Справа № 306/3299/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Марчишаку Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ТзОВ «ПІ ВІ», до товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» про визнання кредитних договорів недійсними та застосування правових наслідків їх недійсності за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» на рішення Свалявського районного суду від 30 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

2 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» про визнання кредитних договорів недійсними та застосування правових наслідків їх недійсності.

Позивач зазначав, що він є фінансовим поручителем у кредитному договорі № 50006235 від 5 жовтня 2012 року, укладеному між ТзОВ «ПІ ВІ» та ТзОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ». Згідно умов вказаного договору відповідач надав ТзОВ «ПІ ВІ» кредит в сумі 414615,45 грн., а позивач та ТзОВ «ПІ ВІ» зобов"язалися повернути кредит разом з відсотками протягом 60-ти місяців.

Для погашення кредиту між сторонами був підписаний графік, що є додатком до кредитного договору, в якому визначено, що місячний платіж складає 8 788 грн. 97 коп.. Усупереч чинному законодавству відповідачем визначено еквівалент суми кредиту в іноземній валюті (50841,87 доларів США) і рахунки для щомісячного погашення кредиту надавалися відповідачем з урахуванням зміни курсу валют в розмірі, більшому ніж обумовлено сторонами в кредитному договорі.

Вважає, що такі дії відповідача суперечать положенням ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", де зазначено заборону кредитування в іноземній валюті, та умовам укладеного кредитного договору, якими не передбачено можливості зміни розміру щомісячного платежу без спільного погодження сторонами, а укладений 12 листопада 2013 року Договір про внесення змін (Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 50006235 від 05.10.2012 року) містить суперечливі та недостовірні факти, оскільки є сумніви щодо автентичності підписів сторін і такий не скріплений печаткою позичальника - ТзОВ "ПІ ВІ".

Відповідно до вказаної вище Додаткової угоди новий графік погашення кредиту сформовано з урахуванням додаткового кредиту на страхування предмету кредитування виключно у іноземній валюті, що на думку позивача, відповідає всім ознакам, умовам та наслідкам кредитування у іноземній валюті, внаслідок чого вважає укладений правочин недійсним.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Свалявського районного суду від 30 січня 2015 року позов задоволено.

Кредитний договір № 50006235 від 05 жовтня 2012 р. (з усіма додатками) та Договір про внесення змін/Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 50006235 від 05.10.2012 р. від 12 листопада 2013 року (з усіма додатками) з моменту укладення правочинів - визнано недійсними.

Зобов'язано ТзОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ", 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, повернути ТзОВ "ПІ ВІ" 89300, м. Свалява, вул. Алексія, 10, Закарпатської області попередньо сплачені ним відсотки за користування кредитом в розмірі 71736,86 (сімдесят одна тисяча сімсот тридцять шість грн. 86 коп.) грн., разову комісію за надання кредиту в розмірі 10365,41 (десять тисяч триста шістдесят п'ять грн. 41 коп.) грн., страховий платіж сплачений по рахунку № 00130313 від 25.10.2013 р. в розмірі 5790,74 (п'ять тисяч сімсот дев'яносто грн. 74 коп.) грн., штраф за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 474,15 (чотириста сімдесят чотири грн. 15 коп.) грн., що в загальному складає 88367,16 (вісімдесят вісім тисяч триста шістдесят сім грн. 16 коп.) грн..

Зобов'язано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, мешк.: АДРЕСА_1 та ТзОВ "ПІ ВІ", 89300, м. Свалява, вул. Алексія, 10, Закарпатської області, солідарно сплатити на користь ТзОВ "ПОРШЕ МОБІЛІТІ", 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, залишок суми кредиту в розмірі 232 684,72 (двісті тридцять дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 72 коп.) грн..

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за істотного порушення норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення обставин справи, просило скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Межі доводів апеляційної скарги - суд не звернув уваги на те, що відповідно до умов Договору та Додаткової угоди кредити надававалися Третій особі саме у гривнях, а не в доларах США, а висновок суду про те, що Графік погашення кредиту складений в іноземній валюті - доларах США, не відповідає дійсності та був зроблений внаслідок неповного дослідження умов договору.

Представник апелянта Гаврик А.В. підтримав апеляційну скаргу.

Позивач подав заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 31 березня 2015 року у зв'язку з тим, що з 30 березня 2015 року по 3 квітня 2015 року він повинен невідкладно перебувати у відрядженні у м. Києві. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України справу розглянуто у відсутності позивача, а клопотання про відкладення розгляду справи колегія суддів відхилила як необгрунтоване.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ТзОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» Гаврика А.В., дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що Графік погашення кредиту до договору про внесення змін (Додаткова угода № 1) складено у іноземній валюті - доларах США (а.с. 17-18), а положення ЗУ "Про захист прав споживачів" визначають заборону кредитування в іноземній валюті.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись, виходячи з наступного.

Як матеріалами справи так і судом встановлено, що відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» уклало із Третьою особою товариством з обмеженою відповідальністю «ПІ ВІ» Кредитний договір № 50006235 від 5 жовтня 2012 року, відповідно до якого Відповідач зобов'язався надати Третій особі кредит у сумі 414615,45 гривень, що є еквівалентом 50841,87 доларів США на дату укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, а Третя особа зобов'язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути Відповідачеві Кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Цільове призначення кредиту - для придбання автомобіля марки VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_2, об'єм двигуна 2967 куб.см., рік випуску 2012.

Поручителем Третьої особи за Договором виступив Позивач ОСОБА_1, який підтвердив ознайомлення з умовами Договору шляхом підписання кожної його сторінки.

Згідно умов Договору способом надання кредиту є перерахування на рахунок ТОВ «Форвард автоцентр» № 0413 у банку AT «КомінвестБанк», МФО 312248, . Саме на цей рахунок на виконання умов договору Відповідачем було перераховано 414615,45 гривень.

12 листопада 2013 року між Відповідачем та Третьою особою було укладено Договір про внесення змін/Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 50006235 від 5 жовтня 2012 року, відповідно до якого Відповідач зобов'язався надати Третій особі Додатковий кредит у сумі 111205,44 гривень, що є еквівалентом 13545,12 доларів США на дату укладання Додаткової угоди, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - сплата страхових платежів відповідно до Договору страхування № сгР29108Га/13скв від 24 грудня 2013 року, укладеного Третьою особою з AT СК «AXA Страхування» на виконання умов Кредитного договору, а Третя особа зобов'язалась прийняти, належним чином використовувати і повернути Відповідачеві Додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору та цієї Додаткової угоди.

Позивач підтвердив ознайомлення з умовами Додаткової угоди шляхом підписання кожної її сторінки.

Згідно п. 1.4. Додаткової угоди Додатковий кредит надається шляхом перерахування Відповідачем на користь страхової компанії грошових коштів за страхові премії відповідно до Договору страхування рівними місячними платежами. На виконання умов Додаткової угоди Відповідач перераховував відповідні страхові премії у гривнях.

Таким чином, суд не звернув уваги на те, що відповідно до умов Договору та Додаткової угоди кредити надавалися Третій особі саме у гривнях, а не в доларах США.

Також, враховуючи те, що Третій особі було надано Додатковий кредит разом із підписанням Додаткової угоди між Сторонами було підписано й новий Графік погашення кредиту, в якому було відображено розміри щомісячних платежів, як на повернення Кредиту, так і на повернення Додаткового кредиту з процентами за їх користування.

Встановлено, що у новому Графіку погашення кредиту розміри погашення Суми кредиту та процентів за його користування порівняно зі старим Графіком не змінилися. Сума щомісячного платежу збільшилася лише тому, що Третя особа отримала ще Додатковий кредит і зобов'язалась його повернути. Тому згідно нового Графіка погашення кредиту щомісячний платіж включає в себе: погашення Суми кредиту, проценти за користування Кредитом, погашення суми додаткового кредиту та проценти за користування Додатковим кредитом;

Як старим Графіком, так і новим Графіком погашення кредиту передбачені не чіткі розміри платежів у гривні, а еквівалент у доларах США, який при сплаті відповідного щомісячного платежу відповідатиме певній сумі у гривні. Даний спосіб розрахунку щомісячного платежу у Графіку погашення кредиту відповідає положенням п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, які є невід'ємною частиною Договору, та п. 1.10.2. Додаткової угоди, згідно яких повернення Кредиту та Додаткового кредиту здійснюється Третьою особою у повному обсязі в строки, встановлені Графіком погашення кредиту, Третя особа сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Відповідачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Договорі.

Отже, висновок суду про те, що Графік погашення кредиту складений в іноземній валюті - доларах США, не відповідає дійсності та був зроблений внаслідок не повного дослідження умов Договору.

Окрім цього, Кредитний договір, який було укладено між Сторонами, не можна вважати кредитним договором в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування та п 1.1. Додаткової угоди Відповідач зобов'язався надати Третій особі Кредит та Додатковий кредит у сумі визначеній в Договорі та Додатковій угоді, в українських гривнях. В Договорі та Додатковій угоді Сторони встановили відповідні еквіваленти суми Кредиту та Додаткового кредиту у доларах США.

Згідно п. 1.3. Загальних умов кредитування Сторони погоджуються, що кошти у повернення Кредиту та Додаткового кредиту Третьою особою відображають справедливу вартість Кредиту та Додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання Відповідачем очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено Сторонами у Договорі.

У відповідності до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування та п. 1.10.2. Додаткової угоди Третя особа сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Відповідачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у Договорі.

Також, у даному випадку погодившись з усіма умовами Кредитного договору та Додаткової угоди, шляхом їх підписання. Третя особа взяла на себе усі валютні ризики, які виникають через застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку. При цьому, ще при підписанні Договору, Третя особа та Позивач були попереджені про дані ризики.

Так, згідно п. 9.5. Загальних умов кредитування підписанням Загальних умов кредитування Третя особа підтверджує, що Відповідач належним чином ознайомив її із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що Третя особа ознайомилася з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Відповідачем. Відповідно до п. 9.6. Загальних умов кредитування Третя особа підтверджує, що їй надано вичерпну інформацію про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Третьої особи, та умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови їх надання).

Викладена вище правова позиція також підтверджується судовою практикою. Так, Верховний Суд України в своєму рішенні від 20.10.2010 року зазначив: «Посилання суду на несправедливість умов договору про покладання на позичальника ризику знецінення національної валюти як на підставу визнання договору недійсним також є помилковим, оскільки відповідно до п. З ст. З та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, а п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808 встановлює, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. Така норма запроваджена на виконання Закону України «Про захист прав споживачів» і виконана банком перед укладенням оспореного позивачем кредитного договору».

Окрім цього, згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Крім того, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Дана правова позиція також підтверджується Постановою Верховного суду України від 04.07.2011р. у справі № 3-62гс11.

Таким чином, при укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів".

Посилання позивача на те, що укладення 12 листопада 2013 року Договору про внесення змін/Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 50006235 від 5 жовтня 2012 року відбулося з порушенням вимог ч. 2 ст. 207 ЦК України, відсутність печатки третьої особи на додатковій угоді, не відповідає дійсності, так як судом першої інстанції оглянуто оригінал вказаної угоди і встановлено наявність відтиску печатки на останній сторінці даної угоди.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно положень ч. 1 абз. 3 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.(частину першу статті 11 доповнено абзацом третім згідно із Законом України від 22.09.2011 р. N 3795-VI).

В п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. У зв'язку із зазначеним суди повинні виходити з того, що договір, предметом якого є споживчий кредит в іноземній валюті, укладений після набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року N 3795-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг", за позовом заінтересованої особи може бути визнаний судом недійсним.

Окрім того, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а позовні вимоги щодо визнання недійсними Кредитних договорів щодо положень стосовно усіх платежів, що сплачуються у гривнях за розрахунком відповідно до обмінного курсу до долара США, не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, колегія суддів прийшла до висновку, що на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права та необхідно ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1727,06 грн..

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду від 30 січня 2015 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» про визнання кредитних договорів недійсними та застосування правових наслідків їх недійсності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» судовий збір у розмірі 1727,06 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: