Провадження № 6/761/427/2015
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попів Р.І., боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полар-Інвест», стягувач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон з вилученням паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попів Р.І. (далі по тексту - державний виконавець) звернувся до суду із поданням в порядку, встановленому ст. 3771 Цивільного процесуального кодексу України, в якому просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон з тимчасовим вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника ТОВ «Полар-Інвест» ОСОБА_3 до виконання зобов'язань, покладених на нього судом та зобов'язати адміністрацію Державної прикордонної служби України вжити невідкладних заходів для недопущення виїзду з України ОСОБА_3, а в разі вилучення у нього паспортного документу для виїзду за кордон - надіслати його у відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України за місцем видачі.

Подання державний виконавець просив розглянути без участі представника відділу примусового виконання рішень.

В обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України знаходиться виконавче провадження № 42934008 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 27.01.2014 року Господарським судом Волинської області по справі № 5004/1658/11-2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 16.07.2007 року, що знаходиться у власності ТОВ «Полар-Інвест» в рахунок погашення заборгованості Акціонерного товариства закритого типу «Виробничо-торгівельна кондитерська фірма «Буковина» перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» в сумі 19014396,28 грн.

14.04.2014 року відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення суду.

Окрім того, державний виконавець зазначає, що на час звернення із поданням до суду, сума заборгованості не погашена і боржник не вчиняє жодних дій для її погашення, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та виконання рішення суду.

Враховуючи викладене просив суд подання задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. ст. 3771 Цивільного процесуального кодексу України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи вказані положення закону, сторони виконавчого провадження у судове засідання не викликались.

Державний виконавець Попів Р.І. у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду подання судом повідомлявся належним чином. Разом з тим, в поданні просив розглядати справу без участі представника відділу примусового виконання рішень ДВС України.

Враховуючи те, що подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України суд має розглянути негайно, а державний виконавець просить розглянути його без участі представника ДВС, суд вважає, що неявка державного виконавця у судове засідання не є перешкодою для розгляду подання.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно із п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 ч. 1 цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Разом з тим, згідно вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень ДВС України знаходиться виконавче провадження № 42934008 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 27.01.2014 року Господарським судом Волинської області по справі № 5004/1658/11-2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 16.07.2007 року, що знаходиться у власності ТОВ «Полар-Інвест» в рахунок погашення заборгованості Акціонерного товариства закритого типу «Виробничо-торгівельна кондитерська фірма «Буковина» перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» в сумі 19014396,28 грн.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець зазначає, що на час звернення з поданням сума заборгованості не погашена і боржник не вчиняють жодних дій для її погашення, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та виконання рішення суду.

Проте, жодного належного та допустимого доказу, який би надавав підстави вважати, що боржник ТОВ «Полар-Інвест» ухиляється, чи має намір ухилитись від виконання судового рішення, у тому числі і шляхом залишення території України, державний виконавець до суду не надав, відсутнє обґрунтування таких обставин і в поданні.

Крім того, в матеріалах подання взагалі відсутнє будь-яке підтвердження того, що керівником боржника ТОВ «Полар-Інвест» є ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про існування вищезазначеного виконавчого провадження.

При цьому, слід зазначити, що, фактично, при підготовці подання державний виконавець обмежився лише посиланням на наявність у ВПВ ДВС України виконавчого провадження, значну суму заборгованості, цитуванні положень низки Законів та зазначенні його суб'єктивної думки про небажання керівника боржника виконувати судове рішення, без належного обґрунтування необхідності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника, так само як і без наведення жодних обставин щодо проведення державним виконавцем усіх можливих заходів для виконання рішення суду, передбачених ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на те, що норми Конституції України є нормами прямої дії, з урахуванням того, що державним виконавцем не надано до суду доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 належним чином повідомлений про існування виконавчого провадження, ухиляється від виконання зобов'язань за рішенням суду, суд дійшов висновку, що у даному випадку встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 є прямим та грубим порушенням його конституційних прав та свобод.

Також слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, чинним Законом України «Про виконавче провадження», зокрема статтею 11, не передбачено жодних повноважень (права) державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження порушувати перед судом питання щодо зобов'язання адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів для недопущення виїзду боржника з України та про тимчасове вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а також стосовно тимчасової відмови у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Крім того, чинним ЦПК України не передбачено можливості вирішення вказаних питань судом, у тому числі і в межах розгляду питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до Листа Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року, на суд покладено функцію вирішення питання про обмеження виїзду, а право вибору способу виконання такого обмеження належить органу, до компетенції якого входить питання забезпечення виїзду з України.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а тому у його задоволенні слід відмовити, що не позбавляє можливості звернення до суду з аналогічним питання у майбутньому у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 19, 33 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та керуючись ст.ст. 57-59, 209, 210, 212, 3771 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Попів Р.І., боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полар-Інвест», стягувач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон з вилученням паспортного документу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ М.А. РИБАК