08.04.2015 Справа № 756/3109/15-ц
Провадження № 2/756/2612/15
Ун. № 756/3109/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Камбулова Д.Г.

при секретарі: - Ковган&nbsp; О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Банк « Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та процентів по ньому,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Банк « Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та процентів по ньому, посилаючись на наступне.

16 грудня 2014 року між позивачкою та банківською установою відділення № 16 філії «Центральне РУ» публічного акціонерного товариства Банк « Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського вкладу, а саме договір-заяву № 300937/79184/5-14 банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» від 16.12.2014, відповідно до умов якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США на строк з 16.12.2014 року по 16.05.2015 року. Відповідно до умов договору банк мав нарахувати позивачу проценти на суму вкладу в розмірі 11,60 % річних. 04.02.2015 року позивачка звернулась до відповідача з письмовою заявою про дострокове розірвання договору строкового банківського вкладу та його повернення, що передбачено умовами договору, але відповіді на свою заяву позивачка не отримала. Працівники банку, у приватній розмові, відмовили у задоволенні заяви, пославшись на відсутність коштів. Станом на 05.03.2015 року депозитний вклад позивачці не повернутий. Вважає, що дії відповідача, який у односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання, порушують її конституційні права та умови укладеного між сторонами договору.

З врахуванням змісту позову позивачка просила суд відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 16, 525, 1058-1061 ЦК України, зобов'язати відповідача повернути позивачці депозитний вклад по договору в сумі 2 000 доларів США та сплатити відсотки за користування вкладом в сумі 50, 85 доларів США.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, про місце, день і час розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Звернулась до суду з заявою, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, та прийняти рішення про задоволення позову.

Представник відповідача також у судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Представник направив до суду заперечення проти позову, з змісту якого вбачається, що дійсно між сторонами 16.12.2014 року було укладено договір банківського вкладу, а саме договір-заяву № № 300937/79184/5-14 банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» від 16.12.2014, відповідно до умов якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США на строк з 16.12.2014 року по 16.05.2015 року. Відповідно до умов договору банк мав нарахувати позивачу проценти на суму вкладу в розмірі 11,60 % річних. Вважає свої дії щодо відмови позивачу у поверненні банківського вкладу правомірними оскільки подання позовної заяви до суду позивачем розцінюється, як виявлення бажання достроково розірвати договір банківського вкладу. Крім того, відповідно до постанови НБУ уповноважені банки, у тому числі і відповідач, були зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у валюті. Вважає, що постанова НБУ є обов'язковою для виконання відповідачем. Також вважає, що умовами договору передбачено, що у разі дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеному п.1 договору, банком здійснюється перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із розрахунку 1,00 % річних, тобто сума процентів, яка має бути виплачена позивачці становить 6, 28 доларів. З урахуванням викладеного просить прийняти рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі, зміст заперечень відповідача, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 16 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_2 та банківською установою відділення № 16 філії «Центральне РУ» публічного акціонерного товариства Банк « Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського вкладу, а саме договір-заяву № 300937/79184/5-14 банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» від 16.12.2014, відповідно до умов якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США на строк з 16.12.2014 року по 16.05.2015 року. Відповідно до умов договору банк мав нарахувати позивачу проценти на суму вкладу в розмірі 11,60 % річних. (а.с. 3).

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями параграфу 3 глави 71 Цивільного Кодексу України.

Згідно ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 1060 ЦК передбачено, що Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до п.5 вказаного договору вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви (або протягом будь-якого з строків, на які було продовжено розміщення вкладу), у порядку та на умовах, викладених у п. 5.3 основних умов.

04.02.2015 року позивачка звернулась до відповідача з письмовою заявою про дострокове розірвання договору строкового банківського вкладу та повернення коштів, але відповідач відмовив у задоволенні заяви позивачки.

З змісту заперечень поданих представником відповідача видно, що відповідно до постанови НБУ уповноважені банки, у тому числі і відповідач, були зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у валюті. Вважає, що постанова НБУ є обов'язковою для виконання відповідачем, що також слугує підставою для відмови у задоволенні позову.

Постановою НБУ України № 758 від 01.12.2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринку», встановлено, що уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року № 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Тобто норми Цивільного Кодексу України мають вищу юридичну силу ніж постанова Національного Банку України.

А отже посилання відповідача на постанову НБУ України № 758 від 01.12.2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринку», як на підставу своїх заперечень не ґрунтуються на вимогах Закону, та не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Позивачка також просила стягнути з відповідача проценти по договору у розмірі 50, 85 доларів.

Разом з тим, відповідно до умов п.5 договору вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви (або протягом будь-якого з строків, на які було продовжено розміщення вкладу), у порядку та на умовах, викладених у п. 5.3 основних умов. При цьому банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із розрахунку 1,00 % річних відповідно до положень п. 5.3 основних умов.

А отже враховуючи те, що позивачкою реалізоване право на дострокове повернення суми вкладу до закінчення строку, на який його було розміщено, суд вважає, що позивачка має право на отримання від відповідача суми процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою із розрахунку 1,00 % річних, тобто суму процентів по договору у розмірі 6, 28 доларів США

З огляду на наведене, суд приймає рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та процентів по ньому.

На підставі вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 470, 42 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 88, 208, 209, 212-216, ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 629, 1058, 1060 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Банк « Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та процентів по ньому задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856, ) на користь ОСОБА_2, (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за договором банківського строкового вкладу (депозиту) «Пенсійний» № 300937/79184/5-14 від 16.12.2014 року суму вкладу з процентами у розмірі 2 006 (дві тисячі шість) доларів США, 28 центів, яка складається з суми вкладу у розмірі 2 000 доларів США, та суми процентів у розмірі 06, 28 доларів США.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Банк «Фінанси та Кредит» (м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856, ) в дохід держави судовий збір у розмірі 470 ( чотириста сімдесят) гривень 42 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г.Камбулов