АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 666/7184/14-ц Головуючий в І інстанції: Заболотний В.М.
Провадження №22-ц/791/1128/2015 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Колісниченка А.Г.

Капітан І.А.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 04 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначав, що 11.04.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір №б/н згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1500,00грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 48,00% річних за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно умов договору. Відповідач належним чином свої зобов'язання за договором не виконав внаслідок чого станом на 28.07.2014 року виникла заборгованість в сумі 8193,71грн. На підставі викладеного Банк просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 04 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором в сумі 8193,71грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором по своєчасному та повному погашенню необхідних щомісячних платежів, утворилась заборгованість, яка підлягає примусовому стягненню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1500,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 48,00% річних на залишок заборгованостіз кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки(а.с.8, 9-14).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку складають кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк (а.с.12).

Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом внаслідок чого станом на 28.07.2014 року в нього виникла заборгованість: по кредиту - в сумі 955,68 грн, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 6371,66 грн, а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн - штраф (фіксована частини), 366,37 грн - штраф (процентна складова) (а.с.6-7).

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Таким чином, дійшовши висновку, що позичальником порушено умови кредитного договору, у зв'язку із чим виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка відповідачем не погашена, суд дійшов вірного висновку про наявність передбачених ст.ст.1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором відповідно до наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом та належними доказами не спростована.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо пропущення позивачем строку позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 264 ЦК України, перебіг строку позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_2 здійснював часткові виплати за договором кредиту, зокрема, останній платіж було зроблено 22 серпня 2012 року, тому перебіг трирічного строку позовної давності є перерваним і з 23 серпня 2012 року трирічний строк позовної давності почався заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку зарахуванню не підлягає.

Отже при зверненні з позовом 22.10.2014 року позивачем строк позовної давності не пропущено.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: