Справа № 462/400/15 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/5007/15 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи - Львівське комунальне підприємство «Сяйво», Львівська міська рада, про визнання розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради незаконним, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом, в якому просила скасувати як незаконне розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 16.05.2013 року № 285 про погодження мешканцям квартири АДРЕСА_1 технічну можливість проведення розширення квартири № 17 за рахунок приєднання приміщення загального користування: коридору та вбиралень.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження за її позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради /3-ті особи: ЛКП «Сяйво», Львівська міська рада/ в частині визнання розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради незаконним, роз'яснено позивачу про його право звернутись до Залізничного районного суду м. Львова як адміністративного суду з даними позовними вимогами у порядку, передбаченому КАС України.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає її незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі було роз'яснено, що вимога, за якою позивачу відмовлено у відкритті провадження,має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. 01 квітня 2015 року до Залізничного районного суду м. Львова, як місцевого адміністративного суду було подано позов про визнання незаконним рішення Залізничної районної адміністрації у формі розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 16 травня 2013 року № 285. 10 червня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою закрив провадження в адміністративній справі № 462/2476/15-а за позовом ОСОБА_2 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи - ЛКП «Сяйво», Львівська міська рада, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, про визнання незаконним рішення Залізничної районної адміністрації у формі розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 16 травня 2013 року № 285. В ухвалі від 10 червня 2015 року у даній справі Залізничний районний суд зазначив, що на його переконання цей спір носить приватноправовий характер та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що дана справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач звернувся до суду із вимогами скасувати як незаконне розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, який є суб'єктом владних повноважень.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. ст. 2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінський функцій.

При цьому невід'ємним критерієм розмежування справи, що розглядається за правилами цивільного судочинства, від справи, що розглядається за правилами адміністративного судочинства, є характер спірних правовідносин.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 п. 10 ст. 16 ЦК України).

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права.

Як вбачається з матеріалів справи розпорядженням в.о. голови Залізничної РА ЛМР № 285 від 16.05.2013 року відповідачам ОСОБА_4 погоджено технічну можливість проведення перепланування квартири (а.с. 52).

Згідно п. 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Наведене свідчить, що в даному випадку виник спір про право (цивільне), який полягає у незаконному погодженні Залізничною райадміністрацією фізичним особам - відповідачам по справі технічної можливості проведення перепланування їхньої квартири за рахунок приєднання приміщення загального користування - спільного коридору та вбиралень, що перешкоджає позивачці у належному користуванні її майном.

Зважаючи на викладене, оскаржувану ухвалу слід скасувати з підстав, передбачених п. 4 ст. 311 ЦПК України - порушення норм процесуального права, які привели до неправильного вирішення питання, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.