Провадження № 2/127/1697/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивача Кашпрук О.В.,

представника відповідачів ОСОБА_3,

представника третьої особи Тимощука Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» про усунення перешкод в користуванні власністю,-

встановив:

ОСОБА_5 та ОСОБА_1 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_8, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Згідно договору про порядок користування реальними частинами будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сердюком Н.М. від 01.06.1977 року, за реєстровим № 4-564, коридор літери «І» і «ІІ», ганок «К» і двір вказаного будинку будуть у спільному користуванні всіх співвласників.

Відповідно до технічного паспорту житлового будинку АДРЕСА_1, виготовленого 28.08.2013 року КП «ВМБТІ», станом на 04.05.1977 року, площа приміщень загального користування становила 7,45 кв.м. і складалась з коридору «І», площею 1,12 кв.м. і коридору «ІІ», площею 6.3 кв.м.

Також, позивачі зазначають, що у 1997 році колишня власниця 1/4 частини даного будинку ОСОБА_11 самовільно захопила частину коридору «ІІ» площею 2,2 кв.м., і встановила стіну з вхідними дверима до тієї частини будинку, якою вона реально користується, і тим самим площа коридору «ІІ» зменшилась з 6,3 кв.м. до 3,8 кв.м. Встановлені ОСОБА_11 вхідні двері впритул межують з дверима до кімнати, яка належить ОСОБА_5, що перешкоджає нормальному користуванню дверима та порушує права інших співвласників на користування спільним майном.

З підстав зазначених вище позивачі звернулись до суду із даним позовом та уточнивши позовні вимоги, просять суд усунути перешкоди у користуванні коридором «11» загального користування у будинку АДРЕСА_1, зобов»язавши ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинити дії з демонтування перегородки з вхідними дверима в коридорі «11» загального користування, встановленої з порушенням нотаріально посвідченого договору про порядок користування реальними частинами будинку від 01.06.1977року і повернути коридор «11» загального користування, площею 6,3 квадратних метри у попередній стан, стягнувши з відповідачів понесені судові витрати та витрати на послуги адвоката.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 - Кашпрук О.В. та позивач ОСОБА_1, кожен окремо, підтримали заявлені вимоги за обставин, викладених в позовній заяві в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Додатково, представник позивача ОСОБА_5 - Кашпрук О.В. пояснила, що будинок АДРЕСА_1 є єдиним об'єктом нерухомого майна, оскільки поділ будинку чи виділення його частини в натурі не відбувалось, частки співвласників є ідеальними.

Порядок користування реальними частинами будинку був визначений договором від 01.06.1977 року про порядок користування реальними частинами будинку. Даний договір сторонами не оспорювався і відсутні рішення суду про визнання цього договору недійсним, і тому є чиним і обов'язковим для виконання співвласниками як у 1997 році так і на даний час. Згідно до п. 1 даного договору порядок реального користування будинком встановлюється відповідно до поетажного плану від 06.11.1970 року, що міститься в матеріалах інвентарної справи. Згідно вказаного поетажного плану площа коридору «ІІ» становила 6,3 кв.м., розмір стін по внутрішньому обміру 3,2 на 1,97 в метрах. Не змінився розмір коридору «ІІ» і згідно експлікації від 18.04.1990 року. В матеріалах інвентаризаційної справи зміни в коридорі «ІІ» відображені у плані поверху на будинок літера «А» від 01.10.1997 року і в експлікації від 01.10.1997 року. Згідно цих документів площа коридору «ІІ» становить 3,8 кв.м., а внутрішній розмір - 1,95 *1,97 в метрах. Натомість в сходовій клітині - приміщення 3-1, збільшилась площа з 1,3 кв.м до 2,2 кв.м. приміщенням 3-1 згідно договору користувались ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Внесення змін по вказаному будинку у 1997 році та виготовлення технічного паспорту відбувалось на підставі заяви ОСОБА_11 від 06.09.1997 року. Доказом того, що порушення права співвласника ОСОБА_5 на користування коридором «ІІ» продовжує існувати, є «План будинку АДРЕСА_1» і «Експлікація приміщень до плану одноквартирного (садибного) будинку №18», які виготовлені 10.07.2013 року за наслідками технічної інвентаризації вказаного будинку та фотокартки, завірені головую комітету «Центральний» 17.02.2015р. Зазначила також що співвласник ОСОБА_5 згоди на зменшення площі коридору «ІІ» і будівництво стіни (внутрішньої перегородки) з вхідними дверима не надавала, про що вона заначила в позовній заяві та у своїх письмових поясненнях. Також відсутні докази отримання ОСОБА_11 в судовому порядку згоди на перепланування та переобладнання вказаного будинку. Зменшення довжини коридору не відповідало інтересам інших співвласників. Ця частина коридору «ІІ» була необхідна колишній власниці ОСОБА_11 для того, щоб переобладнати приміщення 3-2 «комора», яке знаходилось у житловому підвалі і вхід до якого можливий лише через коридор «ІІ», у приміщення 3-6 «кухня» і таким чином об'єднати всі приміщення , якими користувались ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спільним виходом в коридор «ІІ». Ці зміни відображені в «Плані поверху будинку №18» і в «Експлікації внутрішніх площ до плану будинку № 1».

Представник відповідачів ОСОБА_3 позов не визнав, просив відмовити у задоволені даної позовної заяви у повному обсязі за недоведеністю позовних вимог, оскільки в матеріалах інвентарної справи не міститься відмітки, що спорудження даної перегородки є самочинною та без згоди співвласників будинковолодіння або з порушеннями будівельних норм. Не заперечує той факт, що побудова спірної перегородки з дверима у коридорі «ІІ» та фактичне зменшення даного коридору відбулося у 1997 році, що підтверджується відповідними матеріалами справи та матеріалами інвентаризаційної справи.

Крім того позивачами було порушено строки звернення до суду, які він просить суд застосувати, оскільки про порушення їх права позивачі дізнались в 1997році, однак до суду звернулись 24.10.2103р.

Також просить суд відмотиви представнику позивача ОСОБА_5 Кашпрук О.В. у відшкодуванні витрат на правову допомогу в розмірі 5500 грн., яка була заявлена в порушення вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р.

Представник третьої особи без самостійних вимогна предмет спору на стороні позивача КП «Вінницького міського бюро технічної інвентаризації» Тимощук Є.С. при вирішені даного спірного питання судом покладається на розсуд суду. По суті заявлених вимог пояснив, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи 18.04.1990 року по даному будинковолодінню було проведено поточну інвентаризацію відповідно до якої площа коридору «ІІ» становила 6,3 кв.м. Технічною інвентаризацією від 01.10.1997 року встановлено, що у даному коридорі влаштовано перегородку, внаслідок якої утворилося два приміщення: коридор «ІІ» площею 3,8 кв.м. та сходова клітина 3-1 площею 2,2 кв.м.

Станом на 01.10.1997 року технічна інвентаризація об'єктів житлового фонду проводилась у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації житлового фонду, затвердженої наказом Центрального статистичного управління СССР від 15.07.1985 року № 85.

Розділом 4 Інструкції від 15.07.1985 року передбачено перелік випадків, коли будівництво вважається самочинним, а саме: будівництво службових будівель; реконструкція житлових будинків; перепланування правомірно збудованих нежитлових будівель у житлові; будівництво нової будівлі при наявності дозволу на капітальний ремонт старої.

Тому представником третьої особи в судовому засіданні було зазначено, що влаштування перегородки у коридорі «ІІ» в будинку АДРЕСА_1, станом на 01.10.1997 рік самочинним вважатись не могло, а тому штамп про самочинне переобладнання не проставлявся.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні матеріали цивільної справи та матеріали інвентаризаційної справи №4833, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, та ОСОБА_8

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.06.1977 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сердюк Н.М., за реєстровим № 4-718, і зареєстрованого ВООБТІ 09.08.1977 року за реєстровим НОМЕР_1, ОСОБА_5 належить 1/2 частка будинку з відповідною часткою службових будівель (а.с.8-9).

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 підтверджується, що факт зміни прізвища ОСОБА_5 у зв»язку із реєстрацією шлюбу та присвоєння їй прізвища ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно договору дарування частки будинку від 29.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Селезньовою Г.В., за реєстровим НОМЕР_1, ОСОБА_1 є власником 1/4 частки житлового будинку № АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2009 року, посвідченого нотаріусом першої Вінницької державної нотаріальної Чеклишевою Т.В., за реєстровим № 6-618, 1/3 частка майна померлої ОСОБА_11, яка складається з 1/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель № АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2009 року, посвідченого нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної Чеклишевою Т.В., за реєстровим № 6-614, 1/3 частка майна померлої ОСОБА_11, яка складається з 1/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель № АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8

01.06.1977 року між попередніми співвласниками будинку № АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 було укладено договір про порядок користування реальними частками будинку (а.с.12).

Відповідно до договору про порядок користування реальними частинами будинку від 01.06.1977 року, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи № 4833 (а.с. 72) коридор «І», «ІІ» і ганок «К» знаходяться у спільному користуванні всіх співвласників.

Згідно даного договору та відповідно до поетажного плану від 06.11.1970 року, що міститься у інвентаризаційній справі (а.с. 10 (13) площа коридору «ІІ» становила 6,3 кв.м.

Такий самий розмір коридору «ІІ» зазначений і на експлікації від 18.04.1990 року (аркуш інвентаризаційної справи 80).

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи вперше зміни в коридорі «ІІ» відображені у плані поверху на будинок літ. «А» від 01.10.1997 року та експлікації від 01.10. 1997 року (аркуш інвентарної справи 97), зроблених на підставі проведеної 01.10.1997 року поточної інвентаризації будинку № АДРЕСА_1, та його розміри становили 3,8 кв. І даний факт не заперечується стронами.

Внесення змін до технічної документації та підставою для проведення поточної інвентаризації була заява ОСОБА_11 від 06.09.1997 року.

Станом на 01.10.1997 року технічна інвентаризація об'єктів житлового фонду проводилась у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації житлового фонду, затвердженої наказом Центрального статистичного управління СССР від 15.07.1985 року № 85.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК україни право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у власність та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов»язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності. Тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в коритсування приміщення можуть бути і неізольованими, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об»єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов»язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном.

Домовленість попередніх власників будинку досягнута 01 червня 1977р. шляхом укладення нотаріально оформленого договору про порядок коритсування будинком, не виконується з моменту встановлення попереднім співвласником нерухомого майна ОСОБА_11 вхідних дверей, внаслідок чого зменшилася площа коридору «ІІ».

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження сільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном

А тому за викладених обставин, позов позивачів є обгрунтованим, а тому підлягає до задволення.

Щодо порушення позивачами строків звернення до суду, на думку відповідачів, то суд зазначає про наступне.

В даному випадку має місце негаторний позов, на який не поширюється позовна давність, оскільки в даному випадку йдеться про триваюче правопорушення, предметом якого є усунення порушень, що перешкоджають здійсненню права власника розпоряджатись належним йому майном.

Дана судова практика також висвітлена в п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02. 2014р. №5, якою передбачено, що позови про визнання права власності, що пред»явленні на підставі ст. 392 ЦК України, пов»язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюється правила про позовну давність.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають солідарному стягненню на користь позивачів понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 707,24 грн.

Представником ОСОБА_5- Кашпрук О.В. було заявлено також вимогу про відшкодування їй підзахисній витрати на послуги захисника в розмірі 5 500 грн, в підтвердження чого суду було надано квитанції про сплату даних коштів та розрахунок даних витрат.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галізі права в порядку, встановленому законом.

П.2 ч.3 ст.79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, зокрема, витрати на правову допомогу.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.20111р. №4191-V1, який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах- суб»єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже приймаючи до уваги договір від 21.10.2013р. про надання правових послуг, укладений між ОСОБА_5 та адвокатом Кашпрук О.В., якою обумовлено надання позивачеві правової допомоги ( а.с.27 т1), розрахунок витрат на оплату правової допомоги адвоката, квитанції, якими підтверджено оплату послуг в сумі 5500 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_5 даної суми, із врахуванням 9 годин роботи представника позивача в судовому засіданні та 3 години складання процесуальних документів.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 317,321,356,358,391,319,322,360 ЦК України, ст. 60,61, 88,209, 212-215 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні коридором «11» загального користування у будинку АДРЕСА_1, зобов»язавши ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинити дії з демонтування перегородки з вхідними дверима в коридорі «11» загального користування, встановленої з порушенням нотаріально посвідченого договору про порядок користування реальними частинами будинку від 01.06.1977року і повернути коридор «11» загального коритсування, площею 6,3 квадратних метри у попередній стан.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 707 ( сімсот сім ) грн. 24 коп., а на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 5 500 ( п»ять тисяч п»ятсот ) грн.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя: