Справа № 308/6538/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м.Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Стефанишин М.М.

при секретарі - Савчур С.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Худлівської сільської ради Ужгородського району про визнання протиправним і скасування протоколу узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування, рішення Худлівської сільської ради про затвердження такого, технічної документації із землеустрою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності на земельну ділянку згідно даного свідоцтва, -

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2015року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказує, що є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Худльово, вул.Підгірна, буд. 22, який успадкувала після смерті батька - ОСОБА_6 У 2014 році власник сусіднього домоволодіння ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення шкоди. Підставою для звернення ОСОБА_3 в суд з позовом стало нібито порушення нею ОСОБА_5 межі земельної ділянки на ширину 30 см., що призвело до завдання шкоди будинку ОСОБА_7 Зазначає, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 26.01.2015р. року позов було задоволено частково, в частині стягнення матеріальної шкоди відмовлено. В частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - залишено без змін.

Позивачка вказує, що з матеріалів цієї справи їй стало відомо, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0956 га., за адресою с. Худльово, вул. Підгірна, буд. 20, кадастровий номер :11:017:0001. Отриманню відповідачкою земельної ділянки передувала процедура вирішення цивільного спору між нею та ОСОБА_3 Так, відповідно до рішення сільської ради від 29.02.2012 року за №'30, ОСОБА_3 отримала дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку та нею було виготовлено відповідну технічну документацію. Зазначає, що геодезичні заміри були зроблені таким чином що частина земельної ділянки (30 см.) яка закріплена за будинком позивачки та позначена існуючим межовим знаком - бетонним фундаментом огорожі нібито увійшла до ділянки відповідачки.

Вказує на те, що даний межовий знак був встановлений ще при будівництві сусідніх будинків і з ним погоджувалися усі попередні власники будинків. Однак, при виготовленні технічної документації всупереч існуючим межовим знакам ОСОБА_3 не звернулася до позивачки щодо погодження межі та дане питання було вирішено посадовими особами узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування, всупереч чинному законодавству з порушенням процедури, без повідомлення суміжних користувачів земельної ділянки, та комісія виходила лише з пояснень та доводів відповідачки, що і

зумовило прийняття незаконного рішення.

Просить суд визнати протиправними та скасувати протокол узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування Худлівської сільської ради за № 1 від 12.06.2012р., рішення Худлівської сільської ради від 19.07.2013 року за № 316 про затвердження протоколу та погодження меж між ділянками, рішення Худлівської сільської ради від 07.02.2013 року за № 223 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку кадастровий номер :11:017:0001 та передачу у власність такої ОСОБА_3, скасувати технічну документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0956 га., за адресою с. Худльово, вул. Підгірна, буд. 20, кадастровий номер :11:017:0001, скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.07.2013 року на земельну ділянку площею 0,0956 га., за адресою с. Худльово, вул. Підгірна, 5уд. 20, кадастровий номер :11:017:0001 та реєстрацію вказаного свідоцтва в реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 8 за ОСОБА_3 а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5- ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що на даний час у позивача відсутні будь які документи, що підтверджують право користування чи право власності на земельну ділянку за адресою с.Худльово, вул.Підгірна,22, та виготовлення зазначених документів не здійснюється на данй час.

Представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_3 у відповідності з приписами Земельного кодексу України реалізувала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки. При цьому прав інших землекористувачів земельних ділянок ніяким чином не порушувала, оскільки в останніх відсутні документи, які б посвідчували їх право користування земельною ділянкою, а також не надано доказів на підтвердження протиправності дій відповідача при оформленні технічної документації та суттєвих порушень при її затвердженні.

Представник відповідача Худлiвської сільської ради Ужгородського району ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, представником позивача ОСОБА_1 не надані суду належні та допустимі докази щодо порушення земельних прав позивача. Крім того, зазначив, що на розгляд спорів з приводу суміжного землекористування запрошувались власники та користувачі земельних ділянок, та проводилось обстеження земельної ділянки с.Худльово, вул. Підгірна,22. Внаслідок чого, землекористувачам було рекомендовано відновити межу між суміжними землекористувачами відповідно до схематичного плану, який був приєднаний до протоколу та рекомендовано дотримуватись правил добросусідства. У разі, якщо сторони спору не згідні з прийнятим рішенням узгоджувальної комісії, розяснено право звернутись до суду для вирішення спору.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.04.2014р. за позивачем ОСОБА_5 визнано право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за померлим 09.01.2001р. батьком ОСОБА_6 за адресою: с.Худльово, вул.Підгірна,22.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Худлівської сільської ради №1685 від 10.07.2012р. гр.ОСОБА_8 жительці с.Худльово, вул. Підгірна,22, за вказаним дворогосподарством згідно погосподарської книги, рахується земельна ділянка загальною площею 0,70 га, з них 0.15га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0.55 га для ведення особистого селянського господарства .

Рiшенням Худлiвської сiльської ради № 30 вiд 29.02.2012р. вiдповiдачу ОСОБА_3 надано дозвiл на складання технiчноi документацii iз землеустрою щодо посвiдчення права власностi на земельну дiлянку площею 0.1000 га для будiвництва та обслуговування житлового будинку i господарьких споруд в с.Худльово вул.Пiдгiрна, №20.

Вiдповiдно до протоколу №1 узгоджувальної комiсiї з розгляду земельних спорiв з приводу сумiжного землекористування вiд 12.06.2012року було відновлено межу між суміжними землекористувачами земельної ділянки с.Худльово, вул. Підгірна,20.

Рiшенням Худлiвської сiльської ради вiд 19.07.2013р. №316 затверджено протокол узгоджувальної комiсiї з розгляду земельних спорів між суміжними землекористувачами ОСОБА_9 та ОСОБА_8

В судовому засiданнi встановлено, що виготовлену та погоджену начальником управління Держкомзему в Ужгородському районі - ОСОБА_10, головним архітектором Ужгородського району - ОСОБА_11, головою Худлівської сільської ради ОСОБА_12, технічну документацію разом з актом погодження меж землекористування було затверджено рiшенням Худлiвської сiльської ради №233 вiд 07.02.2013р та передано гр. ОСОБА_13 у власнiсть земельну дiлянку 0.0956 га для ведення особистого селянського господарства в с.Худльово вул. Пiдгiрна №20.

Згідно свідоцтва на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданих реєстраційною службою Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області від 09.07.2013р., земельна ділянка в с.Худльово, Ужгородського району, по вул. Підгірна, 20, площею 0,0956 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Згідно ч.2 ст.4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка ратифікованю Україною (згідно Закону України №452/97-ВР від 15.07.1997р.), органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції органів місцевого самоврядування віднесено питання регулювання земельних відносин (п.34 ст.26, ст.33 Закону).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування , їх посадові особи, зобовязані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність прийняття сесією Худлівської сільською радою оскаржуваного рішення ради від 07.02.2013р. та затвердження технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0956 га для будівництва і обслуговування житлового будинку по вул.Підгірна №20 в с.Худльово, суд враховує те, що в силу вимог ст.ст. 12, 83 ч.1, 2 ЗК України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , відповідно до порядку встановленого ст. 118 ЗК України, на підставі ст.116 ЗК України і з урахуванням вимог ст.121 ЗК України, виключно органам місцевого самоврядування делеговано право розпоряджатися земельними ділянками в т.ч. і спірною, які знаходяться на території Худлівської сільської ради.

У зв'язку з тим, що рішенням сесії Худлівської сільської ради №30 від 29.02.2012 р. «Про надання дозволу» ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку в с.Худльово, вул. Підгірна №20, яка перебувала у її користуванні, рішенням сесії Худлівської сільської ради від 07.02.2013 року «Про затвердження технічної документації та посвідчення права власності на земельну ділянку» про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею - 0,0956 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Підгірна,20, здійснено з урахуванням проведених обмірів фактичного розміру земельної ділянки, сесія Худлівської сільської ради, в межах наділених повноважень та в спосіб, що передбачений Конституцією та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» з урахуванням вимог Земельного України, що були чинними в редакції на час виникнення спірних правовідносин, правомірно прийняла зазначені вище рішення.

Суд критично оцінює твердження представника позивача ОСОБА_1 з приводу того, що оскільки з позивачем ОСОБА_14 не було погоджено межі земельної ділянки, тому рішення Худлівської сільської ради від 19.07.2013р. «Про затвердження протоколу комісії земельних спорів», рішення від 07.02.2013р. за №233 та отримане ОСОБА_3 09.07.2013 р. оспорюване свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0956 га є незаконним та підлягають скасуванню, так як позивачу ОСОБА_5 на момент погодження відповідачем меж не належали ні суміжна земельна ділянка ні нерухоме майно. Інших належних та допустимих доказів щодо прав позивача на спірну частину земельної ділянки представник позивача - ОСОБА_1 суду не надав.

При цьому суд зазначає, що чинним законодавством України суд не наділений правом підміняти органи місцевого самоврядування в частині реалізації їх виключних повноважень - праві передавати у власність або користування фізичним або юридичним особам земельних ділянок.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.11.2013р. складеного головним спеціалістом відділу координаційної інспекційної діяльності Управління з контролю за використанням та охороною земель виявлено, що земельна ділянка за адресою:с.Худльово, вул.Підгірна,б.22,площею 0,0956 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд належить на праві власності ОСОБА_3 та при виконанні робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою проводилась кадастрова зйомка, яка відповідно до ч.2 п.Г ст.198 ЗК України передбачає розробку кадастрового плану , що включає розробку графічного документу, що відображає межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників, лінійні проміри між точками по межі земельної ділянки, розміщення обєктів нерухомості розташованих на земельній ділянці. Відповідно, встановлено, що гр. ОСОБА_8 самовільно зайнято частину земельної ділянки площею 0,0006 га (6кв.м.) 0,30 см на 20м., чим порушено вимоги ст.125,126 ЗК України.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.08.2013р. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області зясовано, що порушень вимог земельного законодавства при розробці та виготовленні технічної документації із землеустрою щодо посвідчення право власності на земельну ділянку гр.ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в с.Худльово, вул.Підгірна,20- перевіркою не виявлено.

В судовому засіданні представниками сторін підтверджено, що в судовому порядку дані акти перевірки сторонами не оскаржувались.

Крім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.05.2014р. ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_5 було встановлено та зобовязано усунути порушення прав власності ОСОБА_3 на землю шляхом відновлення стану захопленої ними належної останній на праві власності земельної ділянки а саме звільнення її земельної ділянки від встановленої огорожі та відновлення металевої огорожі (сітки) та труби металічної, що була встановлена та знищена на межі земельних ділянок №20 та №22 відповідно до кадастрового плану меж земельної ділянки кадастровий № :11:017:0001 ОСОБА_3 на території с.Худльово, вул.Підгірна,20. Стягнуто солідарно з відповідачів завдану майнову, моральну шкоду та витрати на проведення експертного дослідження.

Відповідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26.01.2015р. рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.05.2014р. в частині стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Як вбачається із змісту позовної заяви, зокрема, - позовних вимог, предметом спору є також оскарження рішення -протоколу узгоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів Худлiвської сiльської ради від 12.06.2012 року, що стосується звернення ОСОБА_3 про погодження порушених меж між земельними ділянками у с.Худльово вул.Пiдгiрна 20.

Виходячи з аналізу ст.ст. 126, 198 ЗК України у зміст терміну "погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами" покладений принцип добровільності вчинення зазначених дій суб'єктами земельних відносин, і чинним земельним законодавством не передбачено обов'язку щодо надання згоди у примусовому порядку на погодження меж земельної ділянки, у т.ч. і за рішенням суду.

З положень ст.198 ЗК України не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376.

Протокол №1 узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування від 12.06.2012р., яке не є рішенням органу місцевого самоврядування, носить рекомендаційний характер і спрямоване на мирне врегулювання земельних спорів. Згаданим протоколом не визначаються права та обов'язки щодо землекористування. Комісією встановлено межі земельних ділянок по фактичному користуванню, відповідно до акта обстеження та показу меж земельної ділянки. Встановлення ж меж земельної ділянки в натурі відповідачем здійснено на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою. Відповідно до ст. 123 Земельного Кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 125 Земельного Кодексу України в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, встановлено,що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до положень цієї статті, які діють на час розгляду даної справи, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує право на неї і його державної реєстрації. Відповідно до ст. 317 ЦК України, тільки власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_5 не надано жодного документа який підтверджував би право власності чи користування останньою суміжною земельною ділянкою за адресою: с.Худльово, вул.Підгірна,22. Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією, Земельного Кодексу України та іншими законами України,що регулюють земельні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України , власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Положеннями ч. 3 та ч. 5 ст. 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Рішення узгоджувальної комісії, яке не є рішенням органу місцевого самоврядування, носить рекомендаційний характер і спрямоване на мирне врегулювання земельних спорів. Цим рішенням не визначаються права та обов'язки щодо землекористування. Комісією встановлено межі земельних ділянок по фактичному користуванню, відповідно до акта обстеження та показу меж земельної ділянки.

Таким чином, представником ОСОБА_5 ОСОБА_1 не доведено, в чому полягає порушення прав позивача саме оскаржуваними рішеннями, оскільки ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку не оформлено, не надані суду належні та допустимі докази щодо порушення земельних прав позивача, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає .

Судом не вбачається підстав для задоволення позову ОСОБА_5 про скасування рішень Худлівської сільської ради від 29.02.2012 р. № 30 та від 07.02.2013 р. №233, якими надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою та затверджено виготовлену технічну документацію, оскільки в ході розгляду справи було з'ясовано обставини прийняття зазначених рішень, а також відсутність порушення прав позивача ОСОБА_5, що обґрунтовано в мотивувальній частині рішення.

В ході розгляду справи було встановлено, що при оформленні права власності на земельну ділянку ОСОБА_9 в с.Худльово, вул.Підгірна,20, на виконання вимоги щодо кадастрового номера земельної ділянки був наданий кадастровий план земельної ділянки з зазначенням номера :11:017:0001, даний план був погоджений начальником відділу Держкомзему, селищним головою Худлівської сільської ради та головним архітектором Ужгородського району.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Встановлення меж земельної ділянки не є компетенцією суду.

Представник позивача, зазначаючи у судовому засіданні про порушення земельних прав та інтересів оскаржуваним рішенням узгоджувальної комісії не обґрунтував суду, в чому саме такі порушення полягають.

Відповідно до положень ст.12 ЗК України, до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-169цс12 17.04.2013 р., яка є обов'язковою і для місцевого суду, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються право особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, а державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним.

Однак, позивач не довів, що рішення Худлівської сільської ради від 29.02.2012 р. №30 та від 07.02.2013р №233 не відповідає Конституції або законам України і що його права порушені названими рішеннями та виданим свідоцтвом на право на право власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте позивач таких вимог не виконав і не довів обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги.

Встановлені судом обставини дають підстави зробити висновок про необґрунтованість вимог позивача. В зв'язку з цим в задоволенні позову слід відмовити.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, покладає витрати по сплаті судового збору на позивача та у зв'язку з їх сплатою при поданні позову, питання розподілу судових витрат не вирішує.

На підставі ст.ст.12, 152 ЗК України, Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У зодоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 до Худлівської сільської ради Ужгородського району про визнання протиправним і скасування протоколу узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування і рішення Худлівської сільської ради про затвердження такого, технічної документації із землеустрою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності згідно даного свідоцтва -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Стефанишин