Справа № 265/1101/15-ц
Провадження № 2-н/265/76/15
У Х В А Л А

08 квітня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись із заявою Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості по оплаті за користування тепловою енергією з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, 24 грудня 1988 року народження-, -

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2015 року заявник ККП «Маріупольтепломережа», в особі представника за довіреністю ОСОБА_4, звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованості по оплаті за користування тепловою енергією у розмірі 12 455 гривень 78 копійок, яка утворилася за період з 01 січня 2012 року по 01 лютого 2015 року, та витрат по сплаті судового збору в сумі 121,80 гривень.

Відповідно до протоколу про повторний автоматичний розподіл справ між суддями від 07.04.2015 року, прийнятого на підставі рішення зборів суддів та згідно розпорядження керівника апарату суду від 07.04.2015 року №6, для розгляду справи №265/1101/15-ц призначено головуючого суддю Щербіну А.В.

Відповідно до положень ст.95 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно з п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, суддя вважає, що з них вбачається спір про право, виходячи з наступного.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)).

При цьому, п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» також розяснює, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Проте, з доданих до заяви документів не вбачається, що у ККП «Маріупольтепломережа» є субєктивне право вимоги до боржників (відсутній відповідний договір про надання послуг, відсутні письмові докази, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг боржниками).

Також копія особового рахунку належним чином не засвідчена.

Таким чином, із заяви та доданих до неї документів суддя вбачає спір про право, що за положеннями п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.100 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

1. У прийнятті заяви Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості по оплаті за користування тепловою енергією з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

2. Розяснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

3. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя