У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, третя особа - Центральний районний відділ Миколаївського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що з 17 по 18 вересня 2009 року у приміщенні належної йому майстерні з виготовлення пам'ятників по АДРЕСА_1 було скоєно крадіжку належного йому майна. За фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України 25 січня 2010 року Центральним районним відділом Миколаївського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України порушено кримінальну справу, але у зв'язку з тим, що осіб, які скоїли злочин, встановити не вдалося, провадження у справі було зупинено, а з 30 липня 2012 року жодних заходів не проводилося. Просив стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України 7001 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності Центрального районного відділу Миколаївського міського Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами незаконність у бездіяльності та наявність винних дій посадових осіб Центрального РВ, які вплинули на нерозкриття скоєного по відношенню до нього злочину та не встановлення причетних до його скоєння осіб, а також те, що позивачу завдано саме діями чи бездіяльністю відповідачів моральних страждань.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, третя особа - Центральний районний відділ Миколаївського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, про відшкодування моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік