Справа № 344/1955/15-ц
Провадження № 4-с/344/40/15
У Х В А Л А

22 квітня 2014 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої суддіБабій О.М.

секретаряОрнат Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу ПАТ КБ «Приват Банк», заінтересовані особи ОСОБА_1, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови від 06.02.2015 ВП №46374610 про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязання прийняти до виконання виконавчі документи, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «Приват Банк» звернулось в суд з наведеною скаргою, посилаючись на те, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 06.02.2015 року в прийнятті виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 344/9206/2014, виданого Івано-Франківським міський суд Івано-Франківської області 12.01.2015 року відмовлено з посиланням на те, що виходячи із змісту виконавчого документу його резолютивна частина не містить жодних вимог щодо стягнення коштів чи передання майна від боржника на користь стягувача, зобовязання боржника вчинити певні дії чи утриматися від них на користь стягувача або конфіскації майна. Вважає вказану постанову незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець на підставі ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Представник заявника в судове засідання не зявився, в письмовій заяві вимоги скарги підтримав та просив її розглянути у відсутності представника ПАТ КБ «Приват Банк».

Заінтересовані особи - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 124 ОСОБА_4 України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

12 січня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі № 344/9206/2014, провадження № 2/344/3483/2014 було видано виконавчий лист про вилучення у ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в заклад ПАТ КБ «Приватбанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , предмет застави: автомобіль Opel, модель Astra OTGF69, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі Y6D0TGF698X008715, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), автомобілю Opel, модель Astra OTGF69, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі Y6D0TGF698X008715, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

04 лютого 2015 року вказаний виконавчий лист було звернуто до примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, що підтверджується копією постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ( відмова у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 06.02.2015 року (а.с.2).

06 лютого 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 виніс постанову ВП 46374610 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу), оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам п.8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме резолютивна частина не містить жодних вимог щодо стягнення коштів чи передання майна від боржника на користь стягувача, зобовязання боржника вчинити певні дії чи утриматися від них на користь стягувача або конфіскації майна (а.с.2).

Однак, такі дії державного виконавця помилковими, оскільки у рішенні суду від 01 грудня 2014 року та у виконавчому листі йдеться про вилучення у ОСОБА_1 в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіля.

Проте, державний виконавець у постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження ( відмова у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 06.02.2015 року не зазначив слів «в заклад ПАТ КБ «Приватбанк», що є помилковим.

Як слідує зі ст..44-48 Закону України «Про заставу» (зі змінами та доповненнями) заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. За угодою заставодержателя із заставодавцем предмет застави може бути залишено у заставодавця під замком заставодержателя (тверда застава). Індивідуально визначена річ може бути залишена у заставодавця з накладенням знаків, які засвідчують заставу. Правила цього розділу поширюються на тверду заставу у випадках, коли її застосування не суперечить суті відносин заставодержателя з заставодавцем при такій заставі.

Заставодержатель, якщо інше не передбачено договором, зобов'язаний: вживати заходів, необхідних для збереження предмета закладу; у випадках, коли це передбачено договором, одержувати з предмета закладу доход в інтересах заставодавця; регулярно надсилати заставодавцю звіт про користування предметом закладу, якщо користування ним допускається відповідно до частини першої статті 46 цього Закону; страхувати предмет закладу в обсязі його вартості за рахунок та в інтересах заставодавця; сплачувати податки та збори, пов'язані з володінням заставленою річчю, за рахунок заставодавця; належним чином утримувати предмет закладу, нести відповідальність за нього у випадках, коли немає доказів, що втрата, пошкодження або загибель закладу сталися не з його вини; негайно повідомляти заставодавця про виникнення загрози загибелі чи пошкодження предмета закладу; негайно повертати предмет закладу після виконання заставодавцем або третьою особою забезпеченого закладом зобов'язання.

Заставодержатель має право користуватися предметом закладу, якщо це передбачено договором. Набуті ним доходи спрямовуються на покриття витрат на утримання предмета закладу, а також зараховуються в рахунок погашення процентів по боргу, забезпеченому закладом зобов'язань чи самого боргу. Якщо виникає загроза загибелі, пошкодження чи зменшення вартості предмета закладу не з вини заставодержателя, він має право вимагати заміни предмета закладу, а при відмові заставодавця виконати цю вимогу - достроково звернути стягнення на предмет закладу.

Якщо заставодержатель зберігає або використовує предмет закладу неналежним чином, заставодавець має право в будь-який час вимагати припинення застави та (або) достроково виконати забезпечене закладом зобов'язання.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний діяти у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, не можна погодитись з висновком державного виконавця про те, що примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, згідно норм Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконавчі документи, за якими має бути стягнуто кошти чи передано майно від боржника на користь стягувача, зобовязано боржника вчинити певні дії чи утриматися від них на користь стягувача або конфіскацію майна, а резолютивна частина виконавчого документи не містить жодних із зазначених вище вимог. Саме це і стало підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає що постанова ВП 44732338 від 16.09.2014 року винесена з порушенням закону, у звязку із чим слід усунути порушення шляхом визнання дій державного виконавця при її винесенні неправомірними та скасування вказаної постанови.

Вимога про зобов'язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Івано-Франківським міським судом, на переконання суду до задоволення підлягає лише частково.

Так, Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. З цією метою останніх наділено дискреційними повноваженнями при прийнятті ними управлінського рішення.

При цьому суд зазначає, що саме державний виконавець до прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження в силу ч. 1 ст. 25 Закону зобов'язаний вирішити питання про те, чи не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, чи він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та чи пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відтак, тільки за відсутності обставин, визначених Законом України "Про виконавче провадження", які б служили підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти до провадження даний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження.

Наслідком відповідних дій відповідача стало конкретне рішення постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 № 46374610 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) від 06 лютого 2015 року, яка, як встановлено судом, підлягає скасуванню, оскільки внаслідок її прийняття було порушено права стягувача.

Відтак, визнання постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) від 06 лютого 2015 року неправомірною, її скасування та зобов'язання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 повторно розглянути заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого 12 січня 2015 року Івано-Франківським міським судом є достатнім і належним способом захисту порушених прав скаржника.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 ОСОБА_4 України, ст. ст. 1, 6, 8, 11, 17, 18, 19 ч.1 п.1, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 210, 383-387 ЦПК України, керуючись ст. ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ПАТ КБ «Приват Банк», заінтересовані особи ОСОБА_1, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови від 06.02.2015 ВП №46374610 про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобовязання прийняти до виконання виконавчі документи задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 № 46374610 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) від 06 лютого 2015 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого 12 січня 2015 року Івано-Франківським міським судом по справі № 344/9206/2014, провадження № 2/344/3483/2014 про вилучення у ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в заклад ПАТ КБ «Приватбанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , предмет застави: автомобіль Opel, модель Astra OTGF69, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі Y6D0TGF698X008715, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), автомобілю Opel, модель Astra OTGF69, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі Y6D0TGF698X008715, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 повторно розглянути заяву ПАТ КБ «Приват Банк» про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого 12 січня 2015 року Івано-Франківським міським судом по справі № 344/9206/2014, провадження № 2/344/3483/2014 про вилучення у ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в заклад ПАТ КБ «Приватбанк», м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , предмет застави: автомобіль Opel, модель Astra OTGF69, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі Y6D0TGF698X008715, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), автомобілю Opel, модель Astra OTGF69, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі Y6D0TGF698X008715, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1, жительці АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

ОСОБА_5. Бабій