісімсот дев'яносто дев'ять тисяч сто сорок п'ять) гривень (а.с. 71-87).

Крім того, згідно Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 1652/14-43 від 05 червня 2014 року, виділення частки нерухомого майна з нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 можливе за умови відступу від розміру ідеальної частки у спільній власності (1/3), вираженої в еквіваленті корисної площі (а.с. 124-138).

При цьому допитаний в судовому засіданні в якості судового експерта ОСОБА_6 суду показав, що при проведенні огляду спірного приміщення до всіх приміщень спірної будівлі він потрапити не зміг. Зазначив, що прибудов і надбудов приміщення не має. Вказав також, що площа могла змінитися лише тоді, коли в тих приміщеннях, куди він не зміг потрапити, були знесені перегородки. Тим самим, зауважив, що перепланування, впливає на внутрішню площу приміщення.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно частини 1 статті 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом статті 357 Цивільного кодексу України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом частини 3 статті 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-130цс13, в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержання дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримане право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт (3.4.1. Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі - Методичні рекомендації № 146).

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2.-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі -ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146)

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, аналіз зазначених норм права діє підстави для висновку про те, що не підпадають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Судом встановлено, що в ході експлуатації спірне приміщення зазнало перепланування, оскільки змінилася кількість приміщень в ньому, чого не заперечували сторони у справі. Тим самим, спірний об'єкт нерухомого майна втратив тотожність із тим об'єктом нерухомого майна, на який сторонами у справі було отримано право власності згідно договору купівлі-продажу.

За таких обставин, суд знаходить первісний та зустрічний позов такими, що задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, на підставі статтей 316, 355, 356, 357, 358, 367 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :