АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 754/432/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9542/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

5 серпня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Махлай Л.Д., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Бабіч К.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири в будинку АДРЕСА_3

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої матері ОСОБА_6 , якій за життя належала ј частка квартири АДРЕСА_1. Він також є власником ј частки зазначеної квартири .

Постановою від 5 січня 2015 року державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на майно.

У зв'язку із викладеним, просив суд визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з 1/12 частини квартири АДРЕСА_1 в спадковому майні після померлої 25 березня 2011 року ОСОБА_6 та 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності .

Яке вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, яка являлась матір'ю заявника, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 вересня 2014 року, Серія НОМЕР_1

Відповідно до свідоцтва про право власності від 15 жовтня 1999 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_3 та членам його сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 76).

За життя ОСОБА_6 належала на праві власності ј частка квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки ф. З № 1678 від 12 грудня 2014 року, в квартирі АДРЕСА_1 з 27 квітня 1993 року зареєстровані три особи, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно довідки ЖЕК 316 м. Києва від 12 грудня 2014 року № 655, до дня смерті ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована у вищезазначеній квартирі.

З матеріалів спадкової справи № 1609/2014 вбачається, що 10 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини , яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_6

24 грудня 2014 року державним нотаріусом направлено повідомлення відповідачам, в якому зазначено про наявність в провадженні П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_6 та необхідність явки відповідачів до нотаріальної контори для оформлення спадщини.

5 січня 2015 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку у спадковому майні ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року через відсутність правовстановлюючих документів на майно.

За положенням ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців , який починається з часу відкриття спадщини .

За положенням ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав їх обґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що позивач з 2007 року не проживає у спірній квартирі, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися і суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вбачається з довідки форми З № 655 від 12 грудня 2014 року, відповідно до якої ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою спірної квартири.

Крім того, факт проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 встановлений нотаріусом на підставі реєстрації спадкоємця за однією адресою з померлою.

Посилання апелянта на наявний в матеріалах справи акт від 2 лютого 2015 року про не проживання позивача у спірній квартирі з 2007 року не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки у даному акті не зазначено причини не проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, питання щодо визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням не порушувалось.

Також відповідачами не ставилось питання щодо усунення позивача від спадкування, або про пропуск ним строку на звернення із заявою про прийняття спадщини.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді