Справа №469/824/14-ц 15.04.2015 15.04.2015 15.04.2015
Провадження №22-ц/784/1022/15 Головуючий суду першої інстанції - Старчеус О.П.
Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Орельською Н.М.,

за участю прокурора - Цвікілевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_4

на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області

від 02 березня 2015 року,

постановлену за позовом

заступника прокурора Березанського району Миколаївської області в інтересах Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства "Очаківське лісомисливське господарство" до Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

14 липня 2014 року прокурор пред'явив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

14 липня 2011 року розпорядженням Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №419 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва із земель державної власності (запас) за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Розпорядженням цієї ж адміністрації №460 від 29 липня 2011 року затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0873 га для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва).

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_3 29 липня 2011 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2.

Прокурор вказував, що вищезазначені розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області були прийняті з порушенням процедури встановленої Земельним кодексом України, а тому повинні бути скасовані, а земельна ділянка повернута ДП "Очаківське лісомисливське господарство".

На підставі викладеного, прокурор просив визнати незаконними та скасувати розпорядження Березанської РДА Миколаївської області №419 від 14 липня 2011 року «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» та №460 від 29 липня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельних ділянок» в частині надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання йому у власність земельної ділянки площею 0,0873 га для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) із земель державної власності (запасу) за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3 29 липня 2011року та зобов'язати ОСОБА_3 повернути спірну земельну ділянку державному підприємству "Очаківське лісомисливське господарство".

Під час розгляду справи представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 було заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині визнання незаконними та скасування розпоряджень та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі п.1. ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки вказана справа у зазначеній частині на його думку підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 02 березня 2015 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись із даною ухвалою, ОСОБА_3 через свого представника подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у закриті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України в частині позовних вимог прокурора до ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування розпоряджень та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Згідно з п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України однією з підстав закриття провадження у справі є, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У ст.ст.2, 17 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктивний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Спір у справі, що розглядається, не стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язаний з визнанням права володіння та користування земельною ділянкою та про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Розгляд таких справ згідно з положеннями ст.15 ЦПК України відбувається за правилами цивільного судочинства.

Такої ж думки є Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена у п.п.7, 21 його постанови від 01.03.2013 р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», які говорять, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року №1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України.

Враховуючи положення статті 1 ЦПК України та статті 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Із змісту позовної заяви прокурора вбачається, що предметом позову є не оскарження неправомірних дій або бездіяльності органу державної влади, а неправомірність набуття права власності на земельну ділянку, що порушує права державного підприємства.

Отже, відповідно до ст.15 ЦПК України позивачем заявлені вимоги, що підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, висновок суду про відсутність підстав для закриття провадження у справі за вимогами зазначеними відповідачем ОСОБА_3 є правильним.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки пов'язані з помилковим тлумаченням апелянтом норм закону.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог цивільного процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий

Судді