УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, відділу Держземагентства у Вижницькому районі Чернівецької області, Фірми «Здвижин», ОСОБА_5 про визнання незаконними рішення органів місцевого самоврядування та державного акта на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що згідно з рішенням Виконавчого комітету Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 17 грудня 1993 року № 46 року йому надано дозвіл приватизувати земельну ділянку в розмірі 0,47 га та 12 червня 1996 року для розширення його особистого підсобного господарства йому виділено ще 0,06 га землі.

Зазначає, що у 2008 році не зміг виготовити правовстановлюючі документи на землю, оскільки його сусідка ОСОБА_6, яка померла у 2013 році, приватизувала земельну ділянку, надану йому у 1996 році.

Про виготовлення ОСОБА_6 державного акта на право власності на земельну ділянку, площею 0,30 га серії НОМЕР_1 йому стало відомо у листопаді 2008 року. Згідно з вказаним документом, земельна ділянка була надана для ведення особистого селянського господарства, до складу якої входить і земельна ділянка, надана йому згідно рішення Виконавчого комітету Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 12 червня 1996 року, площею 0,09 га.

Спірна земельна ділянка надана йому приблизно у 1992 році після того як помер її попередній користувач ОСОБА_7

Вказує, що у 2009 році вже звертався до суду із позовом до ОСОБА_6, Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання частково недійсним державного акту на землю, однак дану позовну заяву було залишено без розгляду.

У 2014 році йому стало відомо, що фірма «Здвижин» у 2006 році виготовила для ОСОБА_6 державні акти на право власності на земельну ділянку, в тому числі і на його 0,09 га. Із технічної документації слідує, що підпис на заяві про виготовлення державного акта ОСОБА_6 не належить. Також у протоколі погодження меж земельної ділянки її підпис відсутній, а його підроблений.

Вважає, що мали місце зловживання при виготовленні державного акта ОСОБА_6, у результаті чого його земельна ділянка, площею 0,09 га перейшла у її власність незаконно.

Зазначає, що технічна документація, на підставі якого виготовлений державний акт не відповідає рішенню, що приймалося 12 серпня 1994 року.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 14 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просив скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 14 січня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні документи, що посвідчують право позивача на спірну земельну ділянку, а отже, відсутні докази того, що оскаржуваними рішенням та державним актом порушені права чи законні інтереси позивача.

Наведене свідчить про те, що позивач не набув в установленому законом порядку права на землю, яке б підлягало судовому захисту.

Доводи ОСОБА_4 про те, що йому було виділено земельну ділянку, яку він обробляв, а її незаконно приватизувала ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач не надав доказів того, що спірна земельна ділянка була виділена йому в натурі на місцевості в с. Велике Вижницького району Чернівецької області із закріпленням межових знаків, відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, а тому його право, яке б підлягало судовому захисту не порушено.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня