Справа №591/6405/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прокудіна Н. Г.
Номер провадження 22-ц/788/834/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Собини О. І. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення заборгованості за депозитом,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_4 суму заборгованості 16017,26 дол. США за договором банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» НОМЕР_1 від 25.04.2014 року. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи 25.04.2014 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» («ПАТ «ВіЕйБі Банк») та ОСОБА_4 був укладений договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» НОМЕР_1 зі строком до 25 травня 2014 року, процентною ставкою 12 % річних (а.с.3).

Пунктами 1.1, 1.3, 1.5 розділу 1 зазначеного договору передбачено, що предметом договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Марафон лояльності максимум доходу» в доларах США на строк 1 місяців з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів. Для обліку вкладу банк відкрив на ім'я вкладника рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_2. Сума початкового вкладу становить 16 000 доларів США 00 центів. Ставка за вкладом становить 12 процентів річних, здійснюється згідно з умовами Договору та Правил, зазначена стосується виключно першого строку дії вкладу та може бути змінена для випадків переукладення договору.

Згідно п. 1.7. розділу 1 договору дата вимоги вкладником вкладу - 25 травня 2014 року.

По закінченню строку дії депозитного договору ОСОБА_4 звернулася до ПАТ «ВіЕйБі Банк» з вимогою повернення банківського вкладу, відповідно до умов договору, на що банком було повернуто лише частину депозитного вкладу з відсотками. Залишок неповернутого ОСОБА_4 депозитного вкладу станом на 06.08.2014 р. складає 16017,26 дол.США (а.с.4).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст.ст. 525-526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Аналогічні положення містяться і у п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як передбачено ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Жодних обмежень прав позивача щодо розпорядження грошовим коштами умовами договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, не встановлено. Не надано відповідачем і доказів існування обмежень, передбачених ст.1074 ЦК України.

Згідно п. 3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 № 516, з послідуючими змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за N 1256/8577:

Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.

За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

З врахуванням викладеного вище, зважаючи на те, що відповідачем порушено умови договору строкового банківського вкладу та вимоги чинного законодавства України і зобов'язання щодо повернення ним суми банківського вкладу, суд прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за депозитним договором.

Посилання апелянта на підзаконні акти, зокрема на постанову Правління НБУ № 49 «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій» (втратила чинність згідно з постановою Правління НБУ від 28 березня 2014 року № 172), постанову від 27 лютого 2014 року № 104, (втратила чинність згідно з постановою Правління НБУ від 28 березня 2014 року № 172), які встановлювали обмеження щодо видачі депозитних коштів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки їх положення суперечать положенням ч. 2 ст. 1060 ЦК України, яка передбачає, що відмова від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Стаття 47 цього Закону визначає операції банків по залученню у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Позивачка надавала відповідачу вклад в іноземній валюті (доларах США), а тому стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті не суперечить діючому законодавству.

Допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки, зокрема якщо не зазначено в мотивувальній чи резолютивній частині рішенні суду еквівалент суми боргу у гривнях, можуть бути вирішені за заявою особи у відповідності зі ст. 219 ЦПК України.

Виписка по поточному рахунку НОМЕР_2 не свідчить про повне виконання ПАТ «ВіЕйБі Банк» своїх зобов'язань за договором депозиту укладеного з ОСОБА_4

Зарахування банком коштів на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», з якого позивач позбавлена можливості повністю зняти свої кошти, не є належним виконанням зобов'язання банком, а тому суд зробив вірний висновок про порушення ним прав позивача.

Погіршення фінансового стану, яке призвело до віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації не звільняє Банк від виконання зобов'язання строк якого настав ще задовго до введення тимчасової адміністрації.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику захищати у встановленому порядку порушені права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті, за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

За таких обставин, доводи апелянта висновків суду не спростовують та не містять посилань на порушення норм матеріального чи процесуального права, які б потягли ухвалення незаконного рішення, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Тому керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -