Справа № 139/96/15-ц Провадження № 22-ц/772/1145/2015Головуючий в суді першої інстанції Коломійцева В. І.
Категорія 59Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М.В, суддів ПанасюкаО.С. та РибчинськогоВ.П, з участю секретаря ТопольськоїВ.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради на рішення Мурованокуриловецького районного суду від 20 лютого 2015р. у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради як органу приватизації житлового фонду територіальної громади Мурованокуриловецької селищної ради про визнання дій та рішення органу приватизації протиправними, --

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015р. ОСОБА_3. звернулася в суд з даним позовом. Зазначила, що рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради №3 від 23.01.2015р. їй та членам її сім'ї вже не вперше було безпідставно відмовлено у наданні дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_1. Просила визнати протиправними дії та рішення відповідача, який на підставі п.1 рішення 38-ї сесії 6-го скликання Мурованокуриловецької селищної ради №797 від 16.05.2014р. діє як орган приватизації житлового фонду цієї територіальної громади (а.с.25). Також просила суд зазначити у рішенні, що відповідач був не вправі відмовляти їй у приватизації вказаної квартири.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 20 лютого 2015р. зазначений позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконними дії відповідача, пов'язані з винесенням рішення про відмову в наданні дозволу на приватизацію квартири, а також визнано протиправним і скасовано само рішення виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради №3 від 23.01.2015р. щодо такої відмови. Цим же рішенням суд першої інстанції залишив без задоволення вимогу ОСОБА_3, згідно з якою вона просила зазначити, що відповідач був не вправі відмовляти їй у наданні дозволу на приватизацію квартири.

ОСОБА_3 не подавала апеляційну скаргу на дане рішення щодо часткової відмови у задоволенні заявлених нею вимог.

Виконавчий комітет Мурованокуриловецької селищної ради, у своїй апеляційній скарзі просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким повністю відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову. Вважає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не з'ясував дійсні обставини справи, не врахував належним чином заперечення відповідача проти заявлених вимог, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції представник виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради - ДавидовГ.І. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_5, який представляє інтереси ОСОБА_3, просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну. При цьому уточнив, що незаконні дії відповідача він ототожнює з зазначеним вище рішенням органу приватизації, яке позивачка просила скасувати як неправомірне.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав :

Визнаючи незаконними дії відповідача і скасовуючи рішення виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради №3 від 23.01.2015року (як уточнив представник ОСОБА_3- ОСОБА_5, він ототожнює незаконні дії з рішенням виконавчого комітету) суд правильно виходив з невідповідності чинному законодавству підстав, з яких відповідач відмовив позивачці у наданні дозволу на приватизацію квартири.

Так, у рішенні виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради №3 від 23.01.2015р(а.с.19) зазначено, що квартира АДРЕСА_1 в користування посадовим особам прокуратури на період виконання ними посадових обов'язків. При цьому позивачка зовсім не мала відношення до органів прокуратури, а члени її сім'ї у прокуратурі вже не працюють. Їх вселення відбулося з порушенням вимог ст.58 ЖК України, а тому вони проживають там неправомірно і підлягають виселенню.

Таку підставу для відмови у приватизації житла суд правильно вважав незаконною. Адже чинним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13 серпня 2012р. Мурованокуриловецькій селищній раді було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про виселення з зазначеної квартири як зі службового житла. Вказаним рішенням встановлено, що дана квартира надавалася сім'і ОСОБА_3 не як службове житло, тобто не в порядку, визначеному ст.ст.118-122 ЖК України (а.с.60-61). А згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка і члени її сім'ї продовжують безпідставно проживати у цій квартирі, колегія суддів до уваги не бере, оскільки зрозумілого обгрунтування щодо того, хто і яким чином надавав їм дозвіл на вселення і на якій підставі здійснено їх реєстрацію, відповідач так і не навів.

Також не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на те, що позивачка і члени її сім'ї вже нібито втратили право користування цим житлом у зв'язку з їх відсутністю там більше шести місяців. Адже згідно ст.72 ЖК України питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. А судового рішення про визнання позивачки та інших такими, що втратили це право, відповідач так і не надав.

При цьому колегія суддів не бере до уваги інші доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції таких обставин :

- що позивачкою та членами її сім'ї не додано повного пакету документів, визначеного Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян;

- що всупереч положенням ст.ст.7,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у даному випадку відсутня письмова згода усіх членів сім'ї позивачки та інших осіб, які там проживають;

- що квартира належить до житла державного і громадського жилого фонду (це твердження відповідача суперечить його ж доводам про те, що житло є службовим).

Адже зазначені обставини не входили до числа підстав, з яких позивачці та членам її сім'ї відмовлено у наданні згоди на приватизацію житла згідно з рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради №3 від 23.01.2015р.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради відхилити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду від 20 лютого 2015р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :