АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4766/15 Справа № 2-2588/11 Головуючий у 1 й інстанції - Овчаренко Н. Г. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2011 року та додаткове рішення цього ж суду від 11 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міста» про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2011 року та додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міста» про визнання права власності задоволені.

Визнано за ОСОБА_5, право власності на квартиру №19 по 1-1 загальною площею 125,4 кв.м.(житловою 69,5 кв.м.), що розташована на 8 поверсі житлового комплексу літ. А-8, 9 по АДРЕСА_1 без додаткового акту введення в експлуатацію.

Визнано за ОСОБА_5, право власності на приміщення сауни №12, загальною площею 5,8, яке розташоване на 8 поверсі в житловому комплексі літ. А-8, 9 по АДРЕСА_1 без додаткового акту введення в експлуатацію.

Додатковим рішення цього ж суду від 11 квітня 2013 року визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру №19 поз. 1-12 загальною площею 131,2 кв.м. (житловою 69,5 кв.м.), що розташована на 8 поверсі житлового комплексу літ. А-8,9 по АДРЕСА_1 без додаткового акту введення в експлуатацію.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 19.08 2005 року ОСОБА_6 уклала договір № 76 про інвестування житлового будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а забудовник - відповідач, зобов'язався організувати його будівництво і передати інвестору у власність квартиру будівельний № 19, загальною площею 122,3 кв.м., розташованою на 8 поверсі зазначеного житлового будинку. Загальна сума інвестицій, здійснювана інвестором по п.2.1. договору складала 353 434,77 грн.

Відповідно до договору від 27.09.2005 року ОСОБА_6 з однієї сторони, позивач ОСОБА_5 і ПП «Центр міста» (Приватне підприємство «Центр Міста», з яким були укладені договори було реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Міста» 21.09.2007р. згідно Свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_1) уклали договір про те, що ОСОБА_6 передає, а ОСОБА_5 приймає на себе всі права і обов'язки по договору інвестування житлового будівництва від 19.08.2005 року № 76, що був укладений між забудовником ПП «Центр міста» та ОСОБА_6

У відповідності до договору № 76 позивач виконав умови договору та провів повне інвестування житлового будівництва будинку АДРЕСА_1 відповідно до платіжного доручення № 6 в 429 250,00 грн.

Відповідач закінчив будівництво житлового будинку і на підставі оглядового ордеру № 72 від 19.07.2006 року здав позивачу квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 122,3 кв.м.

Крім того, позивачем ОСОБА_5, сплачено 16100,00 грн. за 6,4 кв.м. місця загального користування у будинку, згідно плану до виконаних робіт відповідача.

Відповідно до розпорядження від 14.02.2007 Міського голови Дніпропетровська № 74р житловому комплексу по АДРЕСА_1

КП «ДМБТІ» 20 липня 2009 року було проведено інвентаризацію житлового будинку і в тому числі квартири і нежитлового приміщення позивача, згідно якої було встановлено, що квартири, як і сам житловий будинок мають відхилення від проекту, до ряду квартир та нежитлових приміщень приєднані місця загального користування.

Інститутом «Дніпроагропроект» (Ліцензія АВ №294592 до 09.08.2010), 06.08.2009 було проведено обслідування технічного стану будівельних конструкцій житлового будинку по АДРЕСА_1, згідно обслідування та висновку якого, основні несучі конструкції житлового будинку (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття) знаходяться у нормальному і задовільному стані (категорія 1 і 2) і придатні для подальшої експлуатації. Тамбури, прибудови, входи в цокольний поверх, приямки і тераси - конструкції знаходяться в нормальному стані і відносяться до категорії К-1. Усі інженерні мережі і системи, що підведені до будинку функціонують нормально. У всіх квартирах житлового будинку висота приміщень, внутрішнє планування, площі житлових і допоміжних приміщень відповідають діючим ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Норми проектування».

Враховуючи вказані обставини та пославшись на ст.328, ч. 1 ст. 182, ст.319 ЦК, суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позовних вимог.

Проте, таке рішення не відповідає вимогам ст.ст. 213, 241 ЦПК з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Під проектом слід розуміти, залежно від категорії об'єкта будівництва, відповідний склад документації, визначеної ст.ст. 1, 7 та 8 Закону України "Про архітектурну діяльність", отриманої відповідно до ст.ст. 29, 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до ст.ст.27, 30 зазначеного Закону.

Стаття 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачає, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами.

Крім того, відповідно до п. 5 Положення Інспекція має право здійснювати захист у суді своїх прав та законних інтересів, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі в справі або взяти участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у цивільному процесі для подання висновків у справі є обов'язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

З матеріалів справи вбачається що КП «ДМБТІ» 20 липня 2009 року було проведено інвентаризацію житлового будинку і в тому числі квартири і нежитлового приміщення позивача, згідно якої було встановлено, що квартири, як і сам житловий будинок мають відхилення від проекту, до ряду квартир та нежитлових приміщень приєднані місця загального користування.

Будинок в експлуатацію не введений.

З огляду на викладене, судом першої інстанції не вирішено питання, щодо залучення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та Дніпропетровської міської ради до участі у справі, хоча останні заявляли про це відповідне клопотання, яке судом не було розглянуте.

Визнання судом права власності на будівництво можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

З матеріалів справи вбачається, що звернення до Дніпропетровської міської ради з питання щодо прийняття в експлуатацію та визнання права власності відсутнє.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що будівництво здійснено на земельній ділянці ОСОБА_4, що підтверджується нотаріально посвідченим договором від 26.01.2005 р. договір, який також передбачає виділення останньому частини житлових приміщень в якості оплати за користування землею. Саме які приміщення повинні бути виділені договором не визначено, тому інтереси апелянта при розгляді вказаної справи можуть зачіпаються безпосередньо і його також повинно було бути залучено до участі у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення - скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2011 року та додаткове рішення цього ж суду від 11 квітня 2013 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міста» про визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: