РІШЕННЯ

Іменем України

16.04.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Гимон І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу посилаючись на те, що 19 червня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3уклали шлюб. 23 березня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики за яким ОСОБА_2 було надано грошові кошти. На неодноразові звернення позивача щодо погашення боргу відповідачі не реагують, тому просить стягнути солідарно з відповідачів борг в сумі 93 456,25 грн. та судові витрати.

У судове засідання позивач не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій позов підтримав та просить розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась. Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що ОСОБА_3 не давала свою згоду на укладення договору позики. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що згідно договору позики від 23.03.2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідач позичив у позивача грошові кошти.

Як вбачається із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 93 456,25 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Проте позивачем в порушення вимог ст.60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання коштів та використання їх в інтересах сімї.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 не надавала згоду на укладення договору позики. Таким чином, у неї не виник солідарний обовязок перед позивачем щодо повернення заборгованості.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення боргу з ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 934 грн. 56 коп.

Керуючись ст. ст.10,11,60,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 93 456 (девяносто три тисячі чотириста пятдесят шість) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 934 грн. 56 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.