Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2015 Справа №607/3303/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2015 року пред'явив до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань, за період з 11 березня 2014 року по січень 2015 року в розмірі 4709 гривень і 3% річних у розмірі 489,04 гривень за період з 11 березня 2014 року по 23 лютого 2015 року, за неналежне виконання відповідачем укладеного між ними 17 травня 2013 року договору позики. Зазначені вимоги обґрунтовує тим, що 17 травня 2013 року між ними укладено у формі розписки договір позики, за умовами якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 17000 гривень на строк до 01 вересня 2013 року. Однак у зазначений строк відповідач позичених коштів не повернув, у зв'язку з чим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 червня 2014 року з відповідача стягнуто 17266,88 гривень боргу за договором позики від 17 травня 2013 року. Однак рішення суду відповідач не виконує, боргу за договорами позики по даний час не сплатив, що не позбавляє позивача права вимагати стягнення з відповідача інфляційних втрат у зв'язку з невиконанням ним зобов'язань за зазначеними договорами, а також 3% річних від простроченої суми.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, розглянувши справу в його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Рішенням Тернопільського Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 червня 2014 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 стягнуто в користь ОСОБА_2 17266,88 гривень заборгованості за договорами позики від 17 травня 2013 року.

Як слідує з зазначеного рішення суду, відповідно до письмової розписки від 17 травня 2013 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 17000 гривень, які зобов'язався повернути до 01 вересня 2013 року. Однак зобов'язань за вказаним договором позики не виконав, боргу не повернув. З цих підстав із відповідача в користь позивача стягнуто суму боргу за договорами позики від 17 травня 2013 року, в тому числі інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми за період з 1 вересня 2013 року по 10 березня 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як слідує з довідки № 30/7887/07 від 25 березня 2015 року, виданої Другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, на виконанні відділу перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 17266,88 гривень боргу за договором позики та 243,60 гривень судових витрат. Станом на 25 березня 2015 року боржником зазначений виконавчий документ не виконано - ні повністю, ні частково.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Беручи до уваги, що судом не здобуто доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 виконав зобов'язання за договором позики від 17 травня 2013 року, зобов'язання між сторонами існують, та їх змістом є обов'язок ОСОБА_2 повернути позичені кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 червня 2014 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягнуто інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних від простроченої суми, починаючи з дня прострочення виконання грошових зобов'язань до 10 березня 2014 року, які відповідачем сплачені не були, то позивач набув права на отримання від відповідача відповідних нарахувань, починаючи з 11 березня 2014 року .

Як слідує з наведеного в позовній заяві розрахунку, за період з 11 березня 2014 року по січень 2015 року інфляційні нарахуванння за договором позики від 17 травня 2013 року становлять 4709 гривень, 3% річних від простроченої суми, за період з 11 березня 2014 року по 23 лютого 2015 року за вказаним договором становлять 489,04 гривень.

При цьому, враховуючи індекс інфляції за період з 11 березня 2014 року по січень 2015 року та методики розрахунку відповідних виплат, згідно з якими розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості, а розрахунок 3% річних проводиться шляхом добутку суми заборгованості і кількості днів прострочення, помноженого на 3 та поділеного на 365 і на 100, судом установлено, що обчислені позивачем суми, які він просить стягнути з відповідача, не перевищують сум, які обчислені шляхом застосування зазначених методик.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вимог позивача шляхом стягнення в його користь із відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 4709 гривень за період за період з 11 березня 2014 року по січень 2015 року і 3% річних за період з 11 березня 2014 року по 23 лютого 2015 року в розмірі 489,04 гривень за неналежне виконання укладеного між сторонами 17 травня 2013 року договору позики.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 243,60 гривень понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 1226 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, реєстраційний обліковий номер картки платника податків -НОМЕР_1) у користь ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_2, реєстраційний обліковий номер картки платника податків - НОМЕР_1) 4709 гривень інфляційних нарахувань за період з 11 березня 2014 року по січень 2015 року, та 489,04 гривень трьох процентів річних за період з 11 березня 2014 року по 23 лютого 2015 року за неналежне виконання договору позики від 17 травня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, реєстраційний обліковий номер картки платника податків -НОМЕР_1) у користь ОСОБА_1 (мешканця АДРЕСА_2, реєстраційний обліковий номер картки платника податків - НОМЕР_1) 243,60 гривень понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя