Справа №667/1055/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого - судді Скорик С.А.,

при секретареві - Кирилюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні пішохідною доріжкою, приведення земельної ділянки у відповідність до розмірів і конфігурації, що зазначені у генеральному плані, зобов'язання звернутися до Держземагенства щодо розробки відповідної технічної документації та оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду посилаючись на те, що він користується земельною ділянкою НОМЕР_1 в Садовому кооперативі «Комунальник-3» починаючи з 1956р.

З 10.06.2005р. він став власником цієї земельної ділянки, відповідно до державного акту «Про право власності на земельну ділянку».

Відповідач ОСОБА_2, разом із співмешканцем, починаючи з 01.10.2011р., користується земельною ділянкою за НОМЕР_2, яка є суміжною з ділянкою позивача. При цьому правовстановлюючих документів на цю ділянку вони не мають.

Згідно Генерального плану СК «Комунальних-3» 1977 року, розмір ділянки позивача складає 0,0640 га (640кв.м.), а тієї що користується ОСОБА_2 складає 0,0251 (251 кв.м.)

Між ділянками позивача та відповідача, починаючи з 1956 року існувала спільна пішохідна доріжка шириною 1м., довжиною 45м.

Однак, ОСОБА_2, яка була прийнята в члени кооперативу лише у 2011році, незаконно, безпідставно розширила свою земельну ділянку за рахунок сумісної доріжки та сусідньої земельної ділянки.

Вищевказані порушення були виявлені ревізійною комісією, яка зазначила, що земельна ділянка НОМЕР_2 повинна бути 0,0251 (251 кв.м.), а фактично складає 306,6кв.м., що більше ніж чим потрібно на 55,6 кв.м.

У подальшому, з метою приватизації своєї земельної ділянки, відповідач підробила документи, в результаті чого її земельна ділянка збільшилася до 316кв.м. замість 251 кв.м.

За відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку НОМЕР_2, відповідач ОСОБА_2, разом із своїм співмешканцем ОСОБА_3, самовільно, незаконно, на ширину своєї земельної ділянки встановили ж/бетону огорожу, якою перегородили пішохідну доріжку і позбавили позивача доступу на його приватизовану ділянку.

На підставі вищенаведеного просить суд:

· Усунути перешкоди в користуванні спільною пішохідною доріжкою, а саме зобов'язати ОСОБА_2 знести частину незаконно встановленої ж/бетонної огорожі, тим самим забезпечити безперешкодний доступ на належну позивачу земельну ділянку НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач доповнив позовні вимоги та просив суд:

· Зобов'язати відповідача ОСОБА_2 привести свою земельну ділянку НОМЕР_2 у відповідність до розмірів і конфігурації, котрі зазначені у Генеральному плані СК «Комунальник - 3», тобто до 251 кв.м.;

· Зобов'язати ОСОБА_2 звернутися до Держземагенства щодо розробки відповідної тех. документації та оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку НОМЕР_2 у СК «Комунальник - 3».

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач стала членом садівничого товариства «Комунальник - 3» в 2011р. Будь яких дій, спрямованих на збільшення розміру земельної ділянки НОМЕР_2, за рахунок інших суміжних ділянок вона не здійснювала, оскільки межі земельної ділянки НОМЕР_2 вже були встановлені та огороджені сусідами з трьох боків, які оформили ці земельні ділянки у приватну власність. Відповідач користувалася тією ділянкою, яку отримала замість члена кооперативу, який вибув з садівничого товариства. Відповідно до замірів, для подальшого оформлення земельної ділянки у приватну власність, було виявлено, що розмір земельної ділянки НОМЕР_2 складає 0,0316га. Зростання розміру земельної ділянки НОМЕР_2 могло відбутися за рахунок сусідів з інших боків, які приватизуючи свою земельну ділянку зменшили її розмір, що вбачається з конфігурації земельної ділянки НОМЕР_2 з виписки генерального плану від 1974р. та кадастрового плану від 2010р.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив наступне.

Згідно наданих позивачем документів вбачається, що розмір земельної ділянки НОМЕР_2, користувачем якої раніше був ОСОБА_4 складає 251кв.м., про що зроблено відповідний запис в журналі з найменуванням прізвищ членів садівничого товариства, нумерації земельних ділянок та їх розмірів.

Розмір земельної ділянки НОМЕР_2, по плану 1974 року, а саме 251 кв.м., також підтверджується довідкою голови правління СТ «Комунальник - 3» від 05.04.2012р. виданої за вимогою ОСОБА_1

Збільшення розміру земельної ділянки НОМЕР_2 також підтверджено висновками ревізійної комісії, яка встановила, що площа земельної ділянки НОМЕР_2, якою користується ОСОБА_2 складає 306,6кв.м., а згідно плану від 1974р. повинна бути 251кв.м., як і розмір земельної ділянки НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_1, який фактично складає 648, 6 кв.м. замість 640кв.м., які зазначені в приватизаційному акті. Рішенням правління № 7 від 18.09.2011р., за висновками ревізійної комісії, сторони конфлікту, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язано привести розміри ділянок згідно до плану та акту приватизації.

Згідно технічної документації, яка надана представником відповідача, а саме схеми розміщення земельної ділянки СТ «Комунальник-3», вбачається, що розмір земельної ділянки НОМЕР_2, якою користується член СТ «Комунальник-3» ОСОБА_2 фактично складає 0,0316га., що також підтверджується кадастровим планом, замість тих 251 кв.м., які визначені в генеральному плані 1974року.

Невідповідність фактичної площі земельної ділянки НОМЕР_2 СТ «Комунальник - 3», якою користується ОСОБА_2, тим розмірам, які первісно зазначені в генеральному плані 1974року суд вважає доведеною.

Однак доказів, що збільшення розміру площі земельної ділянки НОМЕР_2 відбулося саме за рахунок загородження ОСОБА_2 ж/ бетонною огорожею пішохідної доріжки загального користування, з боку суміжної земельної ділянки НОМЕР_1, власником якої є ОСОБА_1, суду не надано.

Згідно виписки з протоколу правління № 5 від 09.06.2013р. в генеральному плані жодна пішохідна доріжка не виділялася, що вбачається з самої копії генерального плану, на якому зазначені лише межі суміжних земельних ділянок НОМЕР_2 та НОМЕР_1, без наявності будь яких пішохідних доріжок між ними.

Можливість доступу позивача ОСОБА_1 до своєї земельної ділянки НОМЕР_1, як і інших суміжних користувачів земельними ділянками, з зовнішньої сторони своєї земельної ділянки (зі сторони загального проходу, вулиці), а не збоку і не ззаду, по території суміжних земельних ділянок сусідів, передбачена генеральним планом 1974р., чітко визначена копією генерального плану від 2004р. та підтверджується іншою технічною документацією від 2012р., дослідженою в судовому засіданні. Тому вимога про усунення перешкод в користуванні спільною пішохідною доріжкою, яка була за огорожею земельної ділянки НОМЕР_1, власником якої є позивач ОСОБА_1, зі сторони земельної ділянки НОМЕР_2, користувачем якої є ОСОБА_2, з метою забезпечення безперешкодного доступу позивача на належну йому ділянку НОМЕР_1, з іншого боку ніж то визначено вищевказаною технічною документацію, є безпідставною та необґрунтованою.

З досліджених в судовому засіданні технічних документів, а саме копії виписки з генерального плану від 1974року, схеми розміщення земельної ділянки СТ «Комунальник-3» та кадастрового плану вбачається, що конфігурація земельної ділянки НОМЕР_2, з боку суміжної ділянки за НОМЕР_3, дійсно зазнала змін, що могло вплинути на збільшення розміру площі земельної ділянки НОМЕР_2. Однак користувачі (власники) інших земельних ділянок, які є суміжними з земельною ділянкою НОМЕР_2, до суду з цього приводу не зверталися. Від проведення судової експертизи для вирішення питань щодо причини збільшення розміру площі земельної ділянки НОМЕР_2, користувачем якої є ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 відмовився.

Щодо позовної вимоги позивача ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача ОСОБА_2 звернутися до Держземагенства для розробки відповідної тех. документації та оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку НОМЕР_2 СТ «Комунальник -3», суд звертає увагу на те, що ще в 2012р. ОСОБА_5 звернулася до відповідних держаних органів з заявою про приватизацію вищевказаної земельної ділянки, розробила технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, пройшла перевірку Управління Держкомзему у м. Херсоні Херсонської області, однак у зв'язку зі скаргами позивача ОСОБА_1, в різні державні інстанції, право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 за ОСОБА_2 не оформлено, що є, до речі, правом громадянина, а не його обов'язком.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області, протягом десяти днів після проголошення, через Комсомольський районний суд м. Херсона.

Суддя ______________________________ /Скорик С.А./