Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 260/1662/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилюк О.С.
№ провадження
22-ц/778/2664/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Стрелець Л.Г.,

При секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 06 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири.

Позивач зазначала, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 мешкає за адресою АДРЕСА_1 в квартирі, що знаходиться поверхом вище та розташована над її квартирою.

16.10.2013 р. сталося залиття її квартири, що підтверджується відповідним актом про залиття, складеним головним інженером КП «Керуюча компанія Ленінського району м. Донецька» ОСОБА_6, де ймовірною причиною залиття є обрив шлангу на водонагрівальному баку, самовільно встановленому мешканцями кв. 65.

Відповідно до звіту № 126/13 - Н про оцінку матеріальної шкоди, завданої володільцю жилої двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2., від 05.12.2013р., складеного ФОП ОСОБА_7, в результаті залиття квартири було пошкоджено: шпалери стелі кухні, стін кухні, стеля коридору, шпалери стін коридору, шпалери стелі жилої кімнати, стелі ванної кімнати та туалету. Загальна сума заподіяної шкоди відповідно до звіту склала 7 214,93 грн., яку позивач просила стягнути на свою користь з ОСОБА_3, а також 1000 грн. за послуги оцінщика та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 06 червня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Також просила призначити будівельно-технічну експертизу для встановлення причин залиття квартири.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 липня 2014 року призначено судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: «Яка причина залиття квартири АДРЕСА_3, що сталася 16 жовтня 2013 року? Проведення експертизи доручено експертам Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз (а. с. 97-99)

19 березня 2015 року відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про визначення територіальної підсудності справ визначено підсудність апеляційному суду Запорізької області та справу передано до апеляційного суду Запорізької області.

В засідання суду апеляційної інстанції, що були призначені на 22.04.2015 року та на 22.07.2015 року сторони не зявилися. З огляду на те, що м. Донецьк, в якому зареєстровані та проживають позивач, відповідач та треті особи натепер знаходиться під контролем бойовиків, тому відсутня можливість направлення судових повісток на адресу сторін, а направлені секретарем судового засідання SMS- повідомлення не доходять до адресатів, мобільний зв'язок недоступний, судова колегія вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників судового процесу без фіксування судового процесу технічним засобами.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статті 319 ЦК України, якою визначено основні засади здійснення права власності та на статтю 1166 ЦК України якою встановлено підстави і порядок відшкодування матеріальної шкоди.

Відмовивши ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не довела, що залиття її квартири сталося саме з вини відповідача ОСОБА_3

Основні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 полягають в тому, що суд першої інстанції жодного разу не роз'яснив сторонам про право заявляти клопотання про проведення експертизи для встановлення причин залиття квартири, а тому суд неповно з'ясував всі суттєві обставини справи, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Такі доводи не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи.

По-перше, зі змісту запису судового засідання технічними засобами (при прослуховуванні диску, що доданий до матеріалів справи) вбачається, що суд першої інстанції в судовому засіданні, яке відбулося 30.04.2014 року роз'яснив права сторін та, зокрема, роз'яснив позивачеві право подати клопотання про призначення експертизи.

В судовому засіданні від 06.06.2014 року суд неодноразово роз'яснював позивачу право звернутися до суду із клопотанням про витребування нових доказів та двічі уточнював у позивача чи зрозуміла вона свої права у відношення до збору доказів за допомогою суду та чи є у неї намір подати відповідне клопотання.

По-друге, лише в апеляційній скарзі, скориставшись таким правом, ОСОБА_2 просила призначити судову будівельно-технічну експертизи для встановлення причини залиття її квартири.

При розгляді справи апеляційним судом Донецької області ухвалою суду від 29 липня 2014 року призначено судову будівельно-технічну експертизу. Проведення експертизи доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз, що раніше знаходився у м. Донецьку.

Натепер цей інститут знаходиться за адресою: м. Краматорськ, вул. Лазо, 29, прим. 66А.

В ході розгляду справи в апеляційному суді Запорізької області зроблено запит до вказаного інституту. 14 квітня 2015 року отримано відповідь, що у звязку із захопленням приміщень інституту, розташованих у м. Донецьку, вул. Дубравна, 1б на початку вересня 2014 року незаконними збройними формуваннями та перебування їх до теперішнього часу під контролем бойовиків, доступу до канцелярії та архіву інституту керівництво не має. Таким чином, надати до суду висновок експерта по даній справі неможливо (а. с. 115).

Судова колегія зазначає, що обєкт нерухомості (квартира, що належить позивачеві), який підлягав огляду в ході проведення експертизи, розташований за адресою: АДРЕСА_2 також знаходиться під контролем бойовиків, а тому відсутня можливість повторного призначення судової будівельно-технічної експертизи.

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності висновку судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами, які містяться в справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № 2201, яке видано представництвом Фонду Державного майна України в м. Донецьку 11.03.2002 року (а. с. 30).

Відповідач ОСОБА_3 мешкає у квартирі № 65 в цьому ж будинку, її квартира розташована поверхом вище над квартирою позивача ОСОБА_2

Згідно статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту акту від 23.10.2013 року, складеного комісією працівників ТОВ "Сервіс-Дон-Строй" у присутності позивача ОСОБА_2, вбачається, що за результатами обстеження квартири АДРЕСА_4 встановлено залиття цієї квартири. Зі слів мешканців квартири № 61 залиття сталося внаслідок обриву шлангу водонагрівального баку, встановленого самовільно мешканцями квартири № 65. В цьому ж акті вказано, що встановити причини залиття не надалося можливим, оскільки був відсутній доступ до квартири № 65, яка розташована поверхом вище (а. с. 3).

У зв'язку із залиттям позивач звернулася за оцінкою спричиненої шкоди до суб'єкта оціночної діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_7 Ним було складено звіт № 126/13-Н, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди завданої позивачу станом на 05.12.2013 року складає 7 214,93 гривень, а за проведену оцінку вартості матеріальної шкоди позивачем було сплачено 1 000 гривень (а. с. 5-25, 32-39).

З огляду на приписи статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

У відповідності до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, спричинена майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка його спричинила. Особа, що спричинила шкоду, звільняється від його відшкодування, якщо доведе, що шкода спричинена не з його вини.

З матеріалів справи видно, що наданий позивачем акт від 23.10.2013 року був складений комісією працівників ТОВ "Сервіс-Дон-Строй" зі слів та у присутності виключно мешканців квартири АДРЕСА_5, а звіт № 126/13-Н, складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 відомостей про причини залиття не містить. В суді першої інстанції сторони не заявляли клопотання про призначення судом експертизи щодо встановлення причин залиття квартири № 61.

Доводи позивача ОСОБА_2 стосовно вини відповідача фактично є припущеннями, жодними належними та допустимими доказами позовні вимоги не доведено.

У відповідності до вимог статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, з тих підстав, що не підтверджено жодним достовірним доказом той факт, що залиття квартири сталося з вини саме відповідача ОСОБА_3, відповідає обставинам справи, належним чином оціненим доказам, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 06 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: