Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 313/1453/14 Головуючий у І інстанції: Кравцов С.О.
Провадження № 22-ц/778/738/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., Кочеткової І.В., суддів Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

18.02.2014р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до СТОВ «Дружба» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, який в ході судового розгляду уточнювала в частині розміру заборгованості з орендної плати та розміру нарахованої за період затримки її виплати пені. В остаточно уточненій позовній заяви просила стягнути з відповідача як орендаря належної їй на праві власності земельної ділянки на підставі укладеного між ними договору оренди б/н від 2011р. та додаткового договору до нього № 67 від 15.12.2011р.: заборгованість з орендної плати за 2012р. у сумі 5 492 грн. 39 коп. та пеню у сумі 393,80 коп., заборгованість з орендної плати за 2013 рік - 7 516 грн. 64 коп. та пеню - 256,23 коп., а всього 13 402 (тринадцять тисяч чотириста дві) грн. 83 коп.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто зі СТОВ «Дружба» за користування земельним паєм на користь позивача грошові кошти за 2012 рік у сумі 5 492 грн. 39 коп., пеню за 2012 рік - 393,80 коп., за 2013 рік у сумі 7 516 грн. 64 коп., пеню за 2013 рік - 256,23 коп., а всього 13402 (тринадцять тисяч чотириста дві) грн. 83 коп. Стягнуто зі СТОВ «Дружба» судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп.

На вказане рішення СТОВ «Дружба» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення через неправильність встановлених судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просило його змінити, задовольнивши позов частково в сумі 4 790,00 грн., а в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розміром 8,47 га згідно з державним актом серії НОМЕР_1, виданим 27 квітня 2001 року. Зазначена земельна ділянка розташована на території Гоголівської сільської ради Веселівського району Запорізької області.

До 2011 року земельна ділянка розміром 8,47 га перебувала в оренді відповідача за договором оренди, укладеним між сторонами та зареєстрованим у відділі земельних ресурсів в 2006 році.

У 2011р. по закінченню строку дії договору оренди від 2006р. позивач підписала з відповідачем новий договір оренди земельної ділянки б/н та дати строком на п'ять років, а також 15.12.2011 року сторонами була підписана додаткова угода № 67, в якій не міститься посилання, до якого договору оренди вона є додатком. Сторонами здійснена передача-прийняття земельної ділянки за відповідним актом б/н та дати від 2011р., але вбачається, що земельна ділянка фактично не вибувала з користування відповідача після закінчення строку дії попереднього договору оренди від 2006р.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов нового договору оренди від 2011р. та додаткової угоди № 67 в частині сплати орендної плати у розмірі та в строки, встановлені пунктами 9, 11 цього договору, позивач просила в позові стягнути заборгованість з орендної плати за 2012-2013рр., яка розрахована нею із ставки 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Заборгованість з орендної плати за цей період за підрахунками позивача склала 13009,03 грн. та нарахована за порушення строків виплати орендної плати пеня склала 650,03 грн., а всього загальний розмір забаргованості становить - 13 402,83 грн.

Задовольняючи цей позов в повному обсягу, суд першої інстанції вважав, що, хоча договір оренди від 2011р. є неукладеним як такий, що не пройшов державну реєстрацію, але фактично земельна ділянка перебувала у користуванні відповідача, тому, вважаючи доведеним розмір орендної плати зі ставки 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, стягнув всю розраховану позивачем суму боргу з відповідача.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна, оскільки вони суперечать нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Аналогічний зміст викладено у ч. 3 ст. 640 ЦК України, згідно з якою договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації.

Стаття 20 ЗУ «Про оренду землі» ( в редакції, чинній на час підписання договору оренди між сторонами у справі) визначає, що укладений договір оренди підлягає державній реєстрації. А згідно із ст. 18 цього ж закону ( також в чинній на той час редакції) договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із вимогами статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачена обов'язкова державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам, зокрема, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Таким чином, системне тлумачення положень вищевказаних законів дає підстави дійти висновку, що вчинення правочину закон пов»язує з фактом його державної реєстрації, яка має правовстановлювальне значення. Натомість, у випадку нездійснення державної реєстрації правочину він вважається неукладеним і не створює прав та обов»язків для сторін, що його підписали.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач, який взяв на себе обов»язок здійснити державну реєстрацію договору оренди б/н від 2011р., укладеного з позивачем, фактично її не здійснив до теперішнього часу. Додаткова угода від 15.12.2011 року без номеру та без зазначення, до якого договору оренди вона є додатком, також не пройшла державну реєстрацію.

Вказані обставини підтверджуються інформацією управління Держземагенства у Мелітопольському районі Запорізької області від 11.09.2014р., згідно якої з архівних матеріалів вбачається, що 14.12.2012р. СТОВ «Дружба» здали до відділу Держкомзему у Веселівському районі на державну реєстрацію договори оренди, в тому числі із ОСОБА_2, але процес державної реєстрації не відбувся у зв»язку із змінами до процедури проходження державної реєстрації права власності та права користування земельними ділянками, які відбулись з 01.01.2013р. СТОВ «Дружба» забрало договори оренди із відділу Держкомзему незареєстрованими ( а.с. 110). Але ніхто із сторін і в подальшому не здійснив їх державну реєстрацію у порядку, передбаченому набувшими чинності новими законодавчими актами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зазначені договір оренди та додаткова угода являються неукладеними відповідно до вимог закону.

Проте сторони у цій справі визнають, і ці обставини встановлені судом, що після припинення у 2011р. строку дії договору оренди від 2006р. відповідач продовжує користуватись земельною ділянкою позивача, а також відповідач визнає, що повинен сплачувати за користування землею плату у розмірі 3,4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Натомість, позивач вказує, що ними обумовлювалась ставка орендної плати 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Однак матеріалами справи підтверджуються заперечення відповідача стосовно того, що на реєєстрацію передавалась саме та редакція договору оренди, у якій ставка орендної плати зазначена у розмірі 3,4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки ( а.с. 75-84). Крім того, така ставка орендної плати підтверджується додатковою угодою від 28.11.2012р., вчинення підпису у якій позвачем не оспорюється, згідно з якою орендар частину орендної плати у сумі 4500 грн. з прибутковим податком, до видачі - 3825 грн. сплачує до 31.12.2012р., а частину у сумі 1400 гн. з прибутковим податком, до видачі - 1190 грн. сплачує до 01.11.2013р. ( а.с. 10). За змісту цього договору, підписаному сторонами також підтверджується, що загальний розмір орендної плати за 2012р. складає 5900 грн., тобто 3,4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Надані позивачем лише копії перших аркушів договорів оренди земельних ділянок 2011р. на своє ім»я та інших осіб, де зазначено орендну плату в розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не являються належними і допустимими доказами у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, оскільки вони не містять підписів сторін ( а.с. 33, 71-74)

Представник позивача посилається на те, що на теперішній час порушено кримінальне провадження щодо неправомірних дій СТОВ «Дружба» щодо укладення договору оренди, по якій був допитаний як свідок Генеральний директор СТОВ «Дружба» ОСОБА_4, який, на його думку, підтвердив, що після 2011р. ним визнавалась ставка орендної плати у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки землі.

Але, як вбачається з матеріалів справи, за останньою інформацією від 26 грудня 2014р. слідчих органій Веселівського районного відділу міліції у кримінальному провадженні № 0000348, порушеному за ознаками злочину ст. 366 ч. 1 КК України щодо укладення СТОВ «Дружба» договорів оренди, проводиться досудове розслідування. Тому на час ухвалення оскаржуваного рішення суду та на теперішній час не мається у кримінальному провадженні будь-якого рішення із висновком про встановлення винних дій праційників СТОВ «Дружба» або встановлення факту про розмір процентної

З матеріалів справи вбачається, що відповідач погоджується, що має заборгованість перед позивачем за користування його земельною ділянкою за 2012 рік у сумі 1190 грн. та за 2013 рік у сумі 3515 грн., а також нарахував та погодився виплатити пеню за 2012р. у сумі 54,14 грн. та за 2013р. - у сумі 31,63 грн., а разом вся сума складає 4790,77 грн., та інший розмір не був доведений позивачем.

З огляду на викладене та враховуючи принцип справедливості, оскільки ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, яку передала в користування відповідачу до реєстрації договору оренди, яка не була здійснена в подальшому, колегія вважає, що вона має право на компенсацію за рахунок відповідача плати за фактичне користування останнім її земельною ділянкою, заборгованість по якій складає за 2012-2013рр. 4790,77 грн. При цьому, колегія вважає неспроможними висновки суду про визначення цієї плати за умовами неукладених договорів у сумі 13 402,83 грн., виходячи з 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Проте, після проведення належної державної реєстрації договору оренди та додаткової угоди до нього, незалежно від того, ким із сторін вона буде ініційована і здійснена, орендодавець не позбавлений можливості ставити питання про виконання умов цих договорів та відстоювати своє право на стягнення більшого розміру орендної плати, або взагалі припинити орендні відносини з відповідачем.

Отже, судом стягнуто на користь позивача нічим не підтверджену суму заборгованості з орендної плати у розмірі 13 402,83 грн., тому рішення в цій частині слід змінити.

Також в резолютивній частині рішення суд безпідставно вказував, що заборгованість стягується за користування земельним паєм, в той час як судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, що також підлягає виправ ставки у договорах оренди між сторонами.

Беручи до уваги все вищевикладене, колегія вважає, що у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині розміру плати за фактичне користування земельною ділянкою та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України апеляційний суд, змінюючи рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Веселівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2014р. позивачу ОСОБА_2 було відстрочено сплату судового збору у сумі 243,60 грн. при пред»явленні позову до суду до ухвалення судового рішення у справі. Тому судовий збір за подання позову підлягає сплаті на користь держави.

Оскільки позов ОСОБА_2 заявлено на суму 13402,83 грн., а задоволено в сумі 4790 грн., то відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦУПК України з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 143,29 грн., а зі СТОВ «Дружба» на користь держави - 100,31 грн.

У зв»язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та зміною рішення суду першої інстанції апеляційним судом з ОСОБА_2 на користь СТОВ «Дружба» слід стягнути частину сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги судового збору у сумі 71,79 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 214, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» задовольнити частково.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року у цій справі змінити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба» на користь ОСОБА_2 4790 (чотири тисячі сімсот девяносто) гривень 77 копійок.

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю судовий збір в доход держави у сумі 100, 31 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір: на користь держави у сумі 143,29 грн., на користь СТОВ «Дружба» у сумі - 71,79 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: