Справа № 355/2018/14-ц Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/2401/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 20 16.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді - Білоконь О.В.,

суддів: Антоненко В.І., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Перемозька сільська рада Баришівського району Київської області про визнання договору дарування будинку недійсним ,-

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування будинку по АДРЕСА_1, який був укладений 17 грудня 1993 року між ОСОБА_4 як дарувальником та ОСОБА_5 як обдаровуваною.

Свої вимоги мотивувала тим, що вказаний договір укладений з порушенням діючого на той час законодавства, яке забороняло громадянам мати у власності більш як одне житлове приміщення, разом з тим ОСОБА_5 на той час мала у користуванні державну квартиру.

Крім того, вказаний договір дарування вчинено під час стаціонарного лікування ОСОБА_4, однак договір засвідчено у сільській раді, і в його тексті не зазначено, що договір вчинено поза приміщенням виконавчого комітету.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_5.

Оскільки ОСОБА_4 є особою похилого віку, позивач ОСОБА_2 з моральних міркувань просить визнати вказаний договір дарування недійсним.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 вказала, що вона як інвалід має право на частину спірного майна, що належало її матері ОСОБА_5 на час смерті. Кроім того, У січні 2015 року померла ОСОБА_4, яка залишила заповіт на ім»я позивача, тому позивач вважає, що її право порушено шляхом укладення оспорюваного договору дарування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_2 не має жодних цивільних прав які б випливали з оспорюваної угоди, оскільки вона не є стороною угоди, а ОСОБА_4 за життя скористалась своїм правом на оскарження угоди.

Такий висновок суду є правильним.

Судом встановлено, що 17 грудня 1993 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла у дар житловий будинок по АДРЕСА_1.

Договір укладено у виконкомі Перемогівської сільради народних депутатів Баришівського району Київської області, зареєстровано у реєстрі № 332 ( а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17.12.2009 року за ОСОБА_3, як за спадкоємцем було визнано право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані в АДРЕСА_1.

23.07.2012 року ОСОБА_4 зверталась до суду з позовом про визнання договору дарування від 17.12.1993 року, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17 грудня 2009 року , що набрало законної сили, їй було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2012 року рішення Баришівського районного суду Київської області залишено без змін.

Частина перша статті 48 ЦК Української РСР, чинного на час укладення спірного договору дарування будинку, встановлювала, що недійсною є та угода, яка не відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог цивільного законодавства, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ні станом на час укладення договору дарування - 17 грудня 1993 ркоу. Ні станом на час звернення до суду 12 грудня 2014 року, позивач ОСОБА_6 не мала жодного права цивільного у з в»язку з укладення вказаного договору дарування, оскільки не мала права на це майно, не була спадкоємицею обдаровуваної ОСОБА_3 і не була представником дарувальника ОСОБА_4

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що права позивача оспрюваним договором не порушується, відтак, відсутня потреба в ї судовому захисті, відповідає обставинам справи та вказаним положенням закону.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що на час укладення оспорюваного договору дарування ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні, оскільки із копії медичних записів слідує, що якась особа 17 грудня 1993 року звернулась до лікаря за надання медичної допомоги і того ж дня направлена на стаціонарне лікування, що не виключає можливість ОСОБА_7 бути присутньою у сільраді в період укладення договору дарування ( а.с.7) Також у справі відсутні докази на підтвердження тих обставин, що у померлої ОСОБА_5 на час укладення оспорюваного договору дарування перебувало власності інше житлове приміщення.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність договору дарування спірного майна від 17 грудня 1993 року вимогам закону колегія суддів не приймає до уваги та враховує той факт, що законність вказаного правочину була предметом розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, про визнання договору дарування житлового будинку недійсним.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді: