УхвалА

іменем україни

23 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Кафідової О.В., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, з листопада 2010 року по березень 2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з січня 2012 року змінила своє місце проживання, син залишився проживати з ним. Указував, що ОСОБА_5 не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини, дитиною не цікавиться й син повністю перебуває на його утриманні.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2 тис. грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 тис. грн щомісячно, починаючи з 25 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те що підстав для стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання дитини позивач не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Питання про визначення місця проживання дитини одним із батьків у судовому порядку не вирішувалось. Крім того, судами встановлено, що сторони та їх син проживають у садовому будинку та разом приймають участь у вихованні та утриманні дитини.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Кафідова

В.А.Черненко