Оріхівський районний суд Запорізької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року у м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Безштанківській О.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист майнового права, -

ВСТАНОВИВ:

ЗО липня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в яком зазначає, що 02 серпня 1968 року вона вийшла заміж за ОСОБА_4, підтвердженням чому є свідоцтво про одруження серії І-АВ № 155129, видане Комишувахською селищною радою Оріхівського району Запорізької області.

За час шлюбного життя 19 червня 1974 року вони придбали незакінчене будівництво житлового будинку в місті Оріхові по провулку Шкільному, будинок 7, підтвердженням чого є дублікат договору виданого 14.07.2010 року нотаріусом державного нотаріального архіву Головного управління юстиції у Запорізькій області за реєстровим № 2-2.

Разом з чоловіком за власні кошти добудували цей житловий будинок та в листопаді 1999 року отримали рішення Виконавчого комітету Оріхівської міської ради № 831 про узаконення самовільно забудованого житлового будинку з господарськими будівлями.

Всі документи на житловий будинок та технічну документацію було оформлено на імя її чоловіка та зареєстровано в ДКП «Імпульс».

Нормами цивільного та сімейного законодавства України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом cm. 368 ЦК України, cm. 22 КпШС України, cm. 60 СК України). Якщо договором не встановлено частки у спільній власності, вона належить співвласникам у рівних частках, тобто вказаний житловий будинок належав їм з чоловіком на праві спільної сумісної власності в рівних частках.

02 січня 2010 року помер її чоловік - ОСОБА_4, підтвердженням чому є свідоцтво про смерть серії І-ЖС № 164145, видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 04.01.2010 року.

У відповідності до вимог Інструкції про порядок будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української PCP 31.01.1966 р. та Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Держкомітету по ЖКГ № 56 від 13.12.1995 р., діяли на час набуття у власність житлового будинку, облік будинків і домоволодінь, що належать окремим громадянам і колгоспним дворам до 2002-го року вівся в реєстрових (погосподарських) книгах виконавчих органів відповідних рад.

01 липня 2004 року було прийнято Закон України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі - Закон) згідно з вимогами якого обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, що знаходиться на території України.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється шляхом внесення даних до єдиної державної інформаційної системи - Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Чинним законодавством України не визначено порядку та терміну перенесення даних, що містяться на паперових носіях (негосподарських, «шнурових» книгах) до електронного реєстру.

Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року зазначено, що «Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Це ж положення підтверджено у ст. З Закону, де визначено: «Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визначаються державою».

Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень, здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна ...».

Після смерті її чоловіка відкрилася спадщина у вигляді Ц частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою Запорізька область, місто Оріхів, провулок Шкільний, будинок № 7, який складається: житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а», літня кухня ііт. «Б», сарай лі г. «В», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е», погріб з шийкою літ. «П-г», паркан !, ганок літ. «Кр» розташовані на земельній ділянці площею 523 кв. м.

Згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги за законом спадщини ОСОБА_4 являється вона - дружина померлого та їхні діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З часу відкриття спадщини вона весь час розпоряджається спадщиною так як більше двадцяти років проживає в ньому, підтвердженням чого є відмітка в її паспорті, що контексті ст. 1268 Цивільного кодексу України підтверджує факт прийняття нею спадщини.

Відповідачі по справі не бажають приймати спадщину її чоловіка, у звязку з чим в установлений законом термін ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою про відмову від спадщини, а ОСОБА_3 у визначений законом шестимісячний термін не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що й вказує на її відмову від спадщини.

Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок вона не отримала, так як в нотаріальній конторі, коду вона звернулася за отриманням свідоцтва про право на спадщину їй було розяснено, що згідно з вимогами ст. 216 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Мінюсту № 20/5 від 03.03.2004 р., видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання спадкоємцями паво встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві, а в разі якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім право встановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності.

Зазначеного витягу КП «Імпульс» не надає через те, що як зясувалося ДКП «Імпульс» в 1999 році не провело реєстрацію права власності на житловий будинок. Тому, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя померлого, нотаріус надав їй постанову про підмов'- у вчиненні нотаріальної дії від 27.07.2010 року за№ 669/02-14.

Відтак, їй було порекомендовано звернутися до суду, бо іншим способом неможливе захистити своє право на спадщину у вигляді житлового будинку.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судов практик' у справах про спадкування», розяснив, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину ¦.>соб у може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

У роз'ясненні Міністерства юстиції з цього приводу також вказано, що існуючий житловий будинок, побудований до серпня 1992 року, на який не оформлено право власності спадкодавцем за життя, не можна розглядати, як сукупність будматеріалів, а як цілісний обєкт, ціна на який складається як -,а нерухомий обєкт, підтвердженням чого є наявність технічного паспорту, виготовленого Б П та надання довідки органу місцевого самоврядування про наявність інформації про власника житлового будинку в погосподарському обліку чи рішення такого органу про узаконення б/ д; влі.

Вартість житлового будинку згідно технічного паспорту складає 24800,00 грн., що у відповідності зі статтею 80 ЦПК України є ціною позовної заяви.

Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого

цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з

вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого

особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У разі смерті власника нерухомого майна, який за життя не оформив право власності та не

провів його реєстрацію, питання визначення належності цього нерухомого майна попередньому

власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст. 124 Конституції України,

юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а в рішенні

Конституційного Суду України № 15-рп/2002 від 09.07.2002 року зазначено, що можливість

судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у

залежність від використання субєктом правовідносин інших засобів правового захисту.

Позивач в судовому засіданні на позові наполягає та прохає суд задовольнити його, так як

- іншим способом прийнятц спадщину їй не можливо.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнала та вважає за можливе його

задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового

засідання була повідомлена у встановлений законодавством спосіб, до суду надіслала заяву про

розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та прохає його задовольнити.

Суд, заслухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов

підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла

(іспадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як визначено законодавчо, а саме ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок

смерті особи.

Цивільним кодексом України визначено, що до складу спадщини входять усі права та

обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в

внаслідок його смерті (ст. 1218).

Так, у власності ОСОБА_4 перебуває житловий будинок з

господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою Запорізька область, місто Оріхів,

провулок Шкільний, будинок № 7 (сім), який складається: житловий будинок літ. «А», сіни літ.

«а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е»,

погріб з шийкою літ. «П-г», паркан 1, ганок літ. «Кр» розташовані на земельній ділянці площею

523 кв. м, право власності на яку підтверджується Договором купівлі-продажу від 27.06.1974 р. за

реєстраційним № 925 та Технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового

фонду складеного 16.09.1999 року.

ОСОБА_4 помер 02 січня 2010 року, про що стверджується

Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 164145 виданого Запорізьким міським відділом реєстрації

актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 04 січня 2010 року, про

що зроблено відповідний актовий запис № 144.

Так, згідно правила ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце

проживання спадкодавця; і теж зазначено і в ст. 60 Закону України «Про нотаріат».

ОСОБА_1, у відповідності до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої

черги, так як є дружиною ОСОБА_4, про що вбачається з свідоцтва про одруження серії I-

АБ № 155129 виданого 02 серпня 1968 року.

ОСОБА_1 дотримуючись вимог ст. 1270 ЦК України звернувся до нотаріуса про

отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований

за адресою: провулок Шкільний, 7, місто Оріхів, Запорізька область, однак їй було відмовлено з

підстав відсутності правовстановлюючих документів на цей будинок, підтвердження чому є

постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.07.2010 р.

Таким чином, суд проаналізувавши надані документи, встановив, що внаслідок відсутності

правовстановлюючих документів, позивач не може прийняти спадщину після померлого

ОСОБА_4, і іншого способу прийняти спадщину відсутній.

При таких обставинах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 27, 31, 60, 74, 76, 167, 199, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст.

11,16, 267, 1221, 1261, 1268, 1272 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист майнового права задовольнити повністю. А

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою Запорізька область, місто Оріхів, провулок Шкільний, будинок № 7 (сім), який складається: житловий будинок літ. «А», сіни літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», убиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е», погріб з шийкою літ. «П-г», паркан 1, ганок літ. «Кр» розташовані на земельній ділянці площею 523 кв. м з правом реєстрації в органах БТІ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення .

Суддя:

ОСОБА_6