Номер провадження: 22-ц/785/1245/15
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов"язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.10.2014 року, -

встановила:

07.07.2014 року ОСОБА_2. звернулась до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на те, що їй на праві власносі належить 7/50 частин будинку АДРЕСА_1. Її сусідами є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з якими вона користується водою із спільної труби та які самовільно встановили насос на трубу, у зв'язку з чим, коли сусіди користуються водою вона доступу до води не має.

Крім цього, відповідачі в 2006 році за згодою сусідки ОСОБА_5 самочинно провели каналізацію, яка знаходиться впритул до її погрібу та існує реально загроза затоплення фекаліями, оскільки каналізація проведення без проекту водовідведення, без її згоди та без згоди "Інфоксводоканалу".

В результаті неправомірних дій відповідачів їй завдано майнову шкоду у розмірі 1 687, 20 грн. та моральну у розмірі 22 672,80 грн., яку просить стягнути з відповідачів на її користь та зобов'язати їх провести розробку та узгодження проектно-технічної документації на водопостачання і водовідведення домоволодіння, привести у відповідність з проектною документацією водопровідних та каналізаційних комунікацій.

Справа розглянута у відсутність відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.10.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, вважаючи рішення суду таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, 18.11.2014 року надала до суду апеляційну скаргу про його скасування та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові вірно виходив із того, що позивачем не зазначено та не доведено наявність обставин, які могли б слугувати правовими підставами для стягнення з відповідача на її користь майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.15 ЦПК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Тобто, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, які і є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем не надано жодних обґрунтувань та письмових доказів того, що в результаті неправомірних дій відповідачів їй завдано майнової та моральної шкоди.

Також не підлягають задоволенню вимоги щодо зобов"зання відповідачів провести розробку та узгодження проектно-технічної документації на водопостачання і водовідведення домоволодіння, привести у відповідність з проектною документацією водопровідних та каналізаційних комунікацій, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, що каналізація, проведена відповідачами та примикає до її погрібу та існує реально загроза затоплення фекаліями.

Як вбачається з копії листа служби по контролю за водокорисування філії "Інфоксводоканал" № 7860/110 від 23.12.2013 року, службою по контролю за водокористування було проведено обстеження системи водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_1, в результаті якого ОСОБА_4 направлено припис про необхідність розробки та погодження проектно-технічної документації на водопостачання та водовідведення домоволодіння, а також приведення у відповідність з проектною документацією водопровідних та каналізаційних комунікацій /а.с.7/.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в частині зобов"язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 провести розробку та погодження проектно-технічної документації на водопостачання та водовідведення домоволодіння, а також приведення у відповідність з проектною документацією водопровідних та каналізаційних комунікацій, дійшов вірного висновку що ОСОБА_2 не є належним позивачем у вимогах такого характеру.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Позивач не надала жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які вона посилається в позовній заяві та апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.10.2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

А.А.Калараш