АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2741/15 Справа № 200/7819/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Осіяна О.М.,

суддів Пищиди М.М., Деркач Н.М.,

за участю секретаря Ялової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_3, про визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Комерційний банк «Надра», третя особа ОСОБА_3, про визнання договору поруки недійсним задоволені.

Визнано недійсним договір поруки № Н/1 від 16 травня 2007 року, укладений між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2

Стягнуто із ПАТ «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 219 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний банк «Надра», посилаючись на неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального справа, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 травня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/985-Н, згідно з яким банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 130 000 доларів США з виплатою процентної ставки 12,49 % річних, строком користування до 20 квітня 2011 року.

Одночасно з укладенням кредитного договору № 8/2007/840-К/985-Н від 16 травня 2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № Н/1, за яким остання поручилася перед ПАТ «Комерційний банк «Надра» за належне виконання ОСОБА_3 кредитних зобовязань.

02 червня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення, яким з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» було стягнуто у солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840-К/985-Н від 16 травня 2007 року у розмірі 1 021 992 грн. 60 коп., судовий збір у розмір 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи і розмірі 120 грн.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч.ч. 5, 6 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

У відповідності до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи встановлені обставини справи та приведені норми закону, а також зважаючи на ту обставину, що суд зобовязував ПАТ «Комерційний банк «Надра» надати до судового засідання оригінал договору поруки № Н/1 від 16 травня 2007 року, укладений між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2, однак, представником ПАТ «Комерційний банк «Надра» оригінал договору та доказів щодо його достовірності до суду надано не було, суд, з урахуванням ст. 60 ЦПК України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визнання договору поруки № Н/1 від 16 травня 2007 року недійсним.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив жодних доказів та не мотивував підставу недійсності правочину, а також порушив норми процесуального права щодо витребування доказів.

Як вбачається із матеріалів справи позивачка заперечувала факт того, що на виконання кредитного договору № 8/2007/840-К/985-Н від 16 травня 2007 року, в той же день між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та нею був укладений договір поруки № Н/1, за яким вона начебто поручилася перед ПАТ «Комерційний банк «Надра» за належне виконання ОСОБА_3 кредитних зобовязань. Цей договір поруки вона вважала підробленим.

Врахувавши вимоги ч. 1 ст. 202, ч.ч. 5, 6 ст. 203, ч.1 ст. 215, ч. 1 ст. 218 ЦК України, розяснення п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», а також ту обставину, що оригінал договору та доказів щодо його достовірності відповідачем надано не було, суд з урахуванням ст. 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визнання договору поруки № Н/1 від 16 травня 2007 року недійсним.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції товариство проігнорувало запит суду щодо надання оригіналу договору поруки, дійсність якого оспорювалась позивачкою, а тому не виконало вимог ст.27 ЦПК України про зобовязання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обовязки.

Тоді як у наданій до суду ксерокопії договору поруки у п.5.4 цього договору зазначено, що договір укладений у двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу по одному для кожної із сторін (а.с.5-6).

Такого оригіналу договору товариство не надало і при подачі апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції 25 лютого 2015 року, в порядку ст.137 ЦПК України була прийнята ухвала про витребування у ПАТ «КБ «Надра» оригіналу спірного договору та надано строк товариству до 15 березня 2015 року.

У своїй заяві від 24 березня 2015 року товариство зазначало про те, що йому необхідний час до 20 квітня 2015 року.

Але і після спливу цього строку ПАТ «КБ «Надра», на неодноразові нагадування суду протягом двох місяців, не виконало вимог ухвали суду від 25 лютого 2015 року.

Таким чином, в порушення вимог ст.ст.27,57-60,64,131,137 ЦПК України відповідач не підтвердив належними та достовірними доказами того факту, що договір поруки між сторонами дійсно був укладений.

Всі дії відповідача при розгляді справи як у суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи, свідчать лише про безпідставне заперечення позовних вимог, яке не підтверджене належними та достовірними доказами.

У звязку із чим, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: