АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік січень 15 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Білоус А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 7934 від 02.01.2003 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 19 900 гривень за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту 02.01.2004 року.

Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» 20.10.2010 року укладено договір поруки за номером 167.

Таким чином, посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що в результаті неналежного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором у відповідача ОСОБА_2 станом на 25.04.2013 року виникла заборгованість у розмірі 159 359 гривень 14 копійок, де 32 662, 79 грн. складає заборгованість по процентам за користування кредитом, а 126 696,35 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» вимушено було звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на те, що зазначене рішення суду є незаконним та таким, що прийняте у порушення норм матеріального і процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Доводи Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про те, що відповідно до пункту 9.1 кредитного договору, укладений з відповідачем ОСОБА_2 кредитний договір діє з моменту його укладення і до повного виконання зобов'язань сторонами, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої просив відповідач ОСОБА_2 в своїй заяві від 26.09.2014 року, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності : загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність, відповідно до положень статті 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

За частиною 1 статті 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

За частиною 5 статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до положень статей 252 - 255 ЦК України для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком (припинення дії) договору, як з моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів даної справи видно, що згідно з умовами та правилами надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені розрахунком заборгованості та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 02.01.2004 року.

Таким чином, оскільки умовами, укладеного між сторонами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, тобто з лютого 2003 року, що судом першої інстанції і було прийнято до уваги при вирішенні спору по суті.

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :