У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі - Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 3 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» про стягнення коштів та відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» про стягнення коштів та відшкодування шкоди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 3 лютого 2015 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Позивач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні апелянт скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник відповідача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до початку розгляду справи по суті не надано суду відповідного договору банківського вкладу, та ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа про внесення грошової суми на депозитний рахунок, тобто ним не доведено своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до тверджень апелянта про те, що ним в судовому засіданні було подано письмові докази та усні уточнення щодо дати укладення договору, дати внесення грошів та вказує, що ним було надано оригінал додаткової угоди №2 від 25 червня 2012 року, однак судом цього не взято до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду послався на те, що 16 травня 2012 року між ним та відповідачем укладено договір депозиту, за умовами якого позивач 25 червня 2012 року вніс на депозитний рахунок вклад 6500, 00 дол. США терміном на 2 роки із нарахування 11% річних. Після звернення позивача до банку із заявою про видачу коштів, йому було відмовлено в цьому та мотивовано це відсутністю договірних правовідносин між ним та банком.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень,крім випадків, передбачених ст. 61 ЦПК України.

Всупереч вищевказаній нормі, ні позивачем, ні відповідачем не надано суду договір депозиту, на який посилається позивач. Додаткова угода №2 від 25 червня 2012 року не може вважатись належним доказом про укладення договору про депозитний вклад.

Відповідно до ч.1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Позивач не надав суду жодного з вищевказаних документів на підтвердження своїх вимог, а тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують висновки суду першої інстанції та не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 3 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :