Справа №477/1042/14-ц 16.04.2015 16.04.2015 16.04.2015
Провадження №22-ц/784/912/15
Провадження № 22ц/784/912/2015 Головуючий у першій інстанції: Саукова А.А.
Категорія 59 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

садівничого товариства «Зайчевське»

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 березня 2015 року, ухваленого

за позовом

ОСОБА_5 до садівничого товариства «Зайчевське» (далі - СТ «Зайчевське») про визнання незаконним рішення зборів уповноважених кооперативу та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до СТ «Зайчевське» про визнання незаконним рішення зборів уповноважених кооперативу та стягнення моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що вона є членом СТ «Зайчевське» з 1 листопада 2008 року та в її користуванні знаходиться садівнича ділянка НОМЕР_1 площею 0,04 га та частина суміжної земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,03 га. 7 вересня 2013 року рішенням правління кооперативу її виключено з членів СТ «Зайчевське» за самовільне захоплення земельної ділянки НОМЕР_2 та борги по членським внескам за ділянку НОМЕР_1. 15 грудня 2013 року вказане рішення правління було затверджено рішенням зборів уповноважених кооперативу.

Уточнивши свої вимоги, позивачка просила визнати незаконним вказане рішення зборів уповноважених та скасувати його в частині затвердження рішення правління цього ж кооперативу від 7 вересня 2013 року про виключення її з кооперативу, посилаючись на неправомочність таких зборів, а також відсутність заборгованості та правомірність користування спірною земельною ділянкою. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача 12000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 березня 2015 року позов задоволено частково. Постановлено визнати незаконним та скасувати рішення зборів уповноважених СТ «Зайчевське» від 15 грудня 2013 року в частині затвердження рішення правління цього ж кооперативу від 7 вересня 2013 року про виключення ОСОБА_5 з його членів. Також суд стягнув з відповідача на користь позивачки 300 грн. моральної шкоди та 127 грн. 89 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі СТ «Зайчевське» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 була членом СТ «Зайчевське». 7 вересня 2013 року рішенням правління СТ «Зайчевське» постановлено виключити ОСОБА_5 з його членів за самовільне захоплення земельної ділянки НОМЕР_2 та борги по членським внескам за ділянку НОМЕР_1 (а.с. 52). 15 грудня 2013 року зборами уповноважених цього кооперативу прийнято рішення про затвердження зазначеного рішення правління (а.с. 57). При цьому, уповноважені, які приймали участь в цих зборах, визначались в 2010 році, за рішенням правління кооперативу.

Як вбачається з наданої в суді апеляційної інстанції довідки СТ «Зайчевське», ОСОБА_5 мала станом на 1 вересня 2013 року заборгованість зі сплати членських та цільових внесків в розмірі 608 грн.

Між тим, згідно квитанцій від 9 вересня 2013 року ОСОБА_5 сплатила на рахунок СТ «Зайчевське» 1298 грн., в тому числі, за земельну ділянку НОМЕР_1 - 759 грн., а за ділянку НОМЕР_2 - 539 грн. (а.с. 29-31).

Отже, станом на 15 грудня 2013 року ОСОБА_5 не мала заборгованості зі сплати членських та цільових внесків за ділянку НОМЕР_1.

Зазначені обставини також підтвердив представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду.

Крім того, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2012 року залишено без зміни рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 червня 2012 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову СТ «Зайчевське» до ОСОБА_5 про знесення господарської споруди. При цьому, апеляційний суд виходив з недоведеності «захвату», тобто самовільного використання ОСОБА_5 земельної ділянки НОМЕР_2, та посилався на рішення правління СТ «Зайчевське» від 26 червня 2004 року та від 6 липня 2007 року, якими частину земельної ділянки НОМЕР_2, площею 300 кв.м., приєднано до земельної ділянки НОМЕР_1.

Зазначене рішення апеляційного суду в касаційному порядку не оскаржувалось.

Отже, обставини того, що ОСОБА_5 не захоплювала самовільно земельну ділянку НОМЕР_2, площею 300 кв.м., встановлено вказаними судовими рішеннями, а тому, ці обставини не підлягають доказуванню по даній справі на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Той факт, що вказані рішення правління не були затверджені в подальшому загальними зборами членів кооперативу, не змінює правового режиму користування ОСОБА_5 спірною частиною земельної ділянки, а тому не може свідчити про те, що вона захватила цю частину ділянки самовільно.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_5 не здійснювала самовільного захоплення спірної частини земельної ділянки НОМЕР_2 та не мала станом на 15 грудня 2013 року заборгованості зі сплати членських та цільових внесків, а тому підстави, за яких відбулось її виключення з членів кооперативу, відсутні.

До того ж, як видно з довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, за своєю організаційно-правовою формою СТ «Зайчевське» є обслуговуючим кооперативом (а.с. 128). Отже, спірні правовідносини регулюються Законом України № 1087-ІV від 10 липня 2003 року «Про кооперацію» (далі - Закон № 1087-ІV).

Відповідно до положень ст. 15 Закону № 1087-ІV вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, до компетенції яких входить, зокрема, затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства.

У разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. При цьому, статутом кооперативу також визначається кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених.

За ч. 3 ст. 41 Закону № 1087-ІV, до приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об'єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

Як встановлено судом, 24 березня 2011 року зареєстровано статут СТ «Зайчевське».

Згідно п. 4.3 цього статуту у випадку неможливості скликання загальних зборів можуть проводитись збори уповноважених. Місце, співвідношення, чисельність, спосіб обрання уповноважених затверджуються правлінням (а.с. 73).

Отже, статут СТ «Зайчевське» в порушення вимог ст. 15 Закону № 1087-ІV не визначає кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених.

Обставини щодо невідповідності положень статуту СТ «Зайчевське», зареєстрованого 24 березня 2011 року, в частині визначення уповноважених, встановлені також рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 27 вересня 2011 року (а.с. 21-22).

За таких обставин, збори уповноважених, які проведені 15 грудня 2013 року не можна вважати повноважними та законними.

Доводи апеляційної скарги про легітимність уповноважених, які приймали участь в цих зборах, з посиланням на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 квітня 2012 року, досліджувались судом першої інстанції. Судом дана правова оцінка таким доводам, висновки викладені в мотивувальній частині рішення, і з такими висновками колегія суддів погоджується.

Твердження апеляційної скарги про те, що на зборах уповноважених не вирішувалось питання про затвердження рішення правління щодо виключення позивачки з членів кооперативу, а окремо розглядалось питання про її виключення, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать змісту п. 5 протоколу зборів уповноважених від 15 грудня 2013 року (а.с. 57).

Таким чином, основний висновок суду першої інстанції про визнання незаконними спірних зборів уповноважених в частині затвердження рішення правління СТ «Зайчевське» від 7 вересня 2013 року про виключення позивачки з членів кооперативу, відповідає обставинам справи та вимогам матеріального права, а тому підлягає залишенню без зміни.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково задовольнив частково вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди.

Так, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України відшкодування моральної шкоди можливо у визначених законом випадках.

Відшкодування такої шкоди за порушення прав у правовідносинах, пов'язаних з членством в кооперативі, законодавством не передбачено, а тому відсутні підстави для задоволення цих вимог.

Враховуючи викладене, рішення в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню на підставі п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Крім того, підлягає зміні рішення в частині розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

Так, за частиною 1 вказаної норми, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Загальна сума витрат позивача в суді першої інстанції, в частині задоволених вимог, становить 243 грн. 60 коп. судового збору. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума.

Загальна сума витрат відповідача в суді першої інстанції складає 3000 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджується видатковим касовим ордером від 5 червня 2014 року (а.с. 46).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» №590 (далі - Постанова № 590) граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу стороні не повинен перевищувати 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_6, з яким укладено договір про надання правової допомоги, приймав участь у судових засіданнях протягом 7 годин 30 хвилин.

Отже, визначений сторонами тариф - 400 грн./годину (3000/7,5), не суперечить Постанові № 590.

Крім того, при подачі апеляційної скарги відповідач сплатив 243 грн. 60 коп.

Враховуючи часткове задоволення вимог апелянта щодо моральної шкоди, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 50% судових витрат, які здійснив відповідач.

Отже, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1378 грн. 20 коп. судових витрат ((3000 + 243,6)/2 - 243,6).

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу садівничого товариства «Зайчевське» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 березня 2015 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до садівничого товариства «Зайчевське» про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь садівничого товариства «Зайчевське» 1378 грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення в частині вимог про визнання незаконним рішення зборів уповноважених кооперативу залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з дня проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: