Справа № 127/5814/15-ц
Провадження № 2/127/2887/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 року м. Вінниця

Вінницького міського суду Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.

при секретареві Ліщишинові О.С.

участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 розглянуву судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці справуза позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 3-ті особи виконком Вінницької міської ради, Перша вінницька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_5. Після його сме6рті відкрилась спадщина на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, яку вона прийняла. ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини після смерті батька на її користь, а ОСОБА_4 не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та не зареєстрований у квартири, частка якої є спадком. В з»язку з тим, що в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право власності ОСОБА_5 постановою від 07.04.2014 року державний нотаріус Першої Вінницької нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на ст.. 392 ЦК України позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно - 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Відповідачі не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Представник 3-х осіб до суду не з»явились. Нотаріус Першої державної нотаріальної контори просив розглянути справу у відсутності його представника.

Суд дослідив матеріали справи:

· Свідоцтво про право власності на житло ( на а.с. 5) , згідно якого власниками 1/4 частки (кожен) квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, ОСОБА_1,ОСОБА_3, ОСОБА_4;

· Свідоцтво про смерть ( на а.с. 6) ,згідно якого ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

· Свідоцтво про шлюб ( на а.с. 7), згідно якого ОСОБА_5. та ОСОБА_1 уклали шлюб 11.10.1975 року;

· Копію паспорту ОСОБА_1 ( н а а.с. 8), згідно якого остання зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

· Копію паспорту ОСОБА_4( на а.с. 9), Згідно якого останній зареєстрований за адресою АДРЕСА_1;

· - копію паспорту ОСОБА_3 ( на а.юс. 10) , згідно якого останній зареєстрований за адресою АДРЕСА_1

· Постанову нотаріуса Першої Вінницької Державної нотаріальної контори ( н а а.с.11) про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність відомостей в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно відомостей про зареєстровані права ОСОБА_5.;

· витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( н аа.с. 12-14), згідно яких зареєстровано право на нерухоме майно по 1/4 частці кожного на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4.;

· заяву ОСОБА_1 до нотаріальної контори ( н а а.с. 32) про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.;

· заяву ОСОБА_3 до нотаріальної контори ( н а.с. 36) про відмову у прийнятті спадщини після смерті батьк5а ОСОБА_5. на користь ОСОБА_1 ;

· довідку ( на а.с. 38), згідно якої ОСОБА_4 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5. не звертався.

Дослідивши докази, суд вважає їх належними і допустимим та приймає. Вивчивши

докази суд встановив факт смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 11.10.1975 року, факт подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини та факт відмови ОСОБА_3 від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, не подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4.

Отже спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5. є ОСОБА_1

Судом встановлено факт отримання ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 04.12.2000 року, тобто в період дії ЦК України в редакції 1963 року, Закону України « Про власність» та Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно ст. 15 Закону України « Про власність», член житлового, житлово-

будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на

інших підставах, передбачених законодавством України.

Згідно ст. 1 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» ,

приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно ст.. 3 вказаного закону, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його

сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Отже в грудні 2000 року ОСОБА_5 ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. була здійснена приватизація квартири АДРЕСА_1.

На разі згідно ст. 331, ч.4 ст. 334 ЦК України в редакції 2004 року, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачена обов'язкова державна реєстрація речових права та обтяжень на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно норм ЦК України в редакції 1963 року обов»язковій реєстрації підлягали лише догори купівлі-продажу ( ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року).

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов:- якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або - якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло

законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже приватизувавши разом з іншими членами сім»ї частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 набув права власності на 1/4 частку вказаної квартири, оскільки норми права, які діяли на момент приватизації не передбачали обов»язкової реєстрації набуття права власності..

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадщину мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з матеріалами справи, сини померлого: ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, ОСОБА_4 не подавав заяву про прийняття спадщини і зареєстрований за іншою, ніж спадкове майно, адресою. Отже єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_5. є його дружина ОСОБА_1, яка своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до пп.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №Х , у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ЦК України в редакції 1963 року, ст..15 Закону України « Про власність» та ст..3 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду», що діяли на момент набуття права власності, ч.4 ст..3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 1218, 1261, 1270, 1297, п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №Х , ст. 10,15, 60, 209, 213-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частку квартири загальною площею 59.6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.12.2000 року, виданого згідно рішення виконкому Вінницької міської ради від 04.12.2000 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з моменту оголошення апеляційною скаргою .

Суддя О.В. Ан