У Х В А Л А

28 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 9 грудня 2014 року позов задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_5 суму коштів знецінених внаслідок інфляції за період з 1 червня 2005 року по жовтень 2014 року в розмірі 21 тис. 919 грн, в решті позову відмовлено, вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30 квітня 2015 року рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 9 грудня 2014 року змінено, виключено з його мотивувальної частини посилання на статтю 1167 ЦК України, в решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року відмовлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

До Верховного Суду України звернулось ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 625 і 1172 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013 року та 2 квітня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Постановляючи ухвалу від 27 травня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими. При цьому суди попередніх інстанцій виходили з того, що у випадку, який розглядається, зобов'язання суб'єкта відповідальності зводиться до сплати грошей за попередньо ухваленим рішенням, тому є грошовим зобов'язанням і до нього можуть бути застосовані положення статті 625 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 1 жовтня 2014 року (справа № 6-113цс14).

В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013 року та 2 квітня 2014 року зазначено, що обов'язок відповідачів перед позивачами виник внаслідок завдання шкоди (моральна шкода, спричинена трудовим каліцтвом, та майнова і моральна шкода, завдана дорожньо-транспортною пригодою), тому підстави для застосування статті 625 ЦК України відсутні.

Порівняння судових рішень, наданих заявником як приклад неоднакового правозастосування, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог

За таких обставин вважати заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної шкоди за заявою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук