Справа № 146/380/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" квітня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Томашпільський районний сектор управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку -

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1, який належить йому на праві особистої власності на домоволодіння та зобов'язати Томашпільський РС УМВС зняти з реєстрації вищевказаного будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позов ОСОБА_1 обґрунтував наступним.

ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1. Даний будинок належить йому на підставі свідоцтва НОМЕР_1 на право власності на житловий будинок, виданий 1 грудня 1973 року виконкомом Томашпільської селищної ради і зареєстрований в Тульчинському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 6 за реєстровим номером 724.

За проханням доньки ОСОБА_3 23 грудня 1993 року позивач зареєстрував до свого будинку ОСОБА_2, дозволивши останньому проживати у будинку.

27 лютого 1992 року за згодою ОСОБА_1 Томашпільською селищною радою із земельної ділянки, яка знаходилася в його користуванні, ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва житлового будинку. Спільними зусиллями ОСОБА_2 побудували будинок, який згідно розпорядження № 573 Томашпільської районної державної адміністрації від 27 грудня 2007 року був прийнятий в експлуатацію.

Позивач зазначає, що більше семи років ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 в будинку позивача не проживають. В даний час в будинку проживає позивач зі своєю дружиною, однак комунальні послуги він мусить сплачувати і за себе, і за відповідачів. Окрім того, в ОСОБА_1 виникли проблеми з нарахуванням йому субсидій.

Являючись власником будинку, ОСОБА_1 не може ним користуватися та розпоряджатися на свій розсуд.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_3. у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник Томашпільського районного сектору УДМС України у Вінницькій області в судове засідання не з'явився, однак начальник Томашпільського РС УДМС Стаднік М.А. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без представника Томашпільського РС УДМС.

Розглянувши заяви сторін у справі, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є будинок АДРЕСА_1

Даний будинок належить на праві власності позивачеві ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок НОМЕР_1 від 1 грудня 1973 року.

Як вбачається із домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1, до будинку зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно розпорядження № 573 від 27 грудня 2007 року "Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", вирішено затвердити акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів: від 04.12.2007 року, 5-тикімнатний індивідуальний житловий будинок з вбудованим гаражем та сараєм, АДРЕСА_1 замовник ОСОБА_2

Згідно акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 4 грудня 2007 року, 5-тикімнатний індивідуальний житловий будинок з вбудованим гаражем та сараєм, розташовані по АДРЕСА_1 забудовником якого є ОСОБА_2, прийняти в експлуатацію.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власним майном.

Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, що виникають з житлових, щодо користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позивачем ОСОБА_1 доведено і визнано відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що останні в будинку АДРЕСА_1 не проживають, а тому останні втратили право користування вищевказаним будинком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду є обґрунтованим, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України.

Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації.

Зазначене свідчить про те, що управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області право ОСОБА_1 стосовно зняття з реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не порушував, що є підставою у відмові в задоволенні цих вимог.

На підставі викладено, керуючись ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Томашпільський районний сектор управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Пилипчук