АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/ 1878/15 Доповідач - Кукліна Н.О.
Справа № 2034/4691/12
Категорія : договірні Головуючий 1 інст. - Березовська І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Кукліної Н.О.

С у д д і в Черкасова В.В.

Бобровського В.В.

За участі секретаря Чемеріс Л.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Селянського (фермерського) господарства "Іван" до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на рухоме майно, -

по апеляційній скарзі Селянського (фермерського) господарства "Іван"

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2013 року

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2008 року СФГ «Іван» звернулося до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" визнання недійним договору дарування від 27 вересня 2007 року, укладеного між СПДФО ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо нежитлових будівель літ. «А-1», літ. «Б-1»,готовністю 54% за адресою: АДРЕСА_1, та визнати за ним право власності на блок-кімнату розміром 4,96 м. на 3,28 м., яка зареєстрована як нежитлова будівля літ.Б-1 готовністю 54% за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4. В обґрунтування посилався на порушення його прав власності на придбані будівельні матеріали, які використані відповідачем ФОП ОСОБА_3 у власних інтересах та в наступному передані своїй доньці, як об'єкти нерухомого майна. У квітні 2010 року позивач вимоги доповнив та змінив, просив визнати майно, передане за договором дарування від 27 вересня 2007 року у виді нежитлових будівель літ. «А-1», літ. «Б-1» готовністю 54% за адресою: АДРЕСА_1, - будівельними матеріалами, визнати договір дарування від 27 вересня 2007 року, укладений між СПДФО ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо цих об'єктів недійсним, визнати право власності СФГ «Іван» на рухоме майно- блок-кімнату розміром 4,96 м. на 3,28 м. на 2.83 м, яка зареєстрована як об'єкт нерухомого майна літ.Б-1 готовністю 54% за адресою: АДРЕСА_1. ( а.с.217 т.1)

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2013 року у задоволенні позову Селянського (фермерського) господарства "Іван" відмовлено.

В апеляційній скарзі Селянського (фермерського) господарства "Іван" ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухваленні судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення позовних вимог: визнати недійсним договір дарування від 27.09.2007 року, укладений між СПДФО ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати право власності СФГ " Іван" на блок - кімнату розміром 4,96 х 3,28 х2,83 кв.м., яка зареєстрована як нежитлова будівля літ. Б-1 54% готовності за адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення судом першої інстанції ухвалено з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Суд помилково визнав наданий ОСОБА_3 протокол проведення аукціону з продажу будівельних матеріалів належним доказом, оскільки протокол тільки свідчить про проведення аукціону та про його результати, однак доказів про оплату та отримання придбаних будівельних матеріалів відповідач не надав суду, в той час як позивачем було надано належний доказ - накладну про придбання будівельних матеріалів, які знаходяться на його землі. Факт незаконного заволодіння цими будівельними матеріалами та їх подальше використання для цілей незаконного заволодіння земельною ділянкою доводиться висновками Харківського РВ ГУМВС за результатами проведених перевірок. Є помилковими і висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання угоди недійсною. Факт припинення правовстановлюючого документу про право власності ОСОБА_3 з 26 вересня 2007 року - наявність скасованого судового рішення у господарсьській справі унеможливлювало на наступний день 27 вересня 2007 року з боку ОСОБА_3 укладення правочину - договору дарування з своєю донькою ОСОБА_4 Незаконність дій ОСОБА_3 доводиться документальними доказами про те, що він вів самочинне будівництво на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується листом виконкому Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 14.04.06 р. за №287, а також листами відділу містобудування та архітектури Харківської районної держадміністрації Харківської області від 16.05.07 р. за №116, від 09.07.07 р. за №187, висновком Харківського РВ ГУМВС від 24.11.2006 р., актом виїзду та обстеження комісією Харківської райдержадміністрації від 03.04.2008 р., приписом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 03.04.2008 року.Зазначені докази доводять, що ОСОБА_3 є особою, яка здійснювала самочинне будівництво, а тому не могла набути права власності на об'єкт самочинного будівництва, відповідно і БТІ не могло зареєструвати право власності на цей об'єкт самочинного незавершеного будівництва. Зазначає, що при здійсненні реєстрації права власності у СПДФО ОСОБА_3 були відсутні документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1. В той же час позивачем надано суду відповідний належний доказ цього - державний акт на право постійного користування землею, який доводить, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 належала на момент реєстрації Балаклійській експедиції по геофізичним обслідуванням у свердловинах, а не СПДФО ОСОБА_3 Відсутність будь-яких підстав для реєстрації даних об'єктів незавершеного будівництва підтверджує п. 1.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5, БТІ, відповідно до якого: реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов'язані фундаментом із землею.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Іван" задоволено частково. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2013 року в частині вирішення позовних вимог Селянського (фермерського) господарства "Іван» про визнання права власності на нерухоме майно скасовано і у задоволенні цих вимог відмовлено з інших підстав. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду з цивільних та кримінальних справ від 10 грудня 2014 року касаційні скарги Селянського (фермерського) господарства "Іван" та ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої інстанції чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

При новому розгляді позивач - Селянське (фермерське) господарство "Іван" через своїх представників апеляційну скаргу підтримав. Відповідач ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував.

В судове засідання на 26 квітня 2015 року відповідачі та третя особа не з'явилися , про причини неявки до суду не повідомили , їх неявка згідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників позивача, обговоривши наведені в скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог СФГ «Іван» щодо наявності підстав для визнання недійсним договору дарування від 27 вересня 2007 року нежитлових будівель літ. «А-1», літ. «Б-1»,готовністю 54% за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між СПДФО ОСОБА_3 та ОСОБА_4, факту порушення прав позивача на майно, блок-кімнату , як будівельний матеріал, що знаходиться на розташованій на території Покотилівської селищної ради земельній ділянці позивача, та на яке , як зареєстрований за ОСОБА_4 об'єкт нерухомості блок-кімнату літ. Б-1 за адресою АДРЕСА_1, позивач має право.

Такі висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Судом першої інстанції встановлено , підтверджується матеріалами справи, що згідно з видатковою накладною від 16 вересня 1996 року №21 особою, що придбала у ТОВ «Шанс» блок-кімнати у кількості 2 шт. та фундаментні блоки, є фізична особа ОСОБА_5 , який є головою СФГ «Іван». За змістом видаткової накладної не вбачається будь-яких характеристик куплених будівельних матеріалів , в тому числі двох блок-кімнат, за ознаками яких можна ідентифікувати предмет спору , а саме чи є одним і тим самим майном чи різним куплені ОСОБА_5 у вересні 1996 року блок-кімнати та будівлі, на які у судовому порядку визнавалося

право власності за СПДФО ОСОБА_3 та які були предметом договору дарування, укладеного 27 вересня 2007 року. (а.с.82 т.1).

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 09 жовтня 2000 року, виданого на підставі розпорядження Харківської райдержадміністрації від 30 серпня 2000 року № 346, ОСОБА_5 надано у постійне користування земельну ділянку площею 10,93 га, що розташована на території Покотилівської селищної ради, для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.16 т.1).

Згідно з довідкою, виданою Харківським районним відділом земельних ресурсів від 25 вересня 2006 року за № 1488, при виїзді на земельну ділянку ОСОБА_5, яка надана йому у постійне користування площею 10,93 га для ведення селянського господарства, фахівцями відділу встановлено, що залізобетонна блок-кімната на фундаментних блоках орієнтовно розміром 4 м. на 5 м. знаходиться на його земельній ділянці. Із змісту довідки не вбачається про порушення з боку третіх осіб права СФГ «Іван» чи його голови ОСОБА_5 на користування та розпорядження цим майном. (а.с.15 т.1).

Реєстрація права власності на нежитлові будівлі літ. «А-1», літ. «Б-1» готовністю 54% , що розташовані по АДРЕСА_1, була проведена на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 23.02.2006 року, яке скасовано постановою Вищого Господарського суду України від 26 вересня 2007 року з передачею справи на новий розгляд, в ході якого ухвалою Господарського суду Харківської області від 21 березня 2008 року позов СПДФО ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на майно припинено. ( а.с.93-103 т.2)

27 вересня 2007 року між СПДФО ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір дарування незакінчених будівництвом нежитлових будівель літ. «А-1», літ. «Б-1» готовністю 54% за адресою: АДРЕСА_1. ( а.с.71-72,80т.2)

5 листопада 2007 року на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі- продажу продала, а покупці ОСОБА_3 та ОСОБА_6 придбали в рівних частках по ? частині незакінчену будівництвом нежитлову будівлю літ. «А-1», готовністю 54% за адресою: АДРЕСА_1. ( а.с.144 -147 т.2)

Право на захист цивільних прав та інтересів має кожна особа у разі його порушення , невизнання або оспорювання відповідно до положень ст.ст 15,16 ЦК України.

Згідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або опорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя , суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтями 10, 31,60 ЦПК України встановлено, що сторони мають рівні процесуальні права та обов'язки, в тому числі і рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказами згідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб , їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета договору. Статтю 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Доказуванння не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При вирішенні спору та ухваленні рішення про відмову у позові СФГ «Іван» з підстав недоведеності позовних вимог суд першої інстанції виходив відповідно до вимог ст.ст. 10,11,212,213 ЦПК України із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На висновки суду першої інстанції не впливають доводи апеляційної скарги щодо допущених БТІ порушень правил реєстрації за відповідачем СПДФО ОСОБА_3 прав власності на нежитлові будівлі, бо знаходяться за межами позовних вимог , так як дії реєстратора у даній справі позивачем не оскаржувалися і предметом розгляду суду першої інстанції не були.

Посилання позивача щодо незаконного заволодіння відповідачем ОСОБА_3 будівельними матеріалами , купленими ОСОБА_5 в 1996 році, на висновки суду першої інстанції також не впливають , бо вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння позивач не пред'являв.

Судом першої інстанції у межах розгляду позову, предметом якого є визнання договору дарування недійсним та визнання права власності за СФГ "Іван" на блок-кімнату літ.Б-1, зареєстровану як об'єкт власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, визнано не доведеним факт дарування саме належних позивачеві на підставі видаткової накладної від 16 вересня 1996 року №21 на ім'я ОСОБА_5 будівельних матеріалів - блок - кімнат.

В ході розгляду справи суд апеляційної інстанції на виконання вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України сприяв вчиненню процесуальних дій, спрямованих на здійснення прав та обов'язків сторін , задовольняв клопотання, оголошував перерву для надання сторонами додаткових доказів , які з поважних причин ними не були надані в суд першої інстанції, та які на думку сторін можуть вплинути на наслідки розгляду апеляційної скарги позивача.

Надана представниками позивача на звернення голови ФГ «Іван» відповідь сільського голови Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 20 квітня 2015 року за № 37/02-21-2 , в якій зазначено , що блок - кімната з фундаментними блоками знаходилися на земельній ділянці СФГ «Іван», зберігалося це майно на цій земельній ділянці увесь час з 1996 року, блок-кымната була пошкоджена у 2013 році невідомими особами. Зовнішні розміри блок-кімнати становлять 4,96м на 3,28 м на 2,83 м. Також заявнику повідомлено, що «Блок-кімната, придбана згідно накладної від 16 вересня 1996 року №21, з одного боку, та об'єкт нерухомості (незавершене будівництво гот. 54%) літ. «Б-1» , що зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 (за ОСОБА_4.). з іншого боку, є одним і тим же майном. Інших будь-яких блок - кімнат або будь-яких об'єктів нерухомості, які розташовувалися б поруч із зазначеним безпосередньо в районі межі між земельними ділянками СФГ «Іван» та ГБК «Добробут», не виявлено.»

З матеріалів копії інвентаризаційної справи №1999 на 135 аркушах вбачається , що нежитлова будівля - літ Б-1 з добудовою літ.б станом на жовтень 2007 року має розміри 8.60 м на 25 м та знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_1. ( а.с.115, 41-173 т.2)

При дачі відповіді сільським головою Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 20 квітня 2015 року за № 37/02-21-2 обстеження земельних ділянок , що знаходиться у постійному користуванні ФСГ «Іван» , та за адресою: АДРЕСА_1, не проводилися, відповідні акти обстеження із залученням спеціалістів, що мають досвід у будівельній галузі з питань встановлення тотожності будівельних конструкцій , споруд та інше, не складалися. Дані обставини не заперечувалися у судовому засіданні апеляційного суду представниками позивача.

Колегія суддів, оцінюючи надану сільським головою відповідь на звернення голови ФГ «Іван» відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України , визнає , що наданий письмовий документ не може були визнаний належним та допустимим доказом на підтвердження тотожності купленої блок -кімнати на підставі видаткової накладної від 16 вересня 1996 року №21 на ім'я ОСОБА_5 та нежитлової будівлі літ. «Б-1» готовністю 54% за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованої як об'єкт нерухомого майна спочатку на ім'я СПДФО ОСОБА_3, а після укладання договору дарування - на ОСОБА_4, та стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позову СФГ «Іван».

Згідно ст.. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про задоволення позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Іван" відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :