Справа № 315/378/15-ц
Номер провадження № 2/315/159/15
У х в а л а

"22" квітня 2015 р. м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, так як остання з квітня 2006 року покинула будинок № 30 по вул. Комсомольській в сел. Залізничному Гуляйпільського району Запорізької області та має інше постійне місце проживання.

Даний позов подано з порушенням вимог чинного законодавства і має бути залишений без руху з наступних підстав.

Згідно вимог п. 5 та п. 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину або наявності підстав для звільнення від доказування.

При складанні позову позивачці необхідно визначитися, які саме правовідносини склалися між сторонами. Так, позивачка вказує, що спірне житло належить їй на праві приватної власності, при цьому в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на норми закону, які регулює користування жилими приміщеннями у будинках державного та громадського фонду.

Зі змісту позову встановлено, що відповідачка була вселена до житлового будинку зі згоди власника і на той час вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивачки.

На сьогодні відносини користування житлом в приватному житловому фонді врегульовані главою 59 ЦК України та главою 6 ЖК УРСР. При цьому необхідно звернути увагу на те, що положення глави 6 ЖК УРСР застосовуються в частині, що не суперечить ЦК України, та розповсюджувались на відносини щодо найму житла, яке належить на праві приватної власності громадянину.

Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації прав власника.

При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, рахується, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.

З доданих до позову документів встановлено, що відповідачка мала намір виселитися разом зі своїми малолітніми дітьми, але в позові обставини щодо наявності дітей і захисту їх інтересів зовсім не знайшли свого відображення. Відомостей про наявність у відповідача її власного житла немає. Батько дітей зареєстрований у спірному будинку, тому для урахування прав малолітніх дітей, суду необхідна інформація щодо їх реєстрації за місцем проживання одного з батьків та відомості про забезпечення житлом.

Обставини щодо звернення позивачки до відповідних органів з питання оформлення субсидії та неможливості її отримання із-за реєстрації у спірному будинку відповідачки не знайшли свого документального підтвердження.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано з порушенням вимог законодавства, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків в межах пяти днів з дня отримання позивачкою ОСОБА_1 цієї ухвали.

Роз'яснити, що у випадку невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Копія вірно.

Суддя:ОСОБА_3