РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мамалуй М.В.

при секретарі Черкасовій О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, державного підприємства Добропіллявугілля, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля виробничий структурний підрозділ Шахтоуправління Добропільське, про відшкодування моральної шкоди.

17 червня 2015 року позивачем були уточнені позовні вимоги щодо залучення у якості співвідповідача державного підприємства Добропіллявугілля по відшкодуванню моральної шкоди спричиненої виробничою травмою, що була отримана ОСОБА_1 у 2007 році.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він із лютого 1997 року по жовтень 2014 року працював на шахті Білицька, під час виконання трудових обовязків він двічі отримав виробничі травми.

Так, 02 липня 2007 року він отримав травму під час виконання трудових обовязків на вказаному підприємстві. За даним фактом адміністрацією шахти був складений акт розслідування нещасного випадку від 04 липня 2007 року, а 04 листопада 2008 року йому вперше було встановлено МСЕК 25 % втрати професійної працездатності.

20 лютого 2014 року при виконанні трудових обовязків він знову отримав травму. За даним фактом був складений акт розслідування нещасного випадку від 31 грудня 2014 року, та висновком МСЕК від 03 березня 2015 року йому було встановлено 40% втрати професійної працездатності.

Таким чином, за час роботи на шахті він отримав за сукупністю 65% втрати професійної працездатності, 3 групу інвалідності, що підтверджується висновком МСЕК. У звязку зі шкодою, що була спричинена його здоровю, він зазнав фізичного болю, довгий час перебував на лікуванні, втратив роботу, не може допомагати своїй сімї, все це призвело до втрати нормальних життєвих звязків, вимагає додаткових зусиль для організації його життя, спричиняє моральні страждання.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав уточнений позов, просив задовольнити його в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримав уточнені позовні вимоги позивача і просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Також пояснив, що довідкою обласного МСЕК позивачу встановлено 65% (за сукупністю) втрати професійної працездатності у зв'язку виробничими травмами, які позивач отримав не зі своєї вини, а з вини відповідача, через порушення технології виробництва. Вважає, що факт втрати професійної працездатності встановлений відповідно до норм законодавства, тому не потребує проведення додаткових експертних досліджень щодо взаємозвязку моральних страждань, які відчуває позивач із втратою здоровя.

Представник відповідача ДП Добропіллявугілля та ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, позов не визнала. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України №212 від 22 листопада1995 р., яким затверджено Порядок встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності, згідно якого обовязок по встановленню факту заподіяння моральної шкоди працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, повязаним із виконанням ним трудових обов'язків, покладено на медико-соціальні експертні комісії (МСЕК). У довідці МСЕК відносно позивача була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 65% (за сукупністю), але не міститься свідчень про те, яку моральну шкоду заподіяно і в якому розмірі. Вважає, що факт моральних страждань позивачем не доведено. На підставі наведеного просить відмовити в позові в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у підземних умовах з 18 лютого 1997 року по 20 жовтня 2014 року працював на ДП Добропіллявугілля шахта Білицька. 01 листопада 2011 року ДП Добропіллявугілля реорганізовано через приєднання до орендаря ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля (а.с.4-6).

02 липня 2007 року ОСОБА_1 отримав травму під час виконання трудових обовязків на шахті Білицька. За даним фактом адміністрацією підприємства був складений акт розслідування нещасного випадку № 23 за формою Н-1 від 04 липня 2007 року (а.с.7). 16 жовтня 2007 року ОСОБА_1 вперше було встановлено висновком МСЕК 25 % втрати професійної працездатності за травмою 02 липня 2007 року (а.с.36).

20 лютого 2014 року при виконанні трудових обовязків на шахті Білицька ОСОБА_1 отримав виробничу травму. За даним фактом підприємством був складений акт розслідування нещасного випадку № 13 за формою Н-1 від 31 грудня 2014 року. З акту вбачається, що виробнича травма виникла через незадовільний стан гірничої виробки, невиконання посадової інструкції (а.с.15-16). Протоколом засідання комісії з питань охорони праці ВСП Шахтоуправління Добропільське ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля №2 від 12 березня 2015 року встановлено порушення ОСОБА_1 вимог законодавства про охорону праці, що стало причиною нещасного випадку 20 лютого 2014 року (а.с.26-27).

Згідно висновку МСЕК від 03 березня 2015 року ОСОБА_1 встановлено 40% втрати професійної працездатності за виробничою травмою від 20 лютого 2014 року (за сукупністю встановлено 65% втрати професійної працездатності (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 неодноразово проходив тривале лікування у різних медичних закладах з приводу професійної травми (а.с.9-14, 20-25).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю ОСОБА_1 заподіяно з вини відповідача. Це підтверджується вищевказаними актами розслідування, в яких встановлений факт роботи ОСОБА_1 у шкідливих підземних умовах на шахті, а також вина підприємства у шкоді, що була спричинена здоровю робітника. З акту розслідування вбачається, що виробнича травма виникла через незадовільний стан гірничої виробки, невиконання посадової інструкції.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача на шахті не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП, оскільки були шкідливими та небезпечними, та стали причиною втрати професійної працездатності та встановлення 3 групи інвалідності ОСОБА_1

Пошкодженням здоров'я внаслідок виробничих травм завдано позивачеві моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що у зв'язку з цим ОСОБА_1 дійсно вимушений змінити звичайний образ життя, потребує постійного медичного лікування.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25 травня 2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про право потерпілого на відшкодування моральної шкоди суд керується тим, що право на отримання потерпілим виплати компенсації за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення їй стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії.

З врахуванням цього, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до державного підприємства «Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок виробничої травми у 2007 році, та ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок виробничої травми у 2014 році, втрата працездатності встановлена висновками МСК у 2007 та 2015 році відповідно.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

На момент виникнення правовідносин можливість відшкодування моральної шкоди, спричиненої робітнику ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням ним трудових обовязків, передбачалась Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів 23 червня 1993 року № 472, відповідно до п. 11 яких: моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат.

Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, ступінь втрати ним професійної працездатності, суд вважає за необхідне стягнути з державного підприємства «Добропіллявугілля» на користь позивача 9000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь позивача 13500 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, врахувавши встановлену ступінь порушення ОСОБА_1 вимог законодавства про охорону праці, що стало причиною нещасного випадку 20 лютого 2014 року.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення 65000 гривен в порядку відшкодування моральної шкоди суд не знаходить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності.

Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок спричиненої травми та професійного захворювання, суд не може, оскільки це твердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи відповідача, з приводу того, що факт моральних страждань позивачем не доведений, не заслуговують на увагу, оскільки у п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, державного підприємства Добропіллявугілля, про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, юридична адреса: вул. Красноармійська, буд. 1А, м. Добропілля, м. Білицьке, Донецька область 85043, р/р 1951 , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 25 березня 1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в рахунок відшкодування моральної шкоди 13500 грн. (тринадцять тисяч пятсот) гривень.

Стягнути з державного підприємства Добропіллявугілля, юридична адреса: пр.. Шевченко, 2 м. Добропілля, Донецька область 85043, р/р 1068, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 25 березня 1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в рахунок відшкодування моральної шкоди 9000 грн. (девять тисяч) гривень.

В інших вимогах відмовити.

Стягнути в рівних частинах з товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля і державного підприємства Добропіллявугілля, судовий збір на користь держави в розмірі 243.60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) на р/рахунок 0035, код платежу 22030001, МФО 834016, банк отримувач - ДУ ДКУ Донецької області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Повний текст рішення складено 28 липня 2015 року власноручно в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Головуючий суддя М.В.Мамалуй

27.07.2015