Справа 206/2004/15-ц
Провадження 6/206/97/15
У Х В А Л А

"21" квітня 2015 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Сухоруков А.О.,

за участю секретаря: Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську подання начальника відділу Самарської державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла, суд -

ВСТАНОВИВ :

21 квітня 2015 року начальник відділу Самарської державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, посилаючись на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 206/1502/14-ц від 16.10.2014р. виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 71267,17грн. Державним виконавцем 20.10.2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено її сторонам, надано строк боржнику для самостійного виконання рішення до 27.10.2014 року. Боржником в наданий строк рішення самостійно не виконано. У зв'язку з чим було розпочато примусове виконання рішення. 09.02.2015 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем мешкання боржника під час якого вийшла боржник та повідомила, що грошей у неї не має та допускати державного виконавця до приміщення вона не буде про, що було складено акт, від підпису боржник відмовилася. Наступний вихід було здійснено 13.02.2015 року під час якого було встановлено, що двері до приміщення зачинено та на стукіт та дзвінки ніхто не відкриває про, що було складено акт. Оскільки, необхідно перевірити майновий стан боржника за адресою мешкання, але це не можливо вчинити, через те, що боржник не допускає державного виконавця до приміщення. На підставі викладеного просить суд винести ухвалу про примусове входження до житла боржника (а.с.1).

Ст. 376 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Вивчивши доводи подання, матеріали справи, суд знаходить неможливим дозволити примусове входження до житла ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: вулиця Новаторська, будинок 57 в м. Дніпропетровську з метою виконання виконавчих дій про стягнення боргу.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Самарському ВДВС ДМУЮ Дніпропетровської області знаходиться виконавчий лист від 16.10.2014 року № 206/1502/14-ц виданий Самарським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 71267,17грн. (а.с.6-7).

Згідно наданого акту державного виконавця від 13.02.2015 року доступ до житла боржника за адресою м. Дніпропетровськ по вулиці Новаторська, буд. 57 в м. Дніпропетровську є неможливим (а.с.2-3).

Згідно акту державного виконавця без дати, вийшла боржник, до будинку не пустила, відмовилася від підпису у акті. Підписи понятих відсутні (а.с.4-5).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень та сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України, стаття 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчим документом в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

З наданих суду матеріалів не вбачається, що державним виконавцем були вжиті заходи, щодо виявлення наявності у боржника коштів в установах банків, та інших кредитних організаціях, наявності рахунків в цінних паперах у депозитаріях, та цінних паперів на які можливо звернути стягнення.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, судом зазначається про те, що державний виконавець просить дати дозвіл на примусове проникнення за адресою по вулиці Новаторська, буд. 57 в м. Дніпропетровську, проте жодного підтвердження про перешкоди не надано. В акті на який посилається державний виконавець взагалі відсутні підписи понятих. Дані про те, що у вказаному житловому приміщенні знаходиться майно чи кошти боржника в матеріалах подання відсутні.

Крім того, суду на надано доказів того, що боржнику належить на праві власності домоволодіння за адресою вулиця Нлваторська, будинок 57 у місті Дніпропетровську.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням.

Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Таким чином достатні правові підстави для примусового проникнення в житлове приміщення згідно вимог статті 376 ЦПК України суду не доведено.

З цих підстав, мотиви подання не можна визнати обґрунтованими, а тому подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 376 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника відділу Самарської державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: А.О. Сухоруков