Номер провадження: 22-ц/785/1222/15
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.

при секретарі - Жєлєзнова В.В.

у відкритому судовому засіданні у присутності представника ПАТ «УкрСиббанк, по довіреності,

розглянула апеляційну скаргу представника ПАТ «УкрСиббанк», по довіреності, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2014 р.

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про стягнення боргу за договором кредиту, звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

в березні 2014р. представник акціонерного товариства «УкрСиббанк» (на теперішній час ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду із вказаним позовом, просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 суму боргу за договором кредиту в сумі 20 093,33 дол. США, в рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а саме АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову представник Банку посилався на те, що між АТ «УкрСиббанк»( Банк, Кредитор) та відповідачем ОСОБА_2. (позичальник) 11.08.2005р., був укладений кредитний договір № 3028-08ОФ Н, за умовами якого Банк надав їй кредит в сумі 26 000,00 доларів США, відповідач зобов'язався повернути кошти у строк до 11.08.2026р., здійснювати погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитом.

Умови кредитного договору позичальником не виконані, станом на 03.02.2014 р. сума заборгованості складає 20 093,33 дол. США. Відповідач ОСОБА_3 є поручителем який уклав з Банком договір поруки №3028 від 11.08.2005р.

Банк також просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме наквартиру АДРЕСА_2, в обгрунтування своїх вимог в цій частині посилався на те, що між Банком і ОСОБА_4, ОСОБА_5 ( Іпотекодавці) був укладений договір іпотеки від 11.08.2005 р, відповідачі є майновими поручителями за належне виконання грошового зобов'язання позичальником ОСОБА_2

В суді 1 інстанції представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2, вимоги позову не визнав.

Відповідачі ОСОБА_3( поручитель), ОСОБА_4, ОСОБА_5 (Іпотекодавці) у судове засідання суду 1 інстанції не з'явились, повідомлені належним чином про час та день розгляду справи.

Рішенням місцевого суду від 28.10.2014р. позов Банку задоволено частково.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за договором кредиту в розмірі 20 093,33доларів США (еквівалент за курсом НБУ станом на 28.10.2014р., - 260 208 грн., 62 коп.), в тому числі:

по кредиту 16 285,94 доларів США;

по процентам 3 801,62 доларів США;

пеня по кредиту 0,30 доларів США;

пеня по процентам 5,47 доларів США;

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Банку судовий збір в розмірі 1 606,06 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 996,00 грн.

В частині вимог Банку до ОСОБА_4, ОСОБА_7 ( іпотекодавці) про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено (а.с. 93-94).

Відповідачі ОСОБА_2.( позичальник), ОСОБА_3(поручитель) законність рішення місцевого суду в частині задоволення позову Банку до них про стягнення суми заборгованості, судових витрат не оскаржують.

В апеляційній скарзі представник Банку просить скасувати рішення місцевого суду в частині відмови Банку в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, постановити нове рішення про задоволення вимог Банку в цій частині вимог, посилаючись на те, що висновок суду в цій частині не відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Представник Банку доводи апеляційної скарги підтримав.

В попередніх судових засіданнях представник ОСОБА_4 (іпотекодавець), по довіреності, доводи апеляційної скарги не визнав, вважає рішення законним.

В останнє судове засідання представник ОСОБА_4, по довіреності, не з'явився, повідомлений, інші відповідачі також не з'явилися, повістки для всіх відповідачів отримав ОСОБА_8, який є близьким родичем відповідачів, що підтверджується даними довідкового листа.

У відповідності з вимогами ст. 305ч2 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи, не перешкоджає її розглядові.

У відповідності з вимогами ст. 303ч1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням вимог процесуального закону, колегія перевіряє законність рішення місцевого суду лише в межах доводів апеляційної скарги представника Банку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи скарги, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу Банку задовольнити з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами ЦК України, умовами договорів кредиту, поруки, договору іпотеки, які підписані між Банком і позичальником, фінансовим поручителем, між Банком і майновими поручителями, Законом України « Про іпотеку» зі змінами і доповненнями.

По матеріалам справи встановлено, що між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2, 11.08.2005р., був укладений кредитний договір № 3028-08ОФ Н за умовами якого Банк надав їй кредит в сумі 26 000,00 доларів США на строк до 11.08.2026р., здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитом на умовах визначених договором (а.с. 6).

За умовами кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором Банк має право визнати термін дострокового повернення кредиту таким, що настав.

Внаслідок невиконання умов кредитного договору, станом на 03.02.2014 р. заборгованість позичальника складає 20 093,33 доларів США, в тому числі:

по кредиту 16 285,94 доларів США;

по процентам 3 801,62 доларів США;

пеня по кредиту 0,30 доларів США;

пеня по процентам 5,47 доларів США(а.с.18-22).

Поручителем, який взяв на себе солідарну відповідальність за належне виконання ОСОБА_2, грошового зобов'язання є відповідач ОСОБА_3 на підставі договору поруки (а.с. 27).

У відповідності з вимогами ст. ст. 611,612,1046-1052 ЦПК України, умовами кредитного договору, договору поруки суд 1 інстанції стягнув солідарно з позичальника і поручителя суму заборгованості за кредитним договором.

Вказані відповідачі законність рішення місцевого суду в цій частині не оскаржують.

Відмовивши в задоволені позову Банку до майнових поручителів, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, місцевий суд виходив з наступного.

Майновими поручителями за належне виконання грошового зобов'язання боржником ОСОБА_2, є ОСОБА_4, та ОСОБА_5, які 11.08.2005 р. уклали з АТ «УкрСиббанк» договір іпотеки. Предметом іпотеки, є квартира АДРЕСА_2.

Суд 1 інстанції дійшов висновку про поширення дії мораторію на відчуження іпотечного майна без згоди позичальника/ іпотекодавця, дію якого запроваджено Законом України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р. №1304-VII ( Закон України №1304- VII).

Колегія з вказаним висновком місцевого суду в цій частині вимог Банку не погоджується.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України « Про іпотеку» (Закон № 898-ІV) передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 2.1.1 Іпотечного договору від 11.08.2005р. , укладеного між сторонами ( Банк та Іпотекодавці), іпотекодержатель має право в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.23-26)..

3 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII.

Проте за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. (Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 березня 2015 року у справі № 6-44цс15).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого написунотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, колегія дійшла висновку задовольнити апеляційну скаргу Банку, скасувати рішення місцевого суду в частині відмови в позові Банку до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, постановити нове рішення про задоволення позову Банку.

Оскільки суд 1 інстанції неправильно застосував норму матеріального права, рішення в цій частині про відмову в позові Банку підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Банку про звернення стягнення на предмет договору іпотеки.

Рішенням місцевого суду сума судового збору була стягнута з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

На підставі квитанцій Банк сплатив до суду 1 інстанції 1606,06грн.:4=401,51грн.(а.с.1), за подачу апеляційної скарги в частині відмови в задоволені позову до майнових поручителів сплачено 803,03грн.: 2 = 401,51грн.(а.с.99).

У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України колегія вирішує питання щодо розподілення судових витрат

З відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Банку стягується по 401,51грн., з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 стягується на користь Банку по 803,00грн.

Керуючись ст..ст.303,307ч1п2,309ч1п.п.3,4,316,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу представника ПАТ «УкрСиббанк», по довіреності, задовольнити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2014 р. в частині відмови в позові Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати.

Рішення Суворовського районного суду від 28.10.2014р. по справі за вказаним позовом в частині розподілу судових витрат змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру житловою площею 43,4кв.м, загальною площею 61,1кв.м за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_5 для задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк», що виникли внаслідок невиконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 у розмірі 20093,33 доларів США, що по курсу НБУ складає суму 260208,62грн.

Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України « Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижче за звичайної ціни на цей вид майна, визначеною на підставі проведеної суб'єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2014 р. в частині задоволення позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір з кожного по 401,51грн., стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 судовий збір з кожного по 803,00грн. на користь публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк».

Рішення набирає чинності негайно після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Плавич Н.Д.

Ващенко Л.Г.

Вадовська Л.Г.