Справа № 438/820/15-ц
Номер провадження 2/438/359/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( З а о ч н е )

07 вересня 2015 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Химин В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такию, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

22 червня 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №40 по вул..Коваліва, 30 в м.Бориславі.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником вищезгаданої квартири відповідно договору дарування від 9 жовтня 1998 року. Відповідач ОСОБА_2- син позивача був зареєстрований у спірній квартирі 27 травня 2004 року як член сімї.

Однак в подальшому спільне життя між позивачем та її сином не склалося, на початку 2012 року відповідач, після чергової сварки, забрав свої речі з квартири. З квітня 2012 року фактично проживає з іншою жінкою за невідомою позивачу адресою. Відповідач з того часу у вказаній квартирі не проживає, своїх речей там не зберігає, участі в оплаті житлового приміщення та комунальних послуг не приймає. Реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачу як власнику даної квартири в повній мірі здійсненню її права власності відносно належного їй майна. Просить при вирішенні даного спору керуватись ст..405 ЦК України. Просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала до суду заяву згідно якої позов підтримує повністю, просить справу розглядати за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення про виклик в судове засідання в газеті «Львівська пошта» від 29 серпня 2015 року №96 (1707). За таких обставин відповідно відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира №40, розташована в м.Бориславі по вул..Коваліва, 30, що підтверджується

договором дарування від 29 жовтня 1998 року посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зар. в реєстр №2093 (а.с.7).Відповідно витягу про державну реєстрацію прав (а.с.8) позивачу на праві власності належить спірна квартира.

Згідно довідки на даний час в квартирі зареєстровані позивач та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5) .Зазначені обставини підтверджуються відомостями будинкової книги для прописки громадян, проживаючих ІНФОРМАЦІЯ_2, про те, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі з 21 березня 1995 року (а.с.10,11)

Однак в спірній квартирі відповідач не проживає з квітня 2012 року, не маючи перешкод в користуванні квартирою, своїх речей там не зберігає. Дана обставина підтверджується актом, затвердженим директором МПП «Безкид», проведення перевірки проживання мешканців квартирі АДРЕСА_1 від 15 червня 2015 року (а.с.6).

Відповідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції»закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше одного року, що відповідно до вимог ст.ст.391, 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням жилим приміщенням квартирою №40 по вул..Коваліва, 30 в м.Бориславі.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321,379,382, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 74, 76, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №40 по вул..Коваліва, 30 в м.Бориславі.

Заочне рішення може бути переглянуте Бориславським міським судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

.

Головуючий: суддя А.Т. Слиш