АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №647/208/15-ц
Провадження №22-ц/791/1019/2015 Головуючий в І інстанції: Миргород В.С.
Категорія:24 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Радченка С.В.
Колісниченка А.Г.
При секретарі: З участю адвоката:Сікорі О.В. Мальцевої Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» в особі Новокаховського РЕЗ і ЕМ про визнання угоди недійсною,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він є споживачем електричної енергії та перебуває у договірних відносинах з Публічним акціонерним товариством Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» в особі Новокаховського РЕЗ і ЕМ (далі - ПАТ «ЕК «Херсонобленерго»). У 2009 році його будинок було відключено від енергопостачання через неодноразові порушення ним Правил користування електричною енергією для населення (далі - Правила). В січні 2012 року він звернувся до відповідача з проханням укласти угоду реструктуризації боргу по електричній енергії у зв'язку з порушенням Правил. 19 січня 2012 року між ним та відповідачем було укладено угоду про реструктуризацію на суму 6 289,87 грн. на 24 місяці зі щомісячною оплатою в сумі 244,39 грн. та зі сплатою поточних рахунків за спожиту електроенергію згідно показань лічильника.

В лютому 2012 року йому зателефонував начальник абонентської служби і повідомив про необхідність з'явитися до Бериславського РЕЗ І ЕМ для вирішення питання щодо наявності заборгованості ще за одним актом про порушення Правил. 24 лютого 2012 року ним було укладено іншу угоду про реструктуризацію на суму 6 683,63 грн. зі щомісячною оплатою в сумі 247,39 грн. та зі сплатою поточних рахунків за спожиту електроенергію згідно показань лічильника, і повідомлено, що перша угода скасована і сплачувати заборгованість необхідно по другій угоді.

24 січня 2015 року позивач звернувся до Новокаховського РЕЗ і ЕМ, надавши квитанції про повну оплату енергопостачання за договором від 24 лютого 2012 року, однак йому повідомили, що угода від 19 січня 2012 року є дійсною і йому необхідно сплатити ще заборгованість за даною угодою. Зазначаючи, що жодного разу не сплачував боргу по зазначеній угоді, оскільки вважав, що підписав лише одну угоду від 24 січня 2012 року №249, а угода від 19 січня 2012 року №244 є такою, що вчинена представником Новокаховського РЕЗ і ЕМ з перевищенням своїх повноважень, ОСОБА_6 просив суд визнати недійсною угоду реструктуризації №244 від 19 січня 2012 року, як оспорюваний правочин, а також стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 800,00 грн., а також судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 16 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням судом норм чинного законодавства та з неправильним встановленням обставин справи, які мають істотне значення, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «ЕК «Херсонобленерго», посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, а саме з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при укладанні оспорюваної угоди представник відповідача діяв з перевищенням повноважень, по відношенню до позивача здійснювалися незаконні дії і позивача спонукали до подачі заяви про необхідність укладення договору про реструктуризацію заборгованості за електроенергію, а вимоги, встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, в момент укладання оспорюваного правочину порушено не було.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 перебуває з Новокаховським РЕЗ і ЕМ (правонаступник Бериславського РЕЗ і ЕМ) в договірних відносинах та має особовий рахунок на сплату енергопостачання НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

В результаті неодноразових порушень позивачем Правил та на підставі відповідних актів у 2009 році будинок ОСОБА_6 було відключено від енергопостачання.

З метою відновлення електропостачання 19 січня 2012 року ОСОБА_6 звернувся до Бериславського РЕЗ і ЕМ з заявою про укладання договору реструктуризації на оплату суми заборгованості у розмірі 6 289,87 грн. частинами з попередньою сплатою (а.с.17).

На підставі зазначеної заяви 19 січня 2012 року між сторонами було укладено угоду №244 про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості за спожиту електроенергію, відповідно до якої ОСОБА_6 зобов'язувався у строк 24 місяці погасити заборгованість за спожиті 17 263 кВт в сумі 6 289,87 грн., сплачуючи щомісяця до 10 числа 247,39 грн. При цьому ОСОБА_6 зобов'язувався також сплачувати поточні рахунки за спожиту електроенергію згідно показань електролічильника, а відповідач зобов'язувався контролювати надходження коштів на особовий рахунок абонента (а.с.18). На виконання умов угоди ОСОБА_6 сплатив першочерговий внесок у розмірі 600,00 грн.

Також 19 січня 2012 року сторони підписали угоду №244 про погашення боргу, за якою позивач визнає свій борг за використану електричну енергію за період з 2010 року по 2012 року в сумі 6 289,87 грн. та зобов'язується погасити його до 09 грудня 2013 року (а.с.19).

24 лютого 2012 року ОСОБА_6 знову звернувся до відповідача з заявою про укладання договору реструктуризації на оплату суми заборгованості вже в іншому розмірі -6 683,63 грн. (а.с.20), за якою того ж дня було укладено угоду №249 про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості за спожиту електроенергію, відповідно до якої ОСОБА_6 зобов'язувався у строк 27 місяців погасити заборгованість за спожиті 29705 кВт в сумі 6 683,63 грн., сплачуючи щомісяця до 10 числа по 247,39 грн.(а.с.21).

Угодою №249 про погашення боргу від 24 лютого 2012 року ОСОБА_6 визнав свій борг за використану електричну енергію за період з 2010 року по 2012 року в сумі 6 683,63 грн. та зобов'язується погасити його до 05 вересня 2015 року (а.с.22).

З даних програмного комплексу «Energy» вбачається, що оселю позивача на підставі актів про порушення Правил відключали від електропостачання неодноразово на протязі 2002-2011 років. Офіційно оселю було підключено лише 24 січня 2012 року. Після укладення угод про реструктуризацію заборгованості позивачем сплачувалися передбачені даними умовами щомісячні суми нерегулярно та в неповному обсязі. З урахуванням останнього платежу, здійсненого позивачем у січні 2015 року, заборгованість по угоді №244 від 19 січня 2012 року погашена, а залишок заборгованості за угодою №249 від 24 лютого 2012 року станом на 10 лютого 2015 року складає 6 040,81 грн. (а.с.23-38).

Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України.

При цьому, як передбачено в ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом спору у даній цивільній справі, за змістом позовної заяви, є правомірність складання працівниками енергопостачальної компанії угоди №244 від 19 січня 2012 року про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості в сумі 6 289,87 грн., яка виникла внаслідок порушення Правил, а саме споживання електроенергії в розмірі 17 263 кВт в період з 2010 по 2012 роки. Як зазначено в позовній заяві ОСОБА_6 вважав, що з укладенням угоди №249 від 24 лютого 2012 року попередня угода №244 від 19 січня 2012 року втратила чинність і він не повинен сплачувати за нею заборгованість.

Однак на підтвердження вказаної обставини позивачем не надано належних доказів, а судом першої інстанції достовірно встановлено наявність на момент укладення спірної угоди обізнаності позивача про природу правочину, права і обов'язки сторін за вказаним договором та відсутність підстав для визнання правочину недійсним.

Укладені угоди містять різні суми заборгованості, розрахунок яких позивачем не оспорюється, ОСОБА_6 особисто звертався до відповідача з заявами про укладення даних угод, що свідчить про вільне волевиявлення позивача на їх укладення.

На підставі наведеного суд першої інстанції, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді