Провадження №2/761/568/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарях - Калугіній М. О., Вітріщаку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про демонтування камери відеоспостерження, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати зобов'язати ОСОБА_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_3, демонтувати за власний рахунок незаконно встановлену над її вхідними дверима камеру відеоспостереження.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проживає разом зі своєю сім'єю в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. В сусідній квартирі проживає ОСОБА_2, яка без згоди позивача, членів його сім`ї та власників сусідніх квартир встановила у 2010 році над вхідними дверима позивача камеру відеоспостереження. В коло обзору вказаної відеокамери потрапляє загальний коридор та вхідні двері до квартири. Позивач зазначає, що діапазон відео зйомки охоплює частину особистого помешкання позивача, коли вхідні двері у квартиру відкриті, чим порушується право позивача на особисте життя. За таких обставин позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засіданні не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою форми АДРЕСА_3 від 20 січня 2015 року.

У відповідності до Договору купівлі-продажу від 06 жовтня 2009 року, укладеному між Київської міської державною адміністрацією та ОСОБА_2, остання прийняла у власність квартиру АДРЕСА_3.

Згідно реєстраційного посвідчення НОМЕР_1 від 14 жовтня 2009 року, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, посвідчено, що кв. АДРЕСА_3, зареєстрована за ОСОБА_3, на праві приватної власності.

У позові позивач зазначає, що ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_3, та без згоди власників сусідніх квартир встановила над вхідними дверима ОСОБА_1 камеру відеоспостереження.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості (ч. 1 ст. 270 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

За ч. 1 ст. 60 ЦПК України на кожну із сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження того, що відповідачем по справі установлено камеру в спільному коридорі, позивач надає до суду фотознімки, на яких зображено коридор з відеокамерою.

Проте, з вказаних знімків не вбачаються номери квартир, дописи з помітками зроблені від руки позивачем, а відтак не є доведеним, що камера установлена перед квартирою позивача, тобто перед квартирою АДРЕСА_1.

Підставою вважати, що камеру установлено відповідачем по справі, позивач зазначає, що провід від камери виходить із квартири АДРЕСА_3, тобто належної ОСОБА_2

Суд не може погодитись із такими висновками позивача, адже останнім не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зазначеного, а з наданих фотознімків не вбачається, що провід від камери виходить саме із квартири під АДРЕСА_3.

Разом з тим, надаючи до суду зазначені фотознімки, позивач жодним чином не доводить, що камеру установлено ОСОБА_2, адже знімки підтверджують лише обставину наявності камери відео спостереження у коридорі, проте вказана обставина жодним чином не доводить, що камеру було встановлено саме відповідачем по справі.

Варто врахувати, що згідно Довідки форми № 3 № 146 від 12 листопада 2014 року за адресою: АДРЕСА_3, станом на 12 листопада 2014 року зареєстрованих осіб немає.

За таких обставин, не можна стверджувати, що ОСОБА_2 проживає за вказаною адресою, а відтак є особою, що встановила камеру відеоспостереження, а лише є власником зазначеної квартири.

Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

Заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача здійснюється судом лише за клопотанням позивача, що передбачено ст. 33 ЦПК України, однак позивачем такого клопотання заявлено не було.

З огляду на зазначене, позивачем не доведено обставини, на які останній посилається у позовній заяві, як на обґрунтування позовних вимог, не обґрунтовано звернення із відповідним позовом до ОСОБА_2, а тому суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 212, 213, 215, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про демонтування камери відеоспостерження - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: