УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулось до суду з указаним позовом та просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 478 грн 89 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 15 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 8/2007/980-ЕК25/149, за умовами якого остання отримала споживчий кредит у розмірі 15 000 грн зі сплатою 30 % річних строком до 10 червня 2009 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору. ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у зв'язку з чим станом на 06 січня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 23 478 грн 89 коп., яка складається з: боргу за кредитом - 9 612 грн 31 коп., процентів за користування кредитом - 6 797 грн 82 коп., пені - 2 966 грн 23 коп., штрафу - 4 02 грн 53 коп., та яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/980-ЕК25/149 від 15 червня 2007 року та договором поруки № 8/2007/980-ЕК25/149 від 15 червня 2007 року в розмірі 23 478 грн 89 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 9 612 грн 31 коп., заборгованості за процентами - 6 797 грн 82 коп., пені - 2 966 грн 23 коп., штрафу - 4 102 грн 53 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що внаслідок невиконання зобов'язання за кредитним договором утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів як боржника і поручителя.

Апеляційний суд також дійшов висновку про те, що банком не пропущено позовну давність на звернення до суду з позовом, оскільки останній платіж за кредитним договором було здійснено 25 травня 2010 року, а з позовом банк звернувся до суду 30 жовтня 2012 року, в справі відсутня заява відповідачів про застосування позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України.

Судами встановлено, що 15 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 8/2007/980-ЕК25/149, за умовами якого остання отримала споживчий кредит у розмірі 15 000 грн зі сплатою 30 % річних строком до 10 червня 2009 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Також судами встановлено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором станом на 06 січня 2012 року утворилась заборгованість, в розмірі 23 478 грн 89 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 9 612 грн 31 коп., процентів за користування кредитом - 6 797 грн 82 коп., пені - 2 966 грн 23 коп., штрафу - 4 02 грн 53 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про солідарне стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості за кредитним договором, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що в матеріалах справи відсутня заява відповідачів про застосування строку позовної давності, тому відсутні підстави для відмови в позові з підстав пропуску строку позовної давності.

Доводи касаційної скарги про те, що в заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про скасування заочного рішення останні просили відмовити в позові з підстав пропуску строку позовної давності не заслуговують на увагу та спростовуються вказаною заявою (а.с. 35-37) і матеріалами справи.

Інші доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів та не дають підстав для скасування оскаржуваних рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко