АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючої - Міненкової Н.О.,

суддів - Зазулинської Т.П.,Кругової С.С.

а участю секретарів - Галушко Т.С., Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Завод ім. Малишева», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

в червні 2013 року у суд звернувся позивач та просив визнати недійсною довідку ДП «Завод ім. Малишева» від 06.08.2001 року про відшкодування шкоди в сумі 35,29 грн. та зобов'язати провести перерахунок втраченого заробітку на суму 56,46 грн..

Сягнути на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції ФССНУ в Комінтернівському районі м. Харкова не донараховану суму втраченого заробітку за три роки одноразово в сумі 3822,56 грн. та зобов'язати сплачувати з 01.06.2013 року по 454,58 грн. щомісяця з подальшим перерахунком.

Посилався на те, що сума відшкодування шкоди станом на 01.04.2001 року складала 35,92 грн., а повинна складати 56,46 грн. Таке зменшення сталося у зв'язку з тим, що неправильно був нарахований середній заробіток за січень - квітень 1992 року, так як з травня коефіцієнт підвищення тарифних ставок складав 2,25. Крім того, необґрунтовано при перерахунку відшкодування шкоди не було враховано коефіцієнт тарифних ставок, який було встановлено з 01.01.2001 року в розмірі 1,6. А тому при передачі справи до Фонду сума втраченого заробітку повинна бути зазначена з 01.01.2001 року( 35,29 грн. х на 1,6= 56,46. У зв'язку з чим повинна бути перерахована і сума втраченого заробітку з 01.04.2001 року. Просив, з урахуванням трирічного строку позовної давності сплатити за період з 01.07.2001 року по 01.07.2013 - 10204,04.( 193,14х8міс.+212,84 грн. х 12 міс.=318,79х 6 міс.=454,58х4 міс. Фактично за вказаний період було сплачено Фондом 6381,38 грн.. Недоплата склала 3822,56 грн. Починаючи з 01.06.2013 року просив сплачувати по 454,58 грн. щомісяця( з 01.03.13 - 395,63х1,149=454,58.

Просив витребувати у відповідача довідку про середньомісячну заробітну плату токаря 4 розряду цеху 440 за січень - квітень 1992 року.

Відділення виконавчої дирекції фонду у м. Харкові проти позову заперечувало та зазначало, що перерахований розмір втраченого заробітку не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника( після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи( п.28. Постанови).

Вважає, що при перерахунку необхідно врахувати фактичний заробіток токаря 4 розряду станом на 01.01.2001 року за умови його роботи протягом повного календарного місяця і провести перерахунок якщо перерахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не перевищує середньомісячний заробіток відповідного працівника.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодився з рішенням апелянт й у апеляційній скарзі просить його скасувати. Зазначав, що судом не було враховано те, що на травень 1992 року діяла Постанова КМ №-276 від 26.05.92 року, згідно з якою розрахунок розміру відшкодування шкоди у зв'язку із втратою працездатності особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві до 1992 року проводилась виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємства за січень - квітень 1992 року, відкоригованого на величину підвищення тарифних ставок. В травні 1992 року підвищення тарифних ставок складало 2,25 рази. Залишилось без задоволення його клопотання про витребування довідки про розмір середньомісячної заробітної плати токарів 4 розряду цеху 440 за січень - квітень 1992 року.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року рішення суду залишено без змін.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог про забов'язання Відділення виконавчої дирекції фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові скасовано, провадження у цій частині закрито.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014 року ухвали суду апеляційної інстанції скасовані, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції вища судова інстанція в ухвалі вказала на неповному судового слідства та на те, що судом апеляційної інстанції не було враховано, що позивач отримав травму до 1 травня 1992 року, а тому повинна бути застосована постанова КМУ №-276 від 26 травня 1992 року, яка передбачала що при обчисленні середнього заробітку для визначення суми відшкодування втраченого заробітку слід брати заробіток за січень - квітень 1992 року, з урахуванням коефіцієнту 1,6.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони та їх представник судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При новому розгляді справи судом апеляційної інстанції за клопотанням представника позивача витребувано у ДП «Завод ім. Малишева» інформацію про розмір заробітної плати за професією токар 4 розряду у січні - квітні 1992 року та у січні - лютому 2001 року. В судове засідання , призначене на 10 лютого 2015 року представником ДП «Завод ім. Малишева» надані ксерокопії особових рахунків токарів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, щодо отриманої ними заробітної плати за вищевказаний період. Дані особові рахунки були досліджені в судовому засіданні та залучені до матеріалів справи.

На 01 грудня 1998 року заробітна плата позивача складала 176,45 грн., розмір втраченого заробітку складав: 2941 х на коефіцієнт 1,2 = 35,29 грн.

На а.с. 14 визначені коєфіциєнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві.

Судова колегія вважає, що відповідачем ДП «Завод ім. Малишева» не було враховано, що на травень 1992 року діяла Постанова КМ №-276 від 26.05.92 року, згідно з якою розрахунок розміру відшкодування шкоди у зв'язку із втратою працездатності особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві до 1992 року проводився виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємства за січень - квітень 1992 року, відкоригованого на величину підвищення тарифних ставок. В травні 1992 року підвищення тарифних ставок складало 2,25 рази.

Виходячи довідок про заробітну плату працівників, які працювали за професією токар 4 розряду станом на січень 1992 року та січень 2001 року, судова колегія приходить до висновку, що заробітна плата відповідних працівників перерахована на розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не перевищувала середньомісячний заробіток, а тому при визначенні розміру заробітку для відшкодування шкоди необхідно було застосувати коефіцієнт 1,6( а.с. 57), що не було зроблено відповідачем - ДП «Завод ім. Малишева», у зв'язку з чим до Фонду була направлена довідка, яка не відповідала вимогам закону, який діяв на час видачі довідки.

При таких обставинах, розмір втраченого заробітку ОСОБА_1 повинен бути перерахований з січня 2001 року на коефіцієнт підвищення тарифних ставок - 1,6, а саме: 35,29 х 1,6 = 56,46 грн.

В перерахунку на 100% втрати професійної працездатності ця сума складає - 282,30 грн.( 56,46 : 20% х 100%), яка не перевищувала середній заробіток відповідних працівників за повний календарний місяць. Враховуючи те, що сума збільшилася з 35,29 грн. до 56,46 грн., то саме з цієї суми повинна бути перерахована сума втраченого заробітку.

Підлягають задоволенню і вимоги щодо перерахунку, з урахуванням строків позовної давності виплат шкоди за втрату працездатності, які проводилися Фондом.

Так, з 01.03.12 року -250,30 : 1,193 х 1.352: 1,182х 1,21: 1,152х1,228: 1,238х 1,275+ 318,79 грн.

З 01.09.12 -318,79:1,203х1,367:1,183х1,292+395,63 грн.

З 01.03.13 року - 395,63 грн.х1,149= 454,58 грн. Саме цю сума страхових виплат повинен сплачувати Фонд щомісяця позивачу.

З довідки ФССНВ від 03.03.2015 року вбачається, що за період з 01.07.2010 року по. 01.07.2013 року ОСОБА_1 були виплачені страхові виплати в сумі 7096,65 грн.

Виходячи з розрахунків позивача йому не було доплачено в межах строків позовної давності страхове відшкодування в сумі 10204,04 грн. - 7096,65 грн. = 3107, 39 грн.

Судова колегія вважає, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги до ДП «Завод ім. Малишева» про відшкодування моральної шкоди. Судова колегія вважає, що на їх задоволення необхідно стягнути на користь позивача 1000 грн., при цьому судова колегія вважає, що з червня 2013 року позивач намагався довести свої вимоги в судах, у зв'язку з чим змінилися його життєві зв'язки, він постійно нервував, заперечував позицію відповідача, який проти позову заперечував, але свої доводи належним чином не обґрунтовував.

Судова колегія вважає, що ці обставини необхідно врахувати та задовольнити вимоги в цій частині частково.

При цьому судова колегія враховує такі критерії, як співмірність, розумність та справедливість.

Керуючись ст. 303,304,307,309,313.317 319 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 грудня 2013 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсною довідку ДП «Завод ім. Малишева» від 06.08.2001 року про розмір відшкодування шкоди в сумі 35,29 грн. і зобов'язати ДП «Завод ім. Малишева» провести перерахунок втраченого заробітку з травні 1992 року по 01.04 2001 року, передавши Відділенню виконавчої дирекції фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові довідку про розмір втраченого заробітку в розмірі 56,46 грн.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду Соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних захворювань України у м. Харкові суму втраченого заробітку за період з 01.07.2010 року по 01.07.2013 року одноразово в сумі 3107,39, зобов'язавши сплачувати з 01.07.2013 року по 454 грн.58 коп. щомісяця з подальшим перерахуванням, згідно діючого законодавства.

Стягнути з ДП «Завод ім. Малишева» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -