Провадження № 2/344/4006/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

за участі позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Пресмаш» про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ВАТ «Пресмаш» (надалі «Відповідач»), в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив зобовязати ВАТ «Пресмаш» видати йому довідку про наявну заборгованість з виплати коштів за листами непрацездатності; стягнути з ВАТ «Пресмаш» на його користь моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Як зазначив Позивач в судовому засіданні, він неодноразово звертався до ВАТ «Пресмаш» із заявою про видачу йому довідки про заборгованість по виплаті коштів за листами непрацездатності, однак всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян» на час звернення до суду адміністрацією Відповідача такої довідки ОСОБА_2 неправомірно не надано.

Внаслідок вищевказаних неправомірних дій Відповідача щодо ненадання довідки про заборгованість по листах непрацездатності, як зазначив Позивач, йому було завдано душевних страждань, порушено його нормальний спосіб життя, принижено його честь і гідність, престиж та ділову репутацію в очах трудового колективу, яку Позивач оцінює в 1000,00 грн.

Після надання Відповідачем Позивачу в судовому засіданні 02 вересня 2015 року довідки про заборгованість за листами непрацездатності Позивач ОСОБА_2 не наполягав на задоволенні вимоги про зобовязання ВАТ «Пресмаш» видати йому довідку про наявну заборгованість з виплати коштів за листами непрацездатності, однак заяви про залишення без розгляду даної позовної вимоги чи заяви про уточнення позовних вимог суду не подав.

Представник Відповідача ВАТ «Пресмаш», в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов.

Зокрема, як зазначила представник Відповідача, довідку про заборгованість за листами непрацездатності ОСОБА_2 було видано лише 02 вересня 2015 року у звязку з проведенням виконавчою дирекцією Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позапланової перевірки дотримання вимог законодавства щодо виплати матеріального забезпечення застрахованій особі ОСОБА_2 по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2015 року.

Крім того, представник Відповідача покликалася на необґрунтованість позовної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 1000,00 грн., оскільки, на її думку, Позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди діями ВАТ «Пресмаш».

Заслухавши пояснення Позивача, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ОСОБА_4 встановлено наступне.

На підставі Наказу ВАТ «Пресмаш» № 60 від 04 жовтня 2010 року ОСОБА_2 працював у ВАТ «Пресмаш» на посаді охоронника відділу охорони, з якої його було звільнено на підставі наказу ВАТ «Пресмаш» № 37/07 від 07 липня 2015 року.

16 червня 2015 року ОСОБА_2 на засіданні первинної профспілкової організації ВАТ «Пресмаш» звернувся до Голови правління ВАТ «Пресмаш» ОСОБА_5 із заявою, в якій просив у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» надати, зокрема, довідку про заборгованість ВАТ «Пресмаш» перед ним по виплатах коштів за листами непрацездатності.

02 липня 2015 року ОСОБА_2 направив на адресу ВАТ «Пресмаш» заяву про надання, зокрема, довідки про заборгованість ВАТ «Пресмаш» перед ним по виплатах коштів за листами непрацездатності, яку отримано уповноваженим представником ВАТ «Пресмаш» 06 липня 2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.9).

20 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Голови правління ВАТ «Пресмаш» ОСОБА_5 із аналогічного змісту заявою, яку зареєстровано уповноваженою особою ВАТ «Пресмаш» за № 78/07 від 20 липня 2015 року (а.с.22).

Як зазначив Позивач, всупереч вимогам статті 20 Закону України «Про звернення громадян» адміністрацією Відповідача не було надано йому жодної відповіді на його заяви, у звязку з чим Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, Суд звертає увагу на наступне.

На підставі направлення № 122 від 21 серпня 2015 року та згідно з наказом виконавчої дирекції Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 28 серпня 2015 року № 126/4 головним спеціалістом КРВ ОСОБА_6 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства щодо виплати матеріального забезпечення застрахованій особі ОСОБА_2 по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2015 р.

За результатами вищевказаної перевірки Виконавчою дирекцією Івано-Франківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності складено Акт № 122 від 21 серпня 2015 року, в якому встановлено, що виплата ОСОБА_2 допомог по тимчасовій непрацездатності у 2014 році по заявах-розрахунках № 245/03, 741/07, 783/09 проведена 09.12.2014 року (після розблокування рахунку для виплат матеріального забезпечення за рішенням суду). У 2015 році комісією із соціального страхування призначення допомоги ОСОБА_2, а відповідно і нарахування бухгалтерією проведено з порушенням абз.2 ч.1 ст.19, ч. 1 ст.22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», оскільки згідно наказу від 15 грудня 2014 року ОСОБА_2 за вчинення кримінального правопорушення з 16 грудня 2014 року був відсторонений від роботи охоронника та на час відсторонення заробітна плата не нараховувалась. Відповідно, сума по листках тимчасової непрацездатності та тимчасової непрацездатності по догляду за хворою дитиною, які нараховані в період після 16 грудня 2014 року підлягає поверненню на рахунок Фонду та складає 2429,78 грн.

01 вересня 2015 року ВАТ «Пресмаш» оформлено Довідку № 610/09, якою повідомлено ОСОБА_2 про те, що станом на 01.08.2015 року заборгованості з виплати коштів за листами непрацездатності перед ним немає.

Вказану довідку було вручено Позивачу представником Відповідача в судовому засіданні 02 вересня 2015 року.

Посилаючись на порушення Відповідачем строку надання довідки про заборгованість з виплати коштів за листами непрацездатності, Позивач вказував на завдання йому такими діями Відповідача моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

При цьому, стосовно посилання Позивача на порушення Відповідачем визначеного статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» строку надання відповіді на його звернення, Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Спірні в даній цивільній справі правовідносини, які виникли між ОСОБА_2 та ВАТ «Пресмаш» є трудовими, оскільки по суті заява ОСОБА_2 містить прохання щодо надання працівникові підприємства довідки про заборгованість за листами непрацездатності, а тому відповідні правовідносини лежать саме у площині трудового законодавства. Відтак, виходячи зі змісту статті 12 Закону України «Про звернення громадян», дія даного закону на спірні правовідносини не поширюється.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що в даній цивільній справі Позивачем не заявлено позовну вимогу про визнання незаконними дій ВАТ «Пресмаш» щодо ненадання чи несвоєчасного надання довідки про заборгованість за листами непрацездатності.

Відтак, оскільки в судовому засіданні 02 вересня 2015 року представником ВАТ «Пресмаш» було вручено ОСОБА_2 довідку від 01 вересня 2015 року № 610/09, Суд приходить до висновку, що Відповідачем самостійно задоволено заяву Позивача, а, відтак, в частині зобовязання Відповідача надати Позивачу відповідну довідку позов задоволенню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., Суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування факту спричинення йому моральної шкоди діями Відповідача внаслідок ненадання йому довідки про заборгованість за листками непрацездатності Позивач в судовому засіданні покликався на наявність душевних страждань, які він пережив у звязку з ігноруванням Відповідачем його законних вимог та у звязку з неможливістю бути поінформованим про наявний перед ним борг, порушення нормального способу життя у звязку з необхідністю звернення до суду, приниження честі, гідності, престижу та ділової репутації в очах трудового колективу.

При цьому, Суд звертає увагу на те, що доказів, які б підтверджували існування вищевказаних обставин, Позивачем ОСОБА_4 надано не було.

Так, звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, гарантоване Конституцією України та нормами чинного законодавства України, є правом особи та реалізовується нею на власний розсуд.

При цьому, чинне законодавство не передбачає звернення до суду за захистом своїх прав як правову підставу для відшкодування моральної шкоди.

Стосовно посилання Позивача на наявні в нього проблеми із здоровям, на підтвердження чого суду надано Виписку № 17711-15 з історії хвороби стаціонарного хворого в лікувальний заклад по місцю проживання від 02 жовтня 2015 року, Суд звертає увагу на те, що зазначений в даній Виписці діагноз не пов'язаний з душевними стражданнями. Крім того, зі змісту даної Виписки вбачається, що дані проблеми зі здоровям були наявні у Позивача ще в травні 2015 року, тобто до моменту виникнення спірних правовідносин з Відповідачем, які є предметом розгляду в даній цивільній справі.

Стосовно приниження діями Відповідача честі, гідності та ділової репутації Позивача, Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України визначено відповідний порядок захисту честі, гідності та ділової репутації особи, і Позивач не позбавлений права звернутися до суду за захистом своєї честі, гідності та ділової репутації.

Інших доказів, які б підтверджували факт спричинення Позивачу діями Відповідача моральної шкоди ОСОБА_4 надано не було.

При цьому, Суд вважає за необхідне зазначити, що сприймає як обґрунтовані посилання представника Відповідача на те, що з метою надання Позивачу довідки про заборгованість за листами непрацездатності було ініційовано проведення перевірки Івано-Франківським обласним відділенням фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а тому таку довідку було надано лише за результатами цієї перевірки.

Крім того, Позивачем не обґрунтовано належними засобами доказування розмір моральної шкоди, яку він оцінює у 1000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, що в даній цивільній справі Позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди діями Відповідача, як і не доведено розміру такої шкоди, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 23 Цивільного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, Суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ВАТ «Пресмаш» про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домбровська Г.В.