Справа №718/3015/14-ц
Провадження №2/718/25/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак О.В.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_4 Нугзарі Шакроєвича, в інтересах якого виступає ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, від імені якого діє ОСОБА_1, звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.02.2013 року надав відповідачці у позику 85 000 гривень на строк до 01.05.2013 року, про що свідчить розписка. Відповідачка кошти не повернула, тому, з підстав, передбачених ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, просив стягнути вказану суму боргу. Також, відповідно до ст.ст. 1050, 625 ЦК України просив стягнути інфляційні втрати за період з 02.05.2013 року по день звернення до суду, тобто по 08.12.2014 року, у розмірі 18 360 гривень та 3% річних за цей період в сумі 4 093,97 гривень.

В процесі розгляду справи позивач змінив заявлені вимоги, просив стягнути з відповідача 85 000 гривень боргу, інфляційні втрати станом на 21.09.2015 року у розмірі 64 770 гривень та 3% річних в сумі 6 099,04 гривень.

Представник відповідача заперечував проти заявлених вимог тим, що надана представником відповідача розписка не являється документом - оригіналом, а тому не може прийматися до уваги.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно наданої представником відповідача розписки від 04.02.2013 року ОСОБА_2 отримала в борг 85 000 гривень у ОСОБА_4 Нугзарі Шакроєвича і вказану суму зобовязується повернути до 01.05.2013 року.

Як пояснила відповідач ОСОБА_2, розписку від 04.02.2013 року вона писала власноручно, але надана не розписка не є оригіналом, оскільки на звороті розписки має бути відмітка про повернення нею частини боргу, так як у серпні 2014 року вона повернула 5000 гривень. Вона працювала у ОСОБА_4 і він примусив її написати розписку, створивши недостачу грошових коштів. З приводу примушування до виконання цивільно-правових зобовязань вона звернулась до правоохоронних органів. З висновком експерта не згідна.

Як вбачається з висновку експерта № 547-К від 10.08.2015 року рукописні записи та підпис від імені ОСОБА_2 в розписці від 04.02.2013 року від імені ОСОБА_2 виконані писальним приладом типу кулькової ручки.

Питання в частині «Чи являється розписка від 04.02.2013 року від імені ОСОБА_2 документом оригіналом?» виходить за межі компетенції експерта з технічного дослідження документів, тому відповідне дослідження не проводилось та питання не вирішувалось.

Експерт ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що досліджувалась розписка, про що є відмітка експертної установи, в описовій частині висновку допущена технічна описка з приводу синього кольору кулькової ручки. У висновку вирішено питання «яким способом виготовлена розписка». Надана на дослідження розписка відрізняється від документу, виготовленого за допомогою копіювально-множильної техніки, на сто відсотків.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

За змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей.

Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов?язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. З метою захисту позичальника від недобросовісного позикодавця в статті, що коментується, закріплене право позичальника оспорювати договір позики на підставі того, що гроші або речі насправді не були отримані ним або були отримані у меншій кількості, ніж це вказано в договорі. Оспорювання договору позики здійснюється у судовому порядку, при цьому позичальником можуть бути використані будь-які докази (свідчення свідків, письмові докази, засоби аудіо -, відеозапису та інші докази).

Відповідач договору позики не оспорювала в судовому порядку, тому доводи представника відповідача стосовно не укладення договору позики суд не вважає обгрунтованими.

Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що надана представником позивача розписка від 04.02.2013 року є належним та допустимим доказом.

При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 610,611,612 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Представником позивача проведено розрахунок та заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат за період з травня 2013 року по червень 2015 року. За вказаний період індекс інфляції склав: з травня по грудень 2013 року 100,396%, за 2014 рік 124,9%, з січня по червень 2015 року 140,7%. Інфляційні втрати від суми боргу у 85 000 гривень становлять: за 8 місяців 2013 року 336,60 гривень ((85 000 грн. х 100,396%) 85 000 грн. = 336,60 грн.), за 2014 рік 18 047,71 гривень ((85 000 грн. х 124,9%) 85 000 грн. = 21 165 грн., за січень-червень 2015 року - 34 595 гривень (( 85000 грн. х 140,7%) 85 000 грн. = 34 595 грн.), а всього - 56 096,60 гривень.

Розмір 3% річних розрахований та заявлений за період з травня 2013 року по вересень 2015 року. Заяву про збільшення розміру позовних вимог подано 22.09.2015 року. За цей період розмір 3% річних становить: з травня по грудень 2013 року (8 місяців = 2%) 1700 грн., за 2014 рік (3%) 2550 грн., за січень-вересень 2015 року (8 місяців 21 день 2,175%) 1848,75 грн., а всього 6098,75 гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Мінімальна заробітна плата до вересня 2015 року становила 1218 гривень, з 01.09.2015 року 1378 гривень.

Представник позивача приймав участь у розгляді даної справи в кількості 50 хвилин у січні лютому 2015 року (406 гривень) та 1 годину у вересні жовтні 2015 року (551,20 гривень), а всього 957,20 гривень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 1440,78 гривень.

Враховуючи наведене, ст.ст. 526, 527, 530, 545, 610, 611, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049. 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 31, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 Нугзарі Шакроєвича 85 000 гривень боргу, 52 979,31 гривень інфляційних втрат, 6 098,75 гривень три відсотки річних, а також 1440,78 гривень у відшкодування суми сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: