Справа № 211/2686/15-ц
Провадження № 2/211/1444/15
З а о ч н е Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
28 липня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Сарат Н. О.
при секретарі Зоріній С.М.
у відсутності сторін по справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення , -
У судове засідання сторони не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, заперечень щодо вимог позивача не надав. Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4. надала заяву, у якій просив справу розглянути у її відсутність, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи та згідно ст. 224 ЦПК України в заочному порядку. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу.
Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Умовами Договору кредиту та іпотечного договору передбачено, що в разі невиконання позичальником умов основного зобовязання Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його власності свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке інше збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобовязання, проценти за користуванням кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання.
Згідно з п.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно п.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.
Згідно положення кредитного договору та договору іпотеки, передбачено, що в разі невиконання боржником відповідних положень вказаних вище договорів, іпотекодержатель (Банк) має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, переважно перед іншими кредиторами, в повному обсязі, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків простроченням виконання, включаючи пеню і інші штрафні санкції, а також витрати відносно звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією.
Згідно з п.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно п.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.
Відповідно до ст. 12 ЗУ „ Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем зобовязань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань боржником, а в разі невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки, в даному випадку за рішенням суду.
Статтею 38 ЗУ „Про іпотеку" передбачено, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки третій особі, якщо зазначена умова буде відображена в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також передбачено право іпотекодержателя, на підставі рішення суду продати предмет іпотеки будь-якій третій особі покупцеві шляхом укладання в подальшому договір купівлі-продажу.
У відповідності з п. 61, п. 63 розділу 3 „Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України" при нотаріальному посвідченні договору купівлю-продажу нерухомості крім правоустановчих документів, необхідні документи, право на отримання яких має тільки власник майна, його спадкоємці, правонаступники та уповноважені особи. Таким чином необхідно надати банку право на отримання будь-яких документів, щоб фактично не спричинити не уможливлення виконання рішення суду.
Також відповідно до ст. 34 ЗУ „Про іпотеку" необхідно передати іпотекодержателю в управління предмет іпотеки на період його реалізації, оскільки не передача в управління предмета іпотеки може суттєво ускладнити його реалізацію.
Статтею 38 ЗУ „Про іпотеку" передбачено, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю продати предмет іпотеки третій особі, якщо зазначена умова буде відображена в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також передбачено право іпотекодержателя, на підставі рішення суду продати предмет іпотеки будь-якій третій особі покупцеві шляхом укладання в подальшому договір купівлі-продажу.
За таких обставин, вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтовані та доведені матеріалами справи.
Однак 07.06.2014 року набрав чинності ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті № 1304-VII від 03.06.2014 року.
Протягом дії цього Закону:
1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:
таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;
загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;
2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);
3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.
2. Протягом двох тижнів з дня набрання чинності цим Законом:
1) Кабінет Міністрів України за погодженням з Національним банком України подає на розгляд Верховної Ради України проект закону, який врегульовує питання, зазначені у пункті 3 цього Закону;
2) Національний банк України приводить свої нормативні акти у відповідність із нормами цього Закону та здійснює належні заходи як кредитор останньої інстанції для підтримки адекватного рівня платоспроможності банків, які підпадають під дію цього Закону як кредитори.
3. ОСОБА_5 набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.
4. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
5. ОСОБА_5 не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
6. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є субєктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".
Тому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії даного закону.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню, понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись: ЗУ "ПРО іпотеку", ЗУ "Про мораторійна стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті № 1304-VII від 03.06.2014 року. " ст. ст. 509, 587, 1054, 1050, ЦК України ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення - задовольнити.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" судові витрати в сумі 3654,00 грн.
Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті № 1304-VII від 03.06.2014 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя: ОСОБА_6