Дата документу 10.07.2015
Справа № 334/801/15-ц
Провадження № 2/334/878/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визначення частки, визнання права власності в порядку спадкування за законом, усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визначення частки, визнання права власності в порядку спадкування за законом, усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позову вказує, що 05 листопада 2008 року померла його мати ОСОБА_5. За життя мати заповіту не склала. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 9,7595 га, яка розташована на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, та частка у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка була придбана в період шлюбу з її чоловіком ОСОБА_6 на підставі договору купівлі- продажу від 15.12.1997 року. Частка померлої в праві спільної сумісної власності на квартиру становила 1/2.

Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, є позивач. Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 була заведена Другою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою. Інші спадкоємці, які були живі на той час, а саме, чоловік ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7 відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.12.2009р. на право власності на земельну ділянку.

Визначити частку ОСОБА_5 та оформити спадщину на належну їй частину у квартирі в позасудовому порядку не можливо у звязку із тим, що ОСОБА_6 помер і з приводу прийняття спадщини після його смерті виник спір. З огляду на це просить визнати за право власності на ? частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 05.11.2008 року.

Батько позивача ОСОБА_6 помер 18 травня 2014 року. Причиною смерті батька є інтоксикація,гангрена лівої ступні, облітеруючий ендартеріїт. За час свого життя батько заповіту не склав. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка була придбана ним на підставі договору купівлі- продажу від 15.12.1997 року в період шлюбу з ОСОБА_5

Сестра позивача та дочка спадкодавця ОСОБА_7 померла 11 серпня 2009 року. Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті батька є позивач та ОСОБА_8 і ОСОБА_2 за правом представлення згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, і які мають право на спадкування тієї частини майна, яка б належала їх матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини, тобто по 1/8 частині спірного майна кожна.

Позивач, ОСОБА_2 прийняли спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори, ОСОБА_8 відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 знаходиться у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9

ОСОБА_2 як спадкоємець після смерті ОСОБА_6 на 1/8 частину спірної квартири, згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду має бути усунена від права на спадкування за законом, оскільки вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу був у безпорадному стані. ОСОБА_2 ухилялася від надання як фізичної, так і матеріальної допомоги своєму дідусю. Протягом досить тривалого часу позивач підтримував батька, придбавав коштовні ліки, займався підтримкою його життєзабезпечення, платив гроші особам, які здійснювали догляд за батьком, оскільки сам постійно не міг бути з ним. Батько потребував сторонньої допомоги. На неодноразові звернення за допомогою до ОСОБА_2 вона не реагувала та будь-яким чином не допомагала своєму дідусю, будучи обізнаною про важку хворобу дідуся. Не зважаючи на те, що ОСОБА_2 мала можливість допомагати дідусю, вона цього не робила, а після його смерті звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини для отримання відповідної частки. З наведених підстав просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування.

У звязку з усуненням ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6 позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, тому просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 На теперішній час позивач позбавлений можливості оформити спадщину в позасудовому порядку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2014 року.

В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Відповідач, її представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що з приводу визначення часток спадкодавців ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у спірному нерухомому майні, як і з приводу визнання у звязку з цим за позивачем права власності на ? частину квартири після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_2 ніяких заперечень не має і спір цих питань між сторонами відсутній. ОСОБА_2 вимоги позову про усунення її від права спадкування після ОСОБА_6 вважає необґрунтованими, оскільки вона підтримувала стосунки з дідусем. Вона разом зі своїм чоловіком відвідувала дідуся, вони купували йому продукти, дрібні речі, однак не фіксували це та не зберігали чеки. Збереглися лише чеки на телевізор та телефон, які вони придбали для дідуся. Також вона допомагала по господарству, коли відвідувала його. Надавати грошову допомогу вона можливості не мала. Дідусь тяжко хворів останні три місяці, сторонню допомогу йому забезпечували доглядальниці. Ні дідусь, ні позивач, ні інші члени родини не заявляли про необхідність отримувати від неї таку допомогу, як і матеріальну.

Треті особи звернулися із заявами про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.04.1954 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.27).

ОСОБА_5 померла 05 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 127960 від 06.11.2008 року (а.с.12).

ОСОБА_6 помер 18 травня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 294910 від 19.05.2014 року (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9,7595 га, яка розташована на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та частки у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка була придбана в період шлюбу її з чоловіком ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.1997 року.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної Другою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, за життя ОСОБА_5 заповіту не склала.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 являлися її чоловік ОСОБА_6, донька ОСОБА_7, та син ОСОБА_1 позивач у справі.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_1, подавши 14.03.2009р. заяву про прийняття спадщини, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, звернувшись 14.03.2009р. до нотаріальної контори з відповідними заявами (а.с.114-116).

ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.12.2009 року, на підставі якого до нього перейшло право власності на земельну ділянку площею 9,7595 га, яка розташована на території Великобілозерської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області (а.с.13-14).

У звязку з тим, що право власності спадкодавця ОСОБА_5 на частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_3, яка є спільним сумісним майном подружжя, документально не підтверджене, свідоцтво про право власності на це майно видано не було.

На додаткову заяву ОСОБА_1 з цього питання державний нотаріус Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори виніс постанову від 09.07.2015р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на відсутність документів, що підтверджують склад спадкового майна та належність майна спадкодавцю ОСОБА_10

Згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Частки ОСОБА_5, яка померла 05.11.2008р., та ОСОБА_6, який помер 18.05.2014р., у праві спальної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4, були рівними і становили по 1/2 частині.

Отже, квартира за адресою: АДРЕСА_3, яка була придбана ОСОБА_6 в період шлюбу з ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.1997 року, є спільною сумісною власністю подружжя і частка померлої ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на квартиру становить ?.

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

З урахуванням викладеного, вимоги позову про визнання за позивачем права власності на ? частину квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 05.11.2008 року, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Частка померлого ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становила ?. ОСОБА_6 помер 18 травня 2014 року. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є син ОСОБА_1 позивач у справі. Дочка спадкодавця ОСОБА_7 померла 11 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 151741 від 11.08.2009 року.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 за правом представлення є ОСОБА_8 та ОСОБА_2, які мають право на спадкування тієї частини майна, яка б належала їх матері ОСОБА_7, якби вона була живою на час відкриття спадщини, тобто по ? частині спадкового майна, яке належало ОСОБА_6, що відповідає 1/8 частині у спірній квартирі, кожна.

ОСОБА_1 не визнає спадкові права ОСОБА_2, звернувся до нотаріуса із заявою від 27.11.2014р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на всю спірну квартиру.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 27.11.2014р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що особа може бути усунена від права на спадкування лише за рішенням суду, а тому видача свідоцтва про право на спадщину згідно заяви ОСОБА_1 є неправомірною (а.с.88-89).

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішення такої справи повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При встановлені факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння ним свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Крім того, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Проте, в ході розгляду справи зазначені чинники свого підтвердження не знайшли.

В обґрунтування позову про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування позивач посилається на те, що через хворобу спадкодавець перебував у безпорадному стані, потребував стороннього догляду. При цьому відповідачка мала можливість надавати таку допомогу, але не надавала її, ухилялася від цього.

ОСОБА_6 помер 18 травня 2014 року, згідно довідки причиною смерті були інтоксикація, гангрена лівої ступні, облітеруючий ендартеріїт судин нижніх кінцівок (а.с.16).

На підтвердження безпорадного стану ОСОБА_6 позивач посилається на показання свідків та дані медичної амбулаторної карти ОСОБА_6, виданої поліклінічним відділенням 9-ї міської лікарні Ленінського району.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що позивач просив її за винагороду допомагати батькові, готувати йому їжу, купувати необхідні продукти, ліки. З жовтня по грудень 2013 року вона приходила вранці, виконувала все необхідне, а вечором йшла додому. У неділю у неї був вихідний. ОСОБА_2 знає як онуку ОСОБА_6, вона приходила раз до діда разом зі своїм батьком.

Свідок ОСОБА_12, дружина позивача, пояснила, що витрати по догляду за ОСОБА_6 під час його хвороби повністю несла їх сімя. Спадкодавця відвідували також його сестри. ОСОБА_6 три останні місяці не вставав, а тому потребував стороннього догляду. Відповідачка знала про його стан, приходила іноді відвідувати його, але матеріальної допомоги не надавала.

Свідок ОСОБА_13, яка є невісткою позивача, пояснила, що допомагала позивачу доглядати ОСОБА_6 Коли ділили спадщину, здивувалася що ОСОБА_2 бажає прийняти спадщину, оскільки бачила її рідко, з січня 2014 року один раз. Вважає, що ОСОБА_6 зламав ногу у листопаді 2013 року, після чого почалися ускладнення, сильні болі. З січня 2014 року через хворобу був прикутий до ліжка, потребував стороннього догляду.

Свідок ОСОБА_14, рідна сестра померлого ОСОБА_6, у судовому засіданні пояснила, що вона останні три роки часто приїжджала до нього, привозила продукти на його замовлення, він давав на це гроші. Готувала йому їжу, допомагала по господарству. ОСОБА_6 лише останні декілька місяців лежав, а до цього сам ходив. Часто йому допомагала дружина позивача - ОСОБА_12, щоб приїжджала ОСОБА_2 не бачила, але знає, що вона приїжджала з чоловіком привітати діда з Днем Перемоги.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що доглядала за ОСОБА_6, чергуючи через день. Ходила до аптеки за ліками, давала йому таблетки, робила уколи, переодягала. До нього також приходила медсестра та робила уколи, перевязки. Лікар, здається, приходив лише один раз. Через хворобу ОСОБА_6 самостійно не міг себе повністю обслуговувати, останні три місяці був лежачим. Дружина позивача приносила їжу для нього, приходила його сестра. ОСОБА_2 вона не знає і не бачила.

На підтвердження заперечень проти позову про позбавлення права на спадкування ОСОБА_2 посилається на показання свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що з 2012 року працює разом з чоловіком відповідачки ОСОБА_18, проживає у будинку, поряд з яким знаходиться будинок діда ОСОБА_2 Після роботи траплялося, що ОСОБА_18 підвозив його додому, коли сам з дружиною ОСОБА_2 їхали навідати діда.

Свідок ОСОБА_18, чоловік відповідачки, пояснив, що він з дружиною навідували діда, приносили дрібні речі, продукти. Дід, проявляючи піклування про онуку, пропонував завжди повернути витрачені кошти, від яких вони відмовлялися. Дід був матеріально забезпечений, відомо, що його сини позичали у нього гроші. Догляд за дідом, коли він вже був тяжко хворим, організовував та здійснював позивач та його дружина, вони наймали жінок, які доглядали за дідом. ОСОБА_2 матеріальної допомоги не надавала, про потребу в матеріальній та фізичній допомозі з її боку їй не повідомляли.

Свідок ОСОБА_17, пояснив, що його дружина ОСОБА_7 за життя доглядала за матірю ОСОБА_5 до її смерті, коли матері не стало, продовжувала доглядати батька ОСОБА_6 Після смерті дружини він і їх доньки ОСОБА_2 і ОСОБА_8 приходили до діда, підтримували добрі стосунки з сімєю позивача. Приблизно у 2012 році ОСОБА_6 отримав травму, після того деякий час пересувався за допомогою ходунків. ОСОБА_2 навідувалася до діда, в тому числі разом зі своїм чоловіком. В побуті ОСОБА_6 надавали допомогу доглядальниці, він з ними зустрічався, коли відвідував ОСОБА_6, вони відкривали йому двері квартири. Приходив у гості, коли там були сестри ОСОБА_6 Останні три місяці ОСОБА_6 лежав через тяжку хворобу, потребував постійної сторонньої допомоги і піклування в цей час, чим був забезпечений. Чи приходила до нього ОСОБА_2 в ці останні три місяці і коли йому не відомо.

З дослідженої у судовому засіданні медичної амбулаторної картки ОСОБА_6 встановлено, що 28.11.2011р. ОСОБА_6 переніс травму закритий перелом правої стегнової кістки. У травні 2012 року скаржився на головні болі, дратівливість. У грудні 2012 року мав загострення хронічного холециститу, хронічного коліту. 11.03.2014р. звернувся до лікарні зі скаргою на болі в лівій стопі, відмічається погіршення стану з 20.02.2014р.

У квітні ОСОБА_6 скаржився на посилення болю в лівій стопі, оглядався лікарями 01.04.2014р. і 07.04.2014р. Від оперативного лікування відмовився. У звязку з неефективністю призначених раніше аналгетичних препаратів показано призначення наркотичних анальгетиків.

Згідно запису лікаря, 11.05.2014р. хворий знаходився в закритій квартирі один, провести огляд хворого неможливо.

З посмертного епікризу ОСОБА_6 вбачається, що він наглядався в 9-й поліклініці з рядом захворювань, приймав амбулаторне лікування. Стан його здоровя погіршився з 20.02.2014р., посилились болі в лівій стопі, зявилися некротичні зміни. Хворий від оперативного лікування відмовився. Приймав постійно аналгетичні препарати, кардіомагніл, енелбін. Проживав в квартирі один, самостійно не пересувався (не міг відкрити двері лікарю), тому відвідування лікарем було лише за запрошенням родичів дуже рідко.

Як пояснювали свідки, після перелому стегна ОСОБА_6 міг сам пересуватися по квартирі, спочатку за допомогою ходунків, постійного стороннього догляду та піклування він потребував останні три місяці свого життя. Як підтверджується медичною карткою, стан його здоровя погіршився з 20.02.2014р.

Медичних або медико-соціальних документів на підтвердження того, що спадкодавець був обмежений тяжкою хворобою та безпорадністю протягом трьох останніх років його життя суду не надано.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та визнається відповідачкою неможливість ОСОБА_6 через тяжку хворобу своїми силами самостійно забезпечити умови свого життя, його потребу у звязку з цим стороннього догляду та допомоги з лютого 2014 року.

Щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, то судом не встановлено необхідності такої допомоги зі сторони ОСОБА_2 для існування спадкодавця, наявності можливості цього і свідомого невиконання нею встановленого законом обов'язку.

Поведінка ОСОБА_2 не свідчить, що її бездіяльність була спрямована на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, оскільки як встановлено судом з показань свідків, ОСОБА_2 підтримувала спілкування з дідом, він не звертався за матеріальною допомогою до неї. Не встановлено судом і того, що позивач неодноразово звертався до відповідачки з приводу надання дідусеві матеріальної або фізичної допомоги.

ОСОБА_6 був забезпечений матеріально за рахунок своєї пенсії, про що було відомо ОСОБА_2 Як пояснював позивач та свідки, ОСОБА_6 отримував пенсію, яка витрачалася в тому числі на придбання ліків, на оплату послуг медсестри, доглядальниці, також позивач суду пояснював, що на догляд і піклування ОСОБА_6 витрачалися його заощадження, що знаходились в банку.

Факт надання позивачем матеріальної допомоги батькові відповідачем не заперечується, разом з тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження його витрат на лікування спадкодавця, як і доказів на підтвердження доходів спадкодавця. Доказів на підтвердження доводів позову, що пенсії спадкодавця було недостатньо для забезпечення життя, придбання ліків та лікування, що під час лікування використовувалися дуже дорогі ліки, вартість лікування та догляду за батьком становила близько 10 000 гривень на місяць, суду не надано.

Показами свідків не встановлено фактів про те, що спадкодавець потребував матеріальної допомоги від ОСОБА_2 за умови отримання її від інших осіб, що допомоги, яку спадкодавець отримував від позивача та інших осіб, які здійснювали догляд за ним, було недостатньо, що позивач або спадкодавець зверталися до відповідачки з проханням про надання спадкодавцю конкретного виду допомоги, однак вона вказаної допомоги не надала. Сам по собі факт не надання матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_6 з боку онуки ОСОБА_2 не свідчить про її ухилення від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає не доведеним перебування спадкодавця у безпорадному стані через важку хворобу до лютого 2014 року, оскільки згідно наданих суду доказів такий стан спадкодавця мав місце з 20.02.2014 року, не доведено його потребу у допомозі онуки ОСОБА_2за умови отримання її від інших осіб, можливості надання такої допомоги та ухилення останньої від обов'язку забезпечити допомогу спадкодавцю, у звязку з чим підстави, передбачені ст. 1224 ЦК України, відповідно до яких особу можна усунути від права на спадкування, відсутні.

Як встановлено, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_6, яка знаходиться у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори (а.с.51).

ОСОБА_8 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, що підтверджується відповідною заявою до нотаріальної контори (а.с.84).

ОСОБА_2 прийняла спадщину у вигляді 1/8 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, шляхом подання заяви до нотаріальної контори (а.с.70).

Таким чином, за відсутності підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 3/8 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6

З урахуванням викладеного, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, за ним слід визнати право власності на 7/8 частин спірної квартири, з яких на ? частину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, і на 3/8 частини в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 В іншій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити, що частки ОСОБА_5, яка померла 05.11.2008р., та ОСОБА_6, який помер 18.05.2014р., у праві спільної сумісної власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5, становили по ? частині.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/8 частин квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5, з яких: на ? частину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 05.11.2008р.; на 3/8 частин квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер 18.05.2014р.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.