АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ "Укрсоцбанк", посилаючись на те, що 25.03.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» вчинено виконавчий напис №971 про звернення стягнення на предмет іпотеки - пансіонат «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований по АДРЕСА_1 та на виконання цього виконавчого напису нотаріуса, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Полтавській області від 02.06.2014 року відкрито виконавче провадження №43525874.

Вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки нотаріус не пересвідчився на документах у безспірності заборгованості за Генеральним договором про здійснення кредитування №710/076 від 13 вересня 2007 року, укладеного між ним та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк».

Також посилається на те, що приватний нотаріус не мав право вчиняти виконавчий напис, оскільки строк іпотечного договору, який також укладався між ним та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», не закінчився.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про зміну та доповнення позовної заяви, у якій додатково вказував про те, що звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до приватного нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису мало місце одночасно з вирішенням Постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків позову ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 кредитної заборгованості за Генеральним договором про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007 року. Зазначену обставину вважає свідченням наявного між сторонами спору на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Окрім того, обґрунтовує свої вимоги тим, що банк пропустив строк давності для звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису та надав до нотаріуса застарілі документи, що втратили юридичну силу, а нотаріус не перевірив їх належним чином.

З наведених підстав остаточно прохав виконавчий напис №97 від 25.03.2014 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємця І.О., про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно іпотечного договору №710/076, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. 13.09.2007 року по реєстру №3377, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ті ж обставини, якими підтверджував свої позовні вимоги, зокрема, вважає, що нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, вчинив виконавчий напис за наявності спору між кредитором та заставодавцем, а ПАТ «Укрсоцбанк» пропустив строк давності для звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису та подав нотаріусу застарілі документи, що втратили юридичну силу.

У поданих суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» просить скаргу відхилити у зв»язку з відсутністю законних підстав для задоволення позовних вимог.

Зазначають, що, у зв»язку з заборгованістю позивача по кредитному договору, у відповідності до умов договору та вимог Закону ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було направлено Повідомлення-вимогу від 09.07.2013р., якою Кредитор запропонував погасити заборгованість у повному обсязі у 30-тиденнрний строк з дати вручення та поінформував Позичальника та Іпотекодавця, що у разі невиконання цих вимог Банк змушений буде вжити передбачених законом заходів з примусового стягнення заборгованості, зокрема, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, але ця вимога була залишена без задоволення, що і спонукало Кредитора звернутися до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису на Іпотечному договорі від 13.09.2007р., звернувши стягнення на іпотечне майно з метою задоволення вимог Кредитора.

Вказують, що питання про стягнення з позичальника та поручителя заборгованості, яке розглядалося судом та вчинення виконавчого напису не є такими, що суперечать одне одному, ПАТ «Укрсоцбанк» як кредитор не обмежений у праві вибору способу захисту своїх порушених прав з огляду на укладені договори та норми чинного законодавства.

Зазначають також, що, здійснене самочинне будівництво щодо предмету іпотеки відбувалося з порушенням умов Іпотечного договору, жодних дозволів на це Іпотекодавець від Іпотекодержателя не отримував, вказане будівництво не є підставою припинення дії іпотеки як способу забезпечення виконання основного зобов»язання.

Вважають, що вчинена нотаріусом нотаріальна дія є правомірною, оскільки вчинена в межах наданих повноважень та нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи. Протягом восьми місяців, які передували вчиненню виконавчого напису після отримання позивачем повідомлення-вимоги від кредитора позичальник жодним чином не заперечував про наявність повідомленої йому заборгованості та не вчиняв жодних активних дій по з»ясуванню неточностей в розрахунках або оскарженню ніби-то невірно нарахованої суми боргу тощо; в подальшому вірність розрахунків заборгованості позичальника підтверджена рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17.04.2014р.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 13.09.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк») (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 укладено Генеральний договір про здійснення кредитування №710/076, за умовами якого останнім отримано кредит у межах загального ліміту 2500000,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 10 вересня 2017 року включно.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ФО-П ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір №710/076 від 13.09.2007 року, у відповідності до якого, у якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за Генеральним договором про здійснення кредитування №710/076, ОСОБА_2 передав в іпотеку банку пансіонат «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-19).

Цього ж дня сторони угоди уклали додаткову угоду №1 до Генерального договору про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007 року, згідно з якою ОСОБА_2 отримав разовий кредит - грошові кошти у сумі 1660000,00грн. з щомісячним частковим погашенням кредиту, та додаткову угоду №2 - про відкриття невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 1330000,00грн. з щомісячним частковим погашенням кредиту та встановленням кінцевого строком повернення кредитних коштів за обома додатковими угодами 10.09.2017 року.

У подальшому, додатковою угодою №3 від 11.03.2008 року до Генерального договору про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007 року сторони погодили відкриття невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 2000000,00грн. з щомісячним частковим погашенням кредиту та кінцевим строком повернення 10.09.2022 року.

Відповідно до додаткової угоди №4 від 9.09.2008 року до Генерального договору про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007 року ОСОБА_2 відкрито не відновлювальну кредитну лінію з лімітом 100000,00 доларів США, з щомісячним частковим погашенням кредиту та кінцевим строком повернення 10.09.2022 року.

У подальшому між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено:

- договір №1 від 11.03.2008 року про внесення змін до генерального договору про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007 року, за яким сторони погодили збільшення загального ліміту кредитування до 4500000,00грн.;

- договір №2 від 09.09.2008 року про внесення змін до генерального договору про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007 року, у відповідності до якого сторони погодили збільшення загального ліміту кредитування до 4990000,00грн.,

- договір №3 від 21.12.2009 року про внесення змін до генерального договору про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007 року, згідно з яким строк дії ліміту кредитування продовжили до 10.09.2022 року.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17 квітня 2014 року по справі за позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, залишеним без змін ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2014р., позов задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_6 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 7775447,86грн. та третейський збір у сумі 25500,00грн. (а.с.124-129,122-123).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2014р. заяву ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_6 про видачу виконавчих листів на підставі рішення третейського суду задоволено.

Визначено видати виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17 квітня 2014 року та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 7775447,86грн. (а.с.130).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2014р. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17 квітня 2014 року, відмовлено (а.с.122-123).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2015р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2014р. залишено без змін (а.с.170-172).

25.03.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №971, про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно вищевказаного іпотечного договору у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за генеральним договором про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007 року за період: за додатковою угодою №1 до генерального договору - з 11.04.2011 року по 22.05.2013 року, за додатковою угодою №2, №3, №4 до генерального договору - з 11.04.2011 року по 23.05.2013 року у сумі 6696178,59грн. та 135026,81 доларів США, а разом у сумі, що є еквівалентом за курсом НБУ - 7775447,86грн., що складається з наступних сум заборгованості: за додатковою угодою №1 до генерального договору про здійснення кредитування №710/076 станом на 22.05.2013 року у загальному розмірі 1564497,73грн., за додатковою угодою №2 до генерального договору про здійснення кредитування №710/076 станом на 23.05.2013 року у загальному розмірі 1957776,18грн., за додатковою угодою №3 до генерального договору про здійснення кредитування №710/076 станом на 23.05.2013 року у загальному розмірі 3173904,68грн., та за додатковою угодою №4 до генерального договору про здійснення кредитування №710/076 станом на 23.05.2013 року у загальному розмірі 135026,81 доларів США (еквівалент у національній валюті - 1079269,27грн.), а також суму витрат по вчиненню виконавчого напису у сумі 3000,00 грн., на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.26-28).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання УДВС ГУЮ у Полтавській області від 02.06.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса (а.с.21,55).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання УДВС ГУЮ у Полтавській області від 10.06.2014 року накладено арешт на пансіонат «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 3206,4кв.м. вартістю за погодженням Сторін 3853150,00грн., що розташований на земельній ділянці площею 28290га, яка перебуває у користуванні Іпотекодавця згідно з договором оренди землі від 23.07.2007р., укладеного з Терешківською сільською радою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за номером 4488, зареєстрованим КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12748330 від 04.12.2006р. (а.с.56).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з дотримання приватним нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій згідно Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах права, виходячи з наступного.

Пунктом 4.2.3 Генерального договору про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007р. (далі - Договір кредиту) передбачено право кредитора достроково вимагати повернення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі затримання Позичальником сплати частини Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.

Згідно з п.4.3.7 Договору кредиту Позичальник зобов»язаний на вимогу кредитора протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення Кредитора повернути в повному обсязі Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України установлено, що якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно п.6.2 ст.6 Іпотечного договору №710/076 від 13.09.2007р. усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур»єром… або вручені особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв»язку одержувача.

За змістом п.п.4.1.,4.2,4.3 договору іпотеки, іпотекодержатель (ПАТ «Укрсоцбанк») має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цих договором - після невиконання вимоги банку щодо дострокового виконання основного зобов'язання...

Аналогічна норма закріплена ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», згідно якої у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на положення ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII (далі -Закон №3425-XII) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Як зазначено у п.10 узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року, судам слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3425-XII (ЗУ «Про нотаріат»). Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Статтями 34,87,88 Закону №3425-XII передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, коли наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України №1172.

Аналіз доказів по справі свідчить про те, що у даному випадку вчинена нотаріусом нотаріальна дія є правомірною, оскільки вчинена в межах наданих повноважень згідно чинного законодавства та у відповідності до наведених вище норм права.

З матеріалів справи вбачається, що для вчинення виконавчого напису на нотаріально посвідченій угоді Кредитором було надано оригінал цієї угоди - Іпотечного договору №710/076 від 13.09.2007р. з усіма змінами і доповненнями до нього та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов»язання-оригінали Розрахунків заборгованості у зв»язку з неповерненням ОСОБА_2 кредитної заборгованості за Генеральним договором про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007р., оригінал письмової Вимоги про усунення порушення від 09.07.2013р. з оригіналами поштово-касових квитанцій про відправку. Повідомлень-розписок про отримання листів та інші необхідні документи.

Таким чином, вимоги постанови КМУ від 29.06.1999р. №1172 Кредитором були виконані повному обсязі.

У пункті 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Згідно п.10 проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014 року судами під час розгляду таких справ щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Місцевим судом вірно встановлено, що вчиненню виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, передувало надіслання ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 повідомлення-вимоги від 09.07.2013року №19.401-86/96-8933, у якому банк наголошував на необхідності погашення упродовж наступних 30 днів виниклої заборгованості за Генеральним договором про здійснення кредитування №710/076 від 13.09.2007 року та додатковими угодами до основного договору, що становить 6696178,59грн. та 135026,81 доларів США (а.с.115-119).

На підтвердження належного вручення боржнику зазначеного повідомлення-вимоги про необхідність погашення заборгованості (яке останнім було залишено без задоволення), представником ПАТ «Укрсоцбанк» надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у якому міститься відмітка про отримання ОСОБА_2 цього листа 10.07.2013р. (а.с.120).

У свою чергу, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено 25.03.2014 року у рахунок погашення заборгованості у зазначеному вище розмірі (6696178,59грн. та 135026,81 доларів США).

Тобто, суми, зазначені у письмових вимогах банку та виконавчому написі нотаріуса, є однаковими.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, для вчинення виконавчого напису ПАТ «Укрсоцбанк» надавав деталізовані розрахунки заборгованості за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_2 (а.с.73-93).

Ураховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо відсутності підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки розмір заборгованості, у рахунок якої нотаріусом звернуто стягнення на предмет іпотеки, є належним чином підтвердженим.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на ті ж обставини, якими підтверджував свої позовні вимоги, зокрема, вважає, що нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, вчинив виконавчий напис за наявності спору між кредитором та заставодавцем, а ПАТ «Укрсоцбанк» пропустив строк давності для звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису та подав нотаріусу застарілі документи, що втратили юридичну силу.

Між тим, ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги та протягом восьми місяців після отримання Вимоги Кредитора та до вчинення виконавчого напису нотаріуса не заперечував факт отримання ним повідомлення про необхідність погашення заборгованості та не надав до суду будь-яких доказів на підтвердження погашення ним цієї кредитної заборгованості або наявності боргу у меншому розміру.

У подальшому вірність розрахунку суми заборгованості була підтверджена рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17.04.2014р., на виконання якого ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2014р. постановлено видати виконавчі листи.

Як зазначено у п.10 узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року, судам слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3425-XII (ЗУ «Про нотаріат»). Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Статтями 34,87,88 Закону №3425-XII передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, коли наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України №1172.

Посилання апелянта на вирішення в Постійно діючому Третейському суді позову ПАТ «Укрсоцбанк» до нього щодо стягнення заборгованості, що ОСОБА_2 вважає підтвердженням наявності між сторонами спору, не заслуговує на увагу, оскільки рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17 квітня 2014 року постановлено після вчинення 25.03.14 року виконавчого напису нотаріуса та з описової частини цього рішення вбачається, що ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про слухання справи, у судове засідання третейського суду не з'явився, письмових заперечень не подавав. У подальшому ОСОБА_2 звертався з заявою до компетентного суду загальної юрисдикції щодо скасування рішення третейського суду, у задоволенні якої ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2014 року було відмовлено.

Твердження апелянта, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис до закінчення строку основного зобов'язання за кредитним договором, є безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі, оскільки у розрізі положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, визначено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Окрім того, зазначене твердження не ґрунтується на законі та спростовується як положенням ч.2 ст.1050 ЦК, ст..ст.33,35 ЗУ «Про іпотеку», так і п.4.3.7 Договору кредиту, п.2.4.3 ст.2, п.п.4.1,4.2 ст.4 Іпотечного договору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 також обґрунтовує доводи щодо пропуску банком строку для задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки тим, що 14.06.2011 року ПАТ «Укрсоцбанк» вже звертався до суду з позовом до ФО-П ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за цим же договором іпотеки та господарським судом було відмовлено у позові банку у зв'язку зі зміною статусу власника іпотечного майна.

Дані вимоги банку пред'являлись у порядку господарського судочинства до ОСОБА_2 у якості фізичної особи-підприємця (попереднього іпотекодавця), тоді як з постанови Вищого господарського суду України від 09.04.2013 року у справі №18/2127/11 року вбачається, що власником пансіонату «ІНФОРМАЦІЯ_1», на підставі рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17.06.2011 року, є фізична особа ОСОБА_2, а не ФО-П ОСОБА_2

Між тим, правовий статус фізичної особи та фізичної особи-підприємця є різним, тому відраховувати строк позовної давності звернення банку до суду з позовом до ОСОБА_2 та іншого спору, що пред'являвся до фізичної особи-підприємця, є невірним.

Твердження в апеляційній скарзі про надання нотаріусу застарілих документів, що втратили юридичну силу, є неспроможними з огляду на те, що позивачем не доведено факт не вчинення активних дій нотаріусом щодо перевірки дії, чинності Іпотечного договору та наявності накладеної заборони відчуження предмету іпотеки, шляхом отримання нотаріусом відповідних витягів з державних реєстрів.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстав для скасування рішення місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ Ю.В. Дряниця /підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун