Справа № 180/968/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

при секретарі Чувізовій Л.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи-1 ОСОБА_4,

представника третьої особи-2 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Марганець, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року до Марганецького міського суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 неустойки за прострочення сплати аліментів. Свою заяву обґрунтовує тим, що станом на 01.03.2015 року заборгованість відповідача по аліментах на утримання доньки, які він повинен був сплачувати на користь ОСОБА_1 за рішеннями Марганецького міського суду № 2-1151/08 та № 180/1131/2014, становить 15213,40 грн. Заборгованість виникла по аліментам, що нараховуються відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Марганець (далі Фонд) на страхові виплати, отримувані відповідачем з жовтня 2011 року. Посилаючись на ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, просить стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.01.2015 року по 01.03.2015 року в розмірі 13210,40 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що з 13.10.2011 року відповідач отримує у Фонді страхові виплати. З вказаних сум доходу у відовідача не утримувалися аліменти на користь ОСОБА_1 з 13.10.2011 року по 01.03.2013 року, у звязку з чим утворилася заборгованість по аліментам, яка станом на 01.03.2015 року становить 15213,40 грн. Розмір неустойки на кожен день прострочення сплати аліментів, передбачений законом, становить 1%, тому розмір неустойки в даному випадку за період з 01.01.2015 року по 01.03.2015 року складає 13210,40 грн.

02.07.2015 року представник позивача уточнив позовні вимоги ОСОБА_1, просив стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.01.2015 року по 27.05.2015 року включно в сумі 22146,90 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що станом на травень 2015 року заборгованість відповідача по аліментам на користь ОСОБА_1 на утримання доньки Євгенії становить 14350,22 грн.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що причина несплати аліментів відповідачем їй невідома.

Відповідач позовні вимоги не визнав і пояснив, що він, відповідно до рішення суду про стягнення аліментів на користь доньки Євгенії, сплачував аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу). Утримання аліментів проводилось на підставі постанов державного виконавця із заробітної плати, що ним отримувалася за місцем роботи ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», зі страхових платежів у Центрі зайнятості м.Марганець, у відділенні Пенсійного фонду України в м.Марганець. З 13.10.2011 року він дійсно отримує страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Марганець. Вини його у виникненні заборгованості по сплаті аліментів з платежів, що ним отримуються у Фонді, немає, оскільки він неодноразово повідомляв державного виконавця відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції про свої доходи і просив направити виконавчий лист до Фонду. Але з невідомих йому причин виконавчий документ про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 був направлений до Фонду лише у березні 2013 року. В підтвердження надав заяву на імя начальника відділу ДВС Марганецького МУЮ від 03.02.2012 року, в якій зазначено, що він отримує пенсію по інвалідності та регрес і просить надіслати постанову до Фонду ССН та УПФУ для утримання аліментів на користь ОСОБА_1 Додатково повідомив, що в період з 13.10.2011 року по 03.02.2012 року він перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, тому повідомити державного виконавця у вказаний період про отримувані ним доходи у Фонді не мав можливості.

Представник відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції ОСОБА_6 пояснила, що у виконавчому провадженні № 10292883 з примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки Євгенії відсутні будь-які письмові заяви і повідомлення від відповідача про те, що він з жовтня 2011 року по 21.03.2013 року отримував страхові виплати у Фонді м.Марганець. 21.03.2013 року державним виконавцем Костенко В.В. направлено до Фонду в м.Марганець виконавчий лист № 2-1151/08 від 24.11.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі ј частини та заборгованості по аліментам, починаючи стягнення з 13.10.2011 року. Оскільки державний виконавець, який у вказаному періоді вів виконавче провадження № 10292883, на даний час у відділі ДВС не працює, пояснити відсутність у виконавчому провадженні наданої відповідачем заяви від 03.02.2012 року, а також сказати з впевненістю, чи повідомляв відповідач державного виконавця в усній формі про отримання ним страхових виплат у Фонді, не може. В судове засідання представником відділу ДВС Марганецького міського управління юстиції надано належним чином завірену копію виконавчого провадження № 10292883, а також копію Журналу реєстрації вхідної кореспонденції відділу ДВС за період з 02.02.2012 року по 13.02.2012 року, в якому відсутній запис про реєстрацію заяви ОСОБА_3 від 03.02.2012 року.

Представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Марганець в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 отримує у Фонді страхові виплати з 13.10.2011 року. Виконавчий лист з постановою державного виконавця про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 надійшов до Фонду лише 22.03.2013 року. З того часу на підставі виконавчого листа та постанови державного виконавця зі страхових платежів, які нараховуються відповідачу, щомісячно утримуються аліменти у розмірі ј частини, та заборгованість, яка виникла станом на 01.03.2013 року. Станом на 01.03.2015 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на користь ОСОБА_1 становить 15213,40 грн., станом на 01.05.2015 року 14500,33 грн.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в ДВС Марганецького МУЮ знаходиться виконавче провадження по виконавчому листу № 2-1151/08 Марганецького міського суду від 24.11.2008 року про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки Євгенії, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.10.2008 року до її повноліття.

19.12.2014 року до відділу ДВС надійшов виконавчий лист № 2/180/1131/2014, виданий Марганецьким міським судом 18.12.2014 року, про зміну розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, з 1/4 до 1/6 частин з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття. Рішення набрало законної сили 08.12.2014 року.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що з доходів відповідача ОСОБА_3 періодично утримувалися кошти на користь позивачки ОСОБА_1, що підтверджено відповідними довідками:

- за місцем роботи ПАТ «Марганецький ГЗК» - по 26.06.2012 року;

- за місцем роботи ПАТ «Марганецький ГЗК» - з червня 2012 року по липень 2013 року;

- в міському центрі зайнятості з липня 2013 року по листопад 2013 року;

- в Марганецькому УПФУ з жовтня 2013 року по листопад 2014 року.

Згідно довідки від 18.06.2014 року № 501/04 страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Марганець ОСОБА_3 отримує з 13.10.2011 року (а.с.68).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 21.03.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції направлено до ВВД ФССНВУ постанову про утримання на підставі виконавчого листа № 2-1151/08 з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1В, починаючи стягнення з 13.10.2011 року (а.с.68/2).

Згідно довідок Фонду від 27.05.2015 року та 30.06.2015 року виконавчий лист № 2-1151/08 від 24.11.2008 року надійшов у відділення 22.03.2013 року. Заборгованість по аліментам ОСОБА_3 станом на 01.03.2013 року складала 24762,71 грн. Утримання аліментів та заборгованості по аліментним платежам проводилось з 01.03.2013 року і проводиться до теперішнього часу (а.с.47, 102).

Станом на 01.03.2015 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментам на користь ОСОБА_1 на утримання доньки Євгенії становила 15213,40 грн. (а.с.11)

Згідно довідки Фонду № 172 сума заборгованості ОСОБА_3 по аліментним платежам станом на 01.05.2015 року становить 14500,33 грн. (а.с.29).

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_3Є по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки Євгенії утворилася за період з 13.10.2011 року по 01.03.2013 року і на момент початку стягнення за постановою державного виконавця складала суму 24762,71 грн.

За період з 01.03.2013 року утримано Фондом зі страхових платежів, належних ОСОБА_3, заборгованість по аліментам на суму 10262,38 грн. Станом на 01.05.2015 року залишок несплаченої заборгованості становить 14500,33 грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носять періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен день із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму.

За ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що страхові виплати ОСОБА_3 отримує у Фонді з 13.10.2011 року.

Згідно виписок із історій хвороб ОСОБА_3 та його амбулаторної карти встановлено, що протягом 2011-2012 років та, зокрема, у період з 01.12.2011 року по 31.01.2012 року відповідач знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у неврологічному відділенні Марганецької центральної міської лікарні (а.с.34, 35, 37, 40, 104-107).

03.12.2012 року ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції надав заяву з повідомленням про те, що ним отримуються виплати у ФССН та УПФУ, та проханням про направлення до вказаних установ постанови державного виконавця для нарахування та утримання аліментів на користь ОСОБА_1 (а.с.103). За поясненнями відповідача, державний виконавець на заяву не відреагував. Також він повідомляв державного виконавця про отримання ним у Фонді страхових виплат в усній формі.

21.03.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції направлено до Фонду постанову про утримання на підставі виконавчого листа № 2-1151/08 з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1В, починаючи стягнення з 13.10.2011 року (а.с.68/2).

У виконавчому провадженні № 10292883 відсутні будь-які дані про те, звідки державний виконавець отримав інформацію про доходи відповідача у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Марганець.

Стягнення аліментів та заборгованості з аліментних платежів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки Євгенії проводиться відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Марганець з 01.03.2013 року і по теперішній час. За вказаний період заборгованість по аліментам зменшилась з 24762,71 грн. до 14500,33 грн.

Позивачкою надано розрахунок суми неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015 року по 27.05.2015 року.

Вказаний розрахунок суми неустойки не може бути прийнятий до уваги судом, оскільки достатніх доказів винності відповідача у виникненні заборгованості по аліментам в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки Євгенії у Фонді нараховуються та сплачуються разом із заборговністю по аліментам періодично у розмірі Ѕ частини страхових виплат, починаючи з 01.03.2013 року. Відповідач не ухиляється від сплати аліментів.

Тобто позивачка не виконала покладений на неї ст.60 ЦПК України обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а доказування ґрунтуватися на припущеннях не може. Перелічені обставини обумовлюють висновок суду про відмову в задоволенні позову. Відмова в задоволенні позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на позивача обовязок по сплаті судових витрат.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.15, 57-64, 88, 208-223 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Марганецький міський суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М.Нанічкіна

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 22 липня 2015 року. Повний текст рішення виготовлено 27 липня 2015 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна