У х в а л а

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Закропивного О.В., Лесько А.О., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служби автомобільних доріг у Львівській області про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою Служби автомобільних доріг у Львівській області на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») завдану йому майнову шкоду у розмірі 4 270 грн 36 коп., моральну шкоду у розмірі 4 тис. грн. та судові витрати.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що він є власником автомобіля «Nissan Juke» державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 10 лютого 2013 року він разом з дружиною та ОСОБА_2 рухався по автомобільній трасі Львів-Тернопіль в напрямку м. Львова. Зазначав, що близько 17.00 годин вказаний автомобіль під його керуванням, який рухався зі швидкістю приблизно 50-60 км/год., потрапив у вибоїну на дорозі, внаслідок чого було пошкоджено колеса автомобіля, а тому він був змушений викликати шино-монтажну службу та працівників державтоінспекції (далі - ДАІ). Працівники шино-монтажної служби виявили пошкодження лівого переднього та лівого заднього коліс автомобіля, про що склали відповідний акт, в якому зазначили, що причиною пошкодження шин на автомобілі позивача могла бути вибоїна на дорожньому полотні. Також працівниками шино-монтажної служби було проведено ряд монтажних робіт, для приведення автомобіля до справного технічного стану, з метою забезпечення продовження безпечного руху на ньому, вартість яких у загальній сумі становила 701 грн. Вартість двох пошкоджених автомобільних шин, які не підлягали реставрації становила 3 250 грн. Працівники ДАІ прибувши на місце дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП) склали протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та вилучили у нього посвідчення водія. При цьому, було складено схему місця ДТП, згідно якої глибина ями (вибоїни), у яку потрапив автомобіль позивача становила 0.12м, її ширина 0.6м, а довжина 0.7м, що не відповідає вимогам п.3.1.2 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди». Вказував, що працівниками ДАІ при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не було вказано, що ДТП сталася внаслідок неналежного утримання автомобільної дороги. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 6 березня 2013 року було закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказував, що бездіяльністю служби автомобільних доріг ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» йому завдано майнову шкоду. Також вказував, що йому було завдано й моральну шкоду, яку він оцінив у 4 тис. грн, оскільки внаслідок ДТП порушився звичайний режим його життя та робочий графік, він відчував душевний дискомфорт, витрачав багато вільного часу при підготовці до судового процесу.

Судом першої інстанції 28 листопада 2013 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Службу автомобільних доріг у Львівській області.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 4 048 грн 92 коп. та судові витрати у розмірі 230 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Служба автомобільних доріг у Львівській області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив із того, що відповідальною за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування є Служба автомобільних доріг у Львівській області, оскільки саме вона, будучи зобов'язаною забезпечити (створити) безпечні умови дорожнього руху, цього обов'язку не виконала.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, при цьому зазначив, що причиною дорожньо - транспортної пригоди було незадовільне експлуатаційне утримання автомобільної дороги Львів - Тернопіль, управління якою здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи у управління на місцях.

З таким висновком суду не можна погодитись з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що автомобільна дорога Н-02 «Львів - Тернопіль» включена до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2006 року № 865, як національна автомобільна дорога і належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор). Ділянка даної дороги від 55 км + 750 м знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг.

Отже, власником дороги Н-02 «Львів - Тернопіль» є держава, яка уповноважила Державну службу автомобільних доріг України (Укравтодор) в особі Служби автомобільних доріг здійснювати управління ділянкою дороги від 55 км + 750 м.

Між Службою автомобільних доріг (замовник) і ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (підрядник) було укладено договір № 03-02/12, за умовами якого Служба автомобільних доріг доручила підряднику і зобов'язалася прийняти і оплатити виконання робіт з поточного (планово-попереджувального) ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області протяжністю 8 378,7 км у межах виділених фінансових ресурсів (57 915 793 грн з урахуванням ПДВ) згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, зокрема «Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України», «Класифікації робіт з ремонтів автомобільних доріг загального користування», «Класифікацій робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування». У свою чергу, ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» зобов'язалось на свій власний ризик виконати роботи, доручені йому замовником.

Також сторони передбачили, що відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством. При цьому ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» несе відповідальність за: незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних робіт (послуг), якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди; неналежне надання послуг (невиконання робіт), в межах виділених коштів на фінансування. У цьому випадку підрядник бере на себе зобов'язання з врегулювання спорів при виникненні дорожньо-транспортних пригод, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків, які виникли на автомобільних дорогах, що знаходяться на експлуатаційному утриманні у підрядника.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Правила) встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вказані Правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1).

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 315 ЦПК України, на зазначені положення закону уваги не звернув, належним чином доводів апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Львівській області не перевірив, не зазначив в ухвалі конкретних обставин та фактів, що спростовують доводи апеляційної скарги, не врахував, що саме невиконання вищевказаних обов'язків ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» перебуває у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди і її наслідками - пошкодженням автомобіля, та дійшов передчасного висновку про стягнення з Служби автомобільних доріг у Львівській області збитків, завданих позивачу.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатись законною й обґрунтованою, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Львівській області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 червня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко