АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/620/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/656/К/15 інстанції - Бардін О.С.
Категорія 27 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Грищенко Н.М.,

при секретарі - Трофименко О.О.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 005-26000-250909 від 25 вересня 2009 року в розмірі 6844 грн. 36 коп.

У квітні 2014 року ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ "Дельта Банк" про визнання вищезазначеного кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 з 1983 року перебуває на обліку в Криворізькому психоневрологічному диспансері Дніпропетровської обласної ради, є інвалідом 2-ї групи, непрацездатна. Робітники банку не мали права укладати з нею договір без належної перевірки її матеріального стану, стану здоров'я та без поручителя. Крім того, кредитний договір містить відомості, які не відповідають дійсності, оскільки в 2009 році дохід ОСОБА_2 складав 596,34 грн. на місяць, а не як зазначено у ньому - 1400 грн. Вважає, що банк не має права перекладати на позичальника відповідальність за службову недбалість та непрофесіоналізм своїх працівників, тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати недійсним кредитний договір № 005-26000-250909 від 25.09.2009 року.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2014 року вищезазначені позовні заяви об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2015 року позовна заява ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без розгляду.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні її позовних вимог до ПАТ "Дельта Банк" про визнання кредитного договору недійсним.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, не з'ясував стан здоров'я позивача, не звернув увагу на те, що договір укладений з численними порушеннями норм чинного законодавства, зокрема, під час укладення договору позичальник не був повідомлений про умови кредитування, договір не містить таку істотну умову як ціна, укладений без надання позичальником довідки про доходи, а також містить несправедливі умови.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 005-26000-250909 за умовами якого ТОВ "КБ "Дельта" надало ОСОБА_2 кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 1100 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні договору сторонами було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними, на момент його укладення договору усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та його погашення згідно умов даного договору. Доказів, які б спростовували ці факти, суду не надано. Укладений сторонами договір відповідає вимогам законодавства. За вищевказаним договором Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому договором, що не заперечувалося сторонами. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що відповідач ОСОБА_2 після укладення договору здійснювала платежі на погашення заборгованості. І оскільки, позивачем не надано суду належних доказів того, що її волевиявлення не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, як і не доведено інших підстав, передбачених законом для визнання правочину недійсним, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору № 005-26000-250909 від 25.09.2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта" (правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк") недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, згідно ч.ч. 1,2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як убачається із матеріалів справи, 25 вересня 2009 року між ТОВ "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 005-26000-250909.

Договір вчинено у встановленій законом формі. Його зміст не суперечить вимогам Цивільного Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало їх внутрійшній волі.

Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тобто ТОВ "КБ "Дельта" надало ОСОБА_2 кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії встановивши на день укладення договору ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 1100 грн., а позивач користувалася кредитними коштами, здійснюючи у період з 11 листопада 2009 року по 26 червня 2012 року платежі на погашення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк не мав права укладати з ОСОБА_2 кредитний договір, так як вона з 1983 року перебуває на обліку в Криворізькому психоневрологічному диспансері Дніпропетровської обласної ради, є інвалідом 2-ї групи, непрацездатна та не може відповідати за свої дії на увагу не заслуговують, оскільки у встановленому законом порядку позивач недієздатною не визнана. Представник позивача питання щодо застосування правових наслідків вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, у позовній заяві не ставила, як не заявлялося клопотання про призначення відповідної судово-психіатричної експертизи для визначення стану її сестри ОСОБА_2 у момент укладення правочину.

Крім того ОСОБА_2 надано належним чином завірену довіреність, якою нею було уповноважено ОСОБА_3 представляти її інтереси в суді в якості представника на всіх стадіях судового процесу з усіма правами, які надані позивачу та відповідачу до правових норм ЦПК.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що під час укладення договору позичальник не був повідомлений про умови кредитування, а сам договір не містить таку істотну умову як ціна, оскільки позичальник була ознайомлена з умовами договору, про що свідчить її власноручний підпис, а пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення договору було встановлено ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 1100 грн.

Інші доводи представника позивача колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: