Провадження №: 2-к/752/2/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Новак А.В., при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши матеріали клопотання ТОВ «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» про надання дозволу на примусове виконання рішення Віденського міжнародного арбітражного суду Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року про стягнення боргу з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз»,-

встановив:

заявник Рьорен-унд Пумпенверк Бауер Гмбх звернулося до суду із вказаним клопотанням, яким просить надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» 715685.64 євро, мотивуючи заявлені вимоги тим, що боржник рішення суду не виконує добровільно та не сплатив присудженої суми.

28 березня 2013 року заявник подав до суду клопотання про зміну прохальної частини клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року за яким просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» суми в розмірі 615685.64 євро.

В судовому засіданні представники стягувача вимоги клопотання підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Зокрема зазначили, що боржник - ПАТ «Компанія «Райз» було належним чином повідомлено про арбітражний розгляд.

Представник боржника в судовому засіданні заперечила проти задоволення вказаного клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року заперечує, зазначивши що арбітражна процедура не відповідала угоді між сторонами, що порушує публічний порядок, боржник не був належним чином повідомлений, а тому судом не може бути наданий дозвіл на примусове його виконання в Україні.

В той же час представник боржника зазначила, що ПАТ «Компанія «Райз» було видано довіреність представнику на ведення справи у Міжнародному арбітражному центрі Федеральної палати економіки Австрії, однак в подальшому вказаний представник, а саме 03 червня 2011 - повідомив арбітра про те, що більше не буде представляти інтереси ПАТ «Компанія «Райз», а тому останнє не знало про судове засідання, яке відбулося 14 червня 2011 року і подальші за ним засідання.

ПАТ «Компанія «Райз» вказує на ту обставину, що фактично воно не було повідомлено про час і місце розгляду справи, а тому є всі підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення представників стягувача та боржника, дослідивши наявні та додані до матеріалів справи документи, суд дійшов наступних висновків.

21 травня 2010 року до Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії звернулося Рьорен-унд Пумпенверк Бауер Гмбх з позовом про стягнення із Закритого акціонерного товариства «Компанія «Райз» неоплачених сум по укладеним Контрактам R-B 11 від 21.02.2007 року та R-B 11-08 від 28.01.2008 року за отриманий товар.

01 вересня 2011 року рішенням Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії стягнено з Закритого акціонерного товариства «Компанія «Райз» на користь Рьорен-унд Пумпенверк Бауер Гмбх 1300220.10 євро.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому нормами цивільно-процесуального кодексу , які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об'єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання, зокрема, про застосування норм ЦПК України про засади змагальності права й обов'язки осіб, які беруть участь у справі, судовий розгляд (з урахуванням особливостей вимог і без судових дебатів) та інших відповідних норм.

Відповідно до частини 1 статті 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею ІІІ Конвенції про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень, прийнятої 10 червня 1958 року в м. Нью-Йорку, ратифікованої Україною 10 жовтня 1960 року, яка вступила в силу для України 8 січня 1961 року (далі - Нью-Йоркська конвенція), передбачено, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення обов'язковими та приводить їх до виконання відповідно до процесуальних норм тієї території, де запитується визнання та приведення до виконання цих рішень, на умовах, викладених у цій Конвенції.

З матеріалів Арбітражного рішення Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року(далі Рішення) вбачається, що 14 червня 2011 року, у Відні відбулося слухання. Відповідач(ЗАТ «Компанія«Райз»), незважаючи на повторний виклик в арбітражний суд та на підтвердження факту отримання відповідачем таких викликів, не був представлений на слуханні.

Також з матеріалів Арбітражного рішення Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року вбачається, що 14 червня 2011 року вбачається, що арбітром було надано відповідачу (ЗАТ «Компанія«Райз») строк для надання додаткових аргументів по суті спору, однак такі надані не були(п. 11, 15 Рішення). В той же час, відповідачем 25 лютого 2011 року було надано до арбітра заперечення(п. 10 Рішення).

Відповідно до статті V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень і статті 36 Закону № 4003-ХІІ у визнанні й виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона надасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання , докази того, що сторона, проти якої постановлено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

Відповідно до Угоди (стаття 9) про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця сторона надасть компетентному суду за місцем, де виконується виконання рішення, докази того, що вона не була повідомлена про процес.

Відповідно, беручи до уваги Постанову Верховного Суду України від 23 квітня 2014 року у справі за клопотанням ТОВ «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» про надання дозволу на примусове виконання рішення Віденського міжнародного арбітражного суду Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року про стягнення боргу з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» за заявою ТОВ «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2013 року, суд вважає необхідним зазначити що в конкретному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми міжнародного права, а відповідно доведення факту неповідомлення ПАТ «Компанія «Райз» про арбітражний розгляд лежить на ньому, як на особі яка заперечує визнання іноземного рішення на території України.

Суду не надано будь-яких доказів того, що ПАТ «Компанія «Райз» була не повідомлена про арбітражний розгляд а так само про призначення арбітра.

При цьому суд вважає доведеною обставиною, те що боржник ПАТ «Компанія «Райз» була повідомлена про призначення арбітра, а так само про арбітражний розгляд(процес).

Суд звертає увагу, що в конкретному випадку мова йде про відповідне належне повідомлення боржника, щодо наявності(існування) саме арбітражного розгляду (процесу), а не конкретного засідання у конкретну дату.

Здійснюючи такий висновок суд, бере до уваги встановлену Постановою Верховного Суду України від 23 квітня 2014 року у справі за клопотанням ТОВ «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» про надання дозволу на примусове виконання рішення Віденського міжнародного арбітражного суду Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року про стягнення боргу з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» за заявою ТОВ «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2013 року обставину, того що помилковим буде застосовувати до конкретних правовідносин сторін п. 2 частини 2 статті 396 ЦПК України(належне повідомлення про розгляд справи), при цьому звернуто увагу на необхідність і правильність застосування частини 1 статті 396 ЦПК України, що і здійснено судом при розгляді даного клопотання.

Керуючись ст.ст. 390-396 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

клопотання ТОВ «Рьорен-унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» про надання дозволу на примусове виконання рішення Віденського міжнародного арбітражного суду Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року про стягнення боргу з Публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз»- задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Віденського міжнародного арбітражного суду Федеральної палати економіки Австрії від 01 вересня 2011 року у справі № SCH 5154 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Компанія Райз» на користь «Рьорен - унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» суму в розмірі 615 685 (шістсот п'ятдесят тисяч шістсот вісімдесят п'ять) євро 64 євроценти, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 14 850 337 (чотирнадцять мільйонів вісімсот п'ятдесят тисяч триста тридцять сім) гривень 63 копійки.

Стягути з Публічного акціонерного товариства «Компанія Райз» на користь представництва «Рьорен - унд Пумпенверк Бауер ГмбХ» в Україні суму в розмірі 615 685 (шістсот п'ятдесят тисяч шістсот вісімдесят п'ять) євро 64 євроценти, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 14 850 337 (чотирнадцять мільйонів вісімсот п'ятдесят тисяч триста тридцять сім) гривень 63 копійки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а ухвалу яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак