У Х В А Л А

14 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

суддів: Романюка Я.М.,

Яреми А.Г.,Лященко Н.П.,

розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 7 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 8 вересня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 2 462 дол. 5 центів США, що в еквіваленті по курсу Національного банку України станом на день розгляду справи становить 30 673 грн.57 коп. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 відмовлено.

3 квітня 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року.

У заяві ОСОБА_3 просить змінити рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 7 серпня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 8 вересня 2014 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року із зазначенням у резолютивній частині щодо стягнення на її користь грошових сум в національній валюті по курсу Національного банку України станом на день платежу, скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 7 серпня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 8 вересня 2014 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені за прострочення повернення вкладу та передати в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини другої статті 192, частини третьої статті 533, статей 1058, 1060, частини другої статті 551, пункту 3 частини першої 611 ЦК України та пункту 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2011 року.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

ОСОБА_3 пропущено строк подання заяви про перегляд, однак заявник ставить питання про поновлення цього строку з посиланням на поважність причин його пропуску.

Колегія суддів вважає, що строк подання заяви про перегляд підлягає поновленню, оскільки він пропущений з поважних причин, що стверджується наявними у заяві доводами.

Доводи заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України та посилання ОСОБА_3 на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України є необґрунтованими, а підстави для відкриття провадження - відсутні.

У справі, що переглядається суд касаційної інстанції погоджуючись з рішенням першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, відмовив у відкритті касаційного провадження з підстав недоведеності позивачем встановлення банком пені у розмірі 3% за кожний день прострочення.

Проте зміст наданих заявником для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2011 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року, їх порівняння із судовим рішенням, яке переглядається, не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Керуючись частиною четвертою статті 356, статтею 360 ЦПК України колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року задовольнити.

У допуску справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Я.М. Романюк
А.Г. Ярема
Н.П. Лященко