Справа № 628/3812/14-ц
Провадження 2 /628/79//15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2015 року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Волчек О.О.,

при секретарі - Разєнковій Т.О.,

за участю:

представника позивача - адвоката Пухтаєвич О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: Куп'янський районний відділ ГУ Державної міграційної сдужби України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 Харківської області, знявши відповідачку з реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування позову позивач посилається на наступні обставини.

Він є власником ? частини будинку АДРЕСА_1 Харківської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 січня 1984 року та рішення Куп'янського міського суду Харківської області про визнання порядку користування житловим будинком, надвірними будівлями, присадибною ділянкою та двором від 18 грудня 1987 року.

Відповідачка зареєстрована в будинку за вказаною адресою, але не проживає в будинку більш року, з 1 січня 2006 року.

Позивач також зазначає, що ідповідачка знаходиться у виправній колонії, засуджена, але до засудження, а саме з 1 січня 2006 року вона, зібравши свої речі, поїхала з будинку, тобто більш року в ньому не проживає.

Крім того, позивач посилається на те, що відповідачка відмовляється добровільно знятися з місця реєстрації, а він через те, що відповідачка зареєстрована у будинку, не може оформити субсідію.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Пухтаєвич О.О. доводи позову підтримали.

Відповідачка в судовому засіданні була відсутня, оскільки перебуває у місці відбування покарання, а саме, в Орджонікідзевському виправному центрі № 79 Дніпропетровської області. На адресу суду від неї надійшла заява, у який вона просить не позбавляти її права проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 Харківської області, зазначаючи, що вона проживає за вказаною адресою з відчимом ОСОБА_2 з 1976 року, дом належав ОСОБА_4- її матері, яка померла у 2010 році. Крім того, відповідачка вказує, що вона проживає у будинку, робила ремонт, підтримувала чистоту, надавала гроші на сплату електроенергії та придбання дров.

Від третьої особи надійшла заява, у який міститься прохання про розгляд справи у відсутності її представнка в вказано, що з рішенням суду буде згодна.

Заслухав пояснення позивача та його представника, допитав свідків, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що згідно даних паспорта ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: з 6. 09.1966 р. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).

ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи (а.с.4).

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 7.01.1984 р. спадкоємцем майна ОСОБА_5, є ОСОБА_2, що мешкає з адресою: АДРЕСА_1 Харківської області. Спадкове майно складається з однієї другої частини жилого будинку, який знаходиться в селищі Куп'янськ-Вузловий Харківської області (а.с.5).

Рішенням Куп'янського міськнарсуду від 18.12.1987 р. вирішено (мовою оригінала): « иск ОСОБА_2. к ОСОБА_6 удовлетворить полностью. В домовладении, расположенном по адресу: АДРЕСА_1, Харьковской области закрепить в пользование: ОСОБА_2 жилые комнаты 1-4 площадью 10,3 кв. м, 1-3 площадью 8,7 кв.м, кладовую 1-П пл. 4,0 кв. м, сени 1-1 пл. 5,3 кв.м,… В том же домовладении закрепить в пользование ОСОБА_6 жилые комнаты 2-3 площадью 8,4 кв.м., 2-2 площадью 2,7 кв.м.». (а.с.6).

Згідно довідки від 09.10.2014 р., виданої селищним головою Куп'янськ-Вузловською селищною радою, ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Як вказано у довідці Орджонікідзевського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України № 79 на ім'я ОСОБА_2, його донька ОСОБА_7 24.06.2014 р. прибула для відбуття покарання у ОВЦ-79 (а.с.8).

Згідно відомостей адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 11. 10.1991 р. (а.с.13).

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 25.12.2007 р. ОСОБА_7 позбавлено батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки. В рішенні суду вказано, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.69).

З копії будинкової книги вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою : Харківської області 11. 10.1991 р. у зв'язку з отриманням паспорта. В цій же копії вказано про реєстрацію за вказаною адресою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. а.с. 70-71). Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 р. (а.с.73).

У довідці , наданій ст. ДІМ СДІМ Куп'янського МВ ГУМВСУ в Харківській обл., що дійсно ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 звертався до Куп'янського МВ ГУМВСУ в Харківській обл. з заявою про крадіжку його особистих речей ОСОБА_7, ЖРЗПЗ № 4022 від 17.10.2012 р., а також неодноразово на її адресу надходили скарги збоку ОСОБА_8 та його сусідів (а.с.72).

Наданий позивачем акт про непроживання громадянина від 30.10.2014 р. містить протиріччя, оскільки у ньому вказано, що ОСОБА_7 не проживає у АДРЕСА_1, одночасно у ньому зазначене, що селищний голова «засвідчує підпис ОСОБА_7.» (а.с.9). Пояснення представника позивача, що в акті мається на увазі підпис ОСОБА_2 суд вважає хибними.

В судовому засіданні позивач пояснив, що прописав ОСОБА_4 у свій будинок оскільки проживав з нею , як з дружиною, потім прописав її доньку- ОСОБА_3.

Свідки по справі ОСОБА_9, ОСОБА_10кожна окремо пояснили, що ? будинку належить ОСОБА_2 В порядку спадкування після смерті його матері. ОСОБА_4 проживала з ним та зі своєю донькою ОСОБА_7, допомагала йому по господарству, о скільки він є інвалідом та плохо бачить, він їх прописав у своєму будинку, ОСОБА_4 померла, а ОСОБА_7 почала пиячить, неодноразово уходила з будинку, потім поверталася, скоювала крадіжки у ОСОБА_2 продуктів харчування. Пояснили, що після 1 січня 2006 року ОСОБА_7 неодноразово уходила, проживала в інших місцях, а також відбувала покарання, потім поверталася у будинок ОСОБА_2

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить ? частка будинку № АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачкою не надано доказів в обґрунтування своїх доводів, викладених у своїй заяві.

Разом з цим, суд надходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусовопозбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, ішне приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пенкті, у якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом відповдно до закону. Член сім'ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, як що інше не встановлено домовленістю між ними.

Як зазначене у ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 156 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Щодо поняття «член сім'ї» суд вважає можливим застосувати офіційне тлумачення терміна "член сім'ї" Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року по справі N 1-8/99, у якому вказано, що «під членом сім'ї … треба розуміти особу, що перебуває у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв'язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням, веденням з ним спільного господарства… Діти є членами сім'ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Таким чином, у суда не має сумніву у тому, що померла ОСОБА_4 та її донька- ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані у будинку ОСОБА_2, як члени його сім'ї, і це є місцем проживання відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Стаття 71 ЖК України передбачає строки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, а саме, наймачами або членами їх сімей, ст. 72 ЖК України передбачає визнання особи такою, що втратила право користування жилиим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки ї виселення, ч. 1 ст. 116 ЖК

передбачає виселення без надання іншого жилого приміщення наймача або члена його сім'ї якщо наймач або члени його сім'ї, які проживають разом з ним систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують не з а призначенням, або порушують правила співжиття.

Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України в судовому порядку.

Таким чином, аналізючи вищевказані норми закону, які регламентують процедуру позбавлення права користування жилим приміщенням та виселення осіб, суд вважає, що законодавством передбачений певний порядок, який захищає право власників жилих приміщень шляхом пред'явлення вимог про усунення відповідних перешкод, у даному випадку, у користуванні власністю, тобто жилим будинком.

Поданий ОСОБА_11 позов таких вимог не містить.

Крім того, суд вважає недоведеними доводи позивача, шо ОСОБА_7 не проживає за вищевказаною адресою з 1 січня 2006 року, оскільки як з пояснень свідків, так і з наданої позивачем в якості доказу довідки ст. ДІМ СДІМ Куп'янського МВ ГУМВСУ в Харківській обл., вбачається, що ОСОБА_7 періодично з'являлася за місцем реєстрації , тобто строк її відсутності за місцем проживання переривався.

Таким чином суд вважає позив необгрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 47 Конституції України,. ст.ст. 11, 60, 209, , 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст.29, 391, 405 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: Куп'янський районний відділ ГУ Державної міграційної сдужби України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Куп'янський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17 квітня 2015 року.

Головуючий О.О. Волчек