Провадження № 4-с/344/6/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області матеріали скарги ПАТ «Укрсиббанк», заінтересована особа державний виконавець ВДВС Тисменицького районного управління юстиції, про на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та на дії начальника ВДВС Тисменицького районного управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрсиббанк» звернувся в суд з скаргою на дії ВДВС Тисменицького районного управління юстиції у звязку з виконанням виконавчого листа №2-374 за рішенням Івано-Франківського міського суду, а саме: визнати неправомірними дії по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.10.2013р. та скасувати дану постанову, визнати бездіяльність державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа про стягнення коштів в загальній сумі 2 256 993.16 грн. з боржників (ВП №34078162), визнати неправомірними та незаконними дії начальника ВДВС щодо неналежного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, постановлення окремої ухвали.

Скаржник скаргу обґрунтував тим, що 24.06.2010 року Івано-Франківським міським судом був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» в загальній сумі 2 256 993.16 грн., що знаходиться на примусовому виконанні у ВДВС Тисменицького районного управління юстиції. 02.08.2012 року державним виконавцем ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження. Заявнику стало відомо в жовтні 2014 року з даних єдиного державного реєстру ВП про те, що 30.10.2013 року по даному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану через відсутність у боржника майна, яка стягувану не надсилалась. Попередньо в травні 2013року постановою призначено експерта СОД для проведення оцінки вартості нежитлового приміщення та земельної ділянки, в боржників виявлено і інше майно, і саме такі дії не могли слугувати підставою для повернення виконавчого документу. Субєктом оскарження також не розглянуто клопотання про обєднання виконавчого провадження до зведеного.

Представники скаржника вимоги скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник суб'єкта оскарження заперечив подану скаргу, надав на вимогу суду копію матеріалів ВП, в судове засідання в подальшому не зявився, суд вважав за можливе провести розгляд даної скарги з-за відсутності представника субєкта оскарження.

Заслухавши пояснення представників скаржника та суб'єкта оскарження, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення за виконавчим листом №2-374 виданого24.06.2010 року.

В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2010 року Івано-Франківським міським судом був виданий виконавчий лист №2-374/2010 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість в загальній сумі 2 256 993.16 грн. (а.с.49).

02.08.2012 року державним виконавцем ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 даної заборгованості з накладенням арешту на майно (ВП №34078162) (а.с.100-102).

Як стверджує скаржник, йому стало відомо в жовтні 2014 року з даних Єдиного державного реєстру ВП про те, що 30.10.2013 року по даному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу через відсутність у боржника майна, яка стягувачу не надсилалась.

Однак, як вбачається з інформації про виконавче провадження, 22.10.2014 року дана постанова державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 від 30.10.2013 року про повернення виконавчого документа стягувану, скасована 22.10.2014 року (а.с.109-111), а тому вимоги скарги: визнати неправомірними дії по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.10.2013р. та скасувати дану постанову, не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог скарги: визнати бездіяльність державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа про стягнення коштів в загальній сумі 2 256 993.16 грн. з боржників (ВП №34078162), визнати неправомірними та незаконними дії начальника ВДВС щодо неналежного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, то дані вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного.

За матеріалами ВП №34078162 вбачається, що 01.04.2013р. винесена постанова про арешт коштів боржника, 16.05.2013 року постановою державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 призначено експерта СОД для проведення оцінки вартості нежитлового приміщення в с.Угринів та земельної ділянки. При чому витрати на проведення експертної оцінки майна, про авансовано стягувачем ПАТ «УкриСиббанк» в розмірі 3200грн.

Судом зясовано, що звіт оцінки вартості нежитлового приміщення в с.Угринів та земельної ділянки в матеріалах ВП відсутній.

На виконанні у державного виконавця перебуває і інше ВП про стягнення з цього ж боржника на користь цього ж стягувача боргу в сумі 1 652 661.92грн. (ВП №36991802), відкрите 14.03.2013 р. (а.с.52).

Субєктом оскарження також не розглянуто клопотання про обєднання виконавчого провадження до зведеного (а.с.5).

За даними банків, в боржника є наявні відкриті рахунки (кошти відсутні), на яких накладено арешт на виконання постанови ВДВС (а.с.72-75). Окрім того, як вбачається з довідки реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником є зареєстровані і інші обєкти права власності (а.с.90-97).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження (далі Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Незважаючи на те, що в цій статті не зазначено можливість оскарження рішення державного виконавця, іншими статтями цього Закону та інших законодавчими актами передбачено можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 383, 384 ЦПК та статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби (далі ВДВС) Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Завданнями державної виконавчої служби є примусове виконання рішень, своєчасне, повне і неупереджене його виконання (ст.1,2 даного Закону).

Дії субєкта оскарження в повній мірі не відповідають вимогам ст..5,6,11,30,33 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згідно ст..83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснює начальник відділу, якому безпосередньо підпорядковується державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу ДВС.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що підтверджена частково бездіяльність державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа про стягнення коштів в загальній сумі 2 256 993.16 грн. з боржників (ВП №34078162), та начальника ВДВС щодо неналежного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, а тому дані вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується винесення окремої ухвали, то суд не вбачає на даній стадії виконавчого провадження наявність таких значних недоліків, які б зобовязували суд винести окрему ухвалу, а тому така вимога не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною та незаконною бездіяльність державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа №2-374 виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 24.06.2010 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСибанк» заборгованості в розмірі 1133003,06 грн. за кредитним договором №0 від 20.03.2007 року, заборгованості в розмірі 228615,73 грн. за кредитним договором №0 від 28.03.2007 року, заборгованості в розмірі 893644,37 грн. за кредитним договором №11134695 від 28.03.2007 року та 1700 грн. витрат на оплату судового збору і 30 грн. витрати на ІТЗ, а всього 2256993,16 грн.

Визнати неправомірними та незаконними дії начальника ВДВС Тисменицького районного управління юстиції щодо неналежного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем.

В задоволенні решти заявлених в скарзі вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.