Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/837/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
Провадження №22-ц/778/5627/15 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Міське комунальне підприємство «Основаніє», про визнання недійсним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на майно, договорів дарування, виселення та вселення у кімнату, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - МКП «Основаніє», про визнання недійсним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на майно, договорів дарування, виселення та вселення у кімнату, який згодом уточнив.

В обґрунтування позову зазначав що він є наймачем кімнати площею 12,4 кв.м. у АДРЕСА_1, яка була виділена у його користування рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 13.03.2003 року. На підставі цього ж рішення ОСОБА_5 була виділена у користування кімната 16,8 кв.м. Кожному з користувачів був відкритий окремий особовий рахунок.

У листопаді 2014 року в процесі підготовки документів на приватизацію житла йому стало відомо, що на підставі розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району №364 від 18.06.2014 року та свідоцтва про право власності від 18.06.2014 року ОСОБА_5 приватизувала виділену у його користування кімнату площею 12,4 кв.м., а 08.12.2014 року за договором дарування відчужила її ОСОБА_6

17 лютого 2015 року ОСОБА_6 подарувала спірну кімнату ОСОБА_7, який вселився у неї та використовує для власного проживання.

Зазначав, що ОСОБА_5 незаконно приватизувала виділену у його користування кімнату, а в подальшому як незаконний власник уклала договір дарування спірної кімнати,який суперечить чинному законодавству, чим порушила його житлові права.

Враховуючи вищевикладене просив суд визнати недійсним та скасувати розпорядження №364 від 18.06.2014 року районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району; визнати недійсним свідоцтво про право власності на кімнату площею 12, 4 кв.м. у АДРЕСА_1 від 18.06.2014 року; визнати недійсним договір дарування 12/25 квартириАДРЕСА_1 від 08.12.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати недійсним договір дарування 12/25 квартири АДРЕСА_1 від 17.02.2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7; виселити ОСОБА_7 з кімнати площею 12,4 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1; вселити його до кімнати площею 12,4 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Судом встановлено, що на підставі обмінного ордеру № 61 від 04.02.1984 р. ОСОБА_3 на сім'ю з трьох осіб у складі дружини ОСОБА_8 та дочки ОСОБА_5 була надана у користування житлова площа у квартирі АДРЕСА_1,яка складається з двох ізольованих кімнат розміром 12,4 кв.м.та 16,8 кв.м. (а.с. 153)

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13.03.2003 р. був змінений договір найму житлового приміщення вказаної квартири,виділена у користування ОСОБА_3 кімната площею 12,4 кв.м.,відповідачці ОСОБА_5 виділена кімната 16,8 кв.м. (а. с. 7-8)

На підставі зазначеного судового рішення договір найму жилого приміщення відповідно до ст. 61 ЖК України із житлово-експлуатаційною організацією не укладався.

З довідок ,виданих ОСОБА_3.24.11.2005 року та ОСОБА_5. 03.12.2005 р. вбачається,що на підставі рішення суду від 13.03.2003 р., був розділений особовий рахунок НОМЕР_1 та

відкриті окремі особові рахунки на житлову площу у квартирі АДРЕСА_1,а саме:ОСОБА_3 особовий

рахунок НОМЕР_1,ОСОБА_5 особовий рахунок НОМЕР_2(а.с.9)

Відповідно до особового рахунку НОМЕР_2,загальний розмір

житлової площі ,яку займала ОСОБА_5,становить 20,04 кв.м.,з них площа кімнати 12,4 кв.м. (а.с.169)

Відповідно до особового рахунку НОМЕР_1, загальний розмір житлової площі ,яку займав ОСОБА_3,становить 27,16/28,06 кв.м., з них площа кімнати 16,8 кв.м. (а.с. 85)

Отже судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те,що ОСОБА_3.з 13.03.2003 р. був наймачем саме спірної кімнати площею 12,4 кв.м.,оскільки відповідного договору найму із житловим органом він не укладав,а саме по собі рішення суду такого договору не замінює,а є лише підставою для його укладання.

Також суд дійшов вірного висновку про те, що приватизація частини комунальної квартири за вказаною вище адресою відбулася з додержанням вимог статті 65-1 ЖК України, статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до встановленого порядку та процедури, тому є законною за своєю формою.

Посилання апеляційної скарги на рішення суду від 2003 року про зміну порядку користування спірної квартири як на підстави позову являється необґрунтованим оскільки судом надана правильна юридична оцінка цієї обставині з посиланням на те, що поз-ивачем рішенням про зміну прав та обов'язків сторін не було реалізовано його виконанням. Суд розглянув справу на підстави порядку користуванням який фактично склався між сторонами.

Отже доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: