АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/5131/14-ц 22-ц/774/831/К/15
Справа № 216/5131/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/831/К/15 суддя Бутенко М.В.
Категорія -27 ( ІІІ ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2,

представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - Подолінний Роман Георгійович, -

В С Т А Н О В И Л А:

04 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (надалі - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.03.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 13 982,20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з " 1" по " 25" число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Однак ОСОБА_2 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і тому станом на 10.06.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 229 005,94 грн., яку банк просив стягнути з відповідача на його користь, а також понесені судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 20.03.2013 року станом на 10.06.2014 року у розмірі 29 005,94 грн., з яких заборгованість за кредитом - 13 982,21 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 740,00 грн., залишок за несвоєчасним штрафом, передбаченим п. 2.2. Генеральної угоди - 12 293,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" витрати по сплаті судового збору у розмірі 290,06 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на ухвалення цього рішення без всебічного дослідження дійсних обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивачем не доведено позовні вимоги та у справі відсутній належний розрахунок заборгованості за кредитом, та не враховано того, що він деякий час здійснював погашення боргу.

Розгляд справи відбувся за відсутності відповідача, а тому не було враховано, що свої зобов'язання перед банком він припинив виконувати внаслідок непереборної сили та форс-мажорних обставин ( йому було ампутовано обидві ноги та з січня 2014 року він є інвалідом І групи), а тому згідно ст. 617 ЦК України може бути звільнений від відповідальності за порушення зобов'язання.

Крім того, під час укладення та дії кредитного договору було порушено його права, як споживача (між сторонами не було укладено письмового договору із зазначенням всіх його суттєвих умов), а тому цей договір є нікчемним. До того ж, цим договором не передбачено ані сплату відсотків за користування кредитом, ані будь-які штрафні санкції за невиконання умов договору.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - Подолінного Р.Г., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20 березня 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 13 982,21 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами і правилами, тарифами складають між ним і банком кредитний договір.

Згідно з пунктом 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з " 1" по " 25" число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1 230,14 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.03.2014 року.

Пунктом 2.2 Генеральної угоди встановлено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, передбачених в Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобов'язаннях, строк яких настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 13 283,73 грн.

Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконував і тому станом на 10.06.2014 року утворилася заборгованість, яка згідно з наданим розрахунком, складає 29 005,94 грн. та складається: з заборгованості за кредитом у сумі 13 982,21 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 1 740,00 грн.; штрафу у сумі 13 283,73 грн.

Задовольняючи позовні вимоги банку та стягуючи з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції вірно виходив з доведеності розміру заборгованості, що випливає із умов укладеного кредитного договору та відповідає вимогами ст.ст. 611, 1049-1050 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки правильного визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції вірно застосував до них норми матеріального права і дав належну оцінку зібраним у справі доказам і відтак постановив законне і обґрунтоване рішення, висновки якого не спростовані доводами апеляційної скарги.

Посилання відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що під час укладення та дії кредитного договору було порушено його права, як споживача (між сторонами не було укладено письмового договору із зазначенням всіх його суттєвих умов), колегією суддів відхиляються, оскільки в Генеральній угоді від 20.03.2013 року ним зазначено про ознайомлення і згоду з Умовами і правилами надання продукту кредитних карт та своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив, що йому було надано повну інформації про умови кредитування в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а також його місцезнаходження), а саме: цілі, для яких кредит може бути використаний; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між його зобов'язаннями, типі відсоткової ставки, суми на яку буде видано кредит, орієнтовної сукупної вартості кредиту і вартості послуг по оформленню договору (перелік всіх видатків, пов'язаних з отриманням кредиту, його обслуговування і повернення, зокрема таких як адміністративні видатки, видатки на страхування, юридичне оформлення і т.д.); терміну, на який кредит може бути отриманий; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяг; можливості дострокового повернення кредиту і його умови; податкового режиму і державних субсидій, на які він має право, і даних про те, від кого він може отримати детальну інформацію, переваги і недоліки запропонованих схем кредитування (а.с. 6).

Доводи апеляційної скарги про відсутність у справі належного розрахунку заборгованості спростовуються матеріалами справи (а.с. 4), а посилання ОСОБА_2 на те, що даний розрахунок не відповідає дійсності є голослівними та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України. Зокрема, ним не надано свого розрахунку заборгованості та не зазначено, в якій саме частині розрахунок, наданий ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", є невірним, а згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи відповідача про те, що договором не передбачено, ані сплату відсотків за користування кредитом, ані будь-які штрафні санкції за невиконання умов договору, спростовуються пунктами 2.1. та 2.2. Генеральної угоди від 20.03.2013 року, якими передбачена сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та сплата штрафу в розмірі 13 283,73 грн. при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, передбачених в Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобов'язаннях, строк яких настав.

Посилання ОСОБА_2 на ст. 617 ЦК України, як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, колегією суддів відхиляються, оскільки даною нормою передбачено звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо особа доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, а, як пояснив ОСОБА_2 у судовому засіданні, він протягом тривалого часу хворів на цукровий діабет, у тому числі й на час укладення Генеральної угоди від 20.03.2013 року, та ампутація ніг була викликана саме цим захворюванням, тобто у даному випадку відсутнє несподіване погіршення стану його здоров'я, що могло б бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Посилання відповідача на відсутність у нього грошових коштів через погіршення стану здоров'я теж не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та звільнення ОСОБА_2 від відповідальності за порушення зобов'язання, оскільки згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільній справі" №10 від 17 жовтня 2014 року).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011р. від спліти судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп.

Як вбачається з матеріалів справи та було достеменно відомо суду першої інстанції, ОСОБА_2 є інвалідом І групи (а.с. 49), а тому стягнення з нього на користь позивача судових витрат є незаконним, у зв'язку з чим колегія суддів скасовує рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" понесених судових витрат на оплату судового збору у розмірі 290,06 грн. та ухвалює в цій частині нове рішення про компенсування витрат понесених ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на оплату судового збору за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 09 жовтня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" понесених судових витрат на оплату судового збору у розмірі 290 гривень 06 копійок скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Судові витрати понесені Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на оплату судового збору у розмірі 290 гривень 06 копійок компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: