У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2013 року позов задоволено.

Встановлено ОСОБА_4 як спадкоємцю після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилено, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур