У Х В А Л А

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 179 тис. 73 долара США 60 центів, що за курсом НБУ складає 1 млн 431 тис. 335 грн 28 коп., вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2015 року поновлено ОСОБА_4, від імені якого діє ОСОБА_5, строк на касаційне оскарження судових рішень та відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

До Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4, від імені якого діє ОСОБА_5, про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2015 року, з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 257 ЦК України.

Для прикладу заявник надав постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), 19 березня, 18 червня, 1 жовтня та 22 жовтня 2014 року (справи № 6-20цс14, 6-61цс14, 6-133цс14, 6-127цс14).

Перевіривши доводи заявника колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу від 21 липня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки боржник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по сплаті кредиту та процентів за його користування, то на підставі статей 530, 536, 553, 554, 1050, 1054 ЦК України ця заборгованість підлягає стягненню з боржника. При цьому суди встановили відсутність порушення позивачем строку позовної давності, у зв'язку з чим твердження відповідача про пропуск банком строку позовної давності є безпідставними.

У постановах від 6 листопада 2013 року та 19 березня 2014 року, прийнятих у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором (№ 6-116цс13, 6-20цс14), Верховний Суд України висловив правову позицію, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У постановах від 18 червня, 1 жовтня та 22 жовтня 2014 року, прийнятих у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором (№6-61цс14, 6-133цс14, 6-127цс14), Верховний Суд України висловив правову позицію, що за договором про комплексне банківське обслуговування (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Порівняння змісту зазначених постанов Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко