Провадження № 2п/712/44/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Соснівськии районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Мельник І.О.

при секретарі Аліценко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 712/17111/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14.06.2013 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики. Відповідно до п.1.1 договору позикодавець передав, а позичальник прийняв у позику грошові кошти в сумі 150000 грн., що на момент укладання договору в еквіваленті становило 18773,47 доларів США за курсом НБУ. Договір позики підписано за участі жінки ОСОБА_1 ОСОБА_3Е в інтересах сім»ї та на її потреби. 01.01.2014 року позивач та відповідач ОСОБА_1 уклали між собою додаткову угоду до договору позики від 14.06.2013 року про продовження терміну дії договору з 14.06.2013 року до 01.07.2014 року. Факт передачі і повернення грошей сторони підтвердили власноруч складеною розпискою. За користування грошовими коштами відповідач щомісячно сплачує позикодавцю проценти в розмірі 30% річних щомісячно від суми заборгованості до 14 числа місяця що слідує за звітним, та становить відповідно 3750 грн., щомісячно. Починаючи з 14.01.2014 року між сторонами по договору позики досягнуто домовленості про зміни в п.2.6 договору, про те що розмір щомісячної плати за користування позикою становить 3% від суми заборгованості. Таким чином, з 14.01.2014 року відповідач повинен щомісячно сплачувати позивачу 4500 грн. За умовами Додатку №1 до договору по графіку платежів у відсотках відповідачем проведено останній платіж по сплаті в лютому 2014 року у розмірі 4000, при цьому, не доплатив 500 грн. В подальшому, відповідачем оплата за користування грошовими коштами проводилась та складає 5 місяців, що в грошовому еквіваленті становить 23000 (4500 грн. х 5 місяців + 500,00 грн=23000 грн.) З урахуванням змін до п.2.6 Договору заборгованість відповідача складає 23000 грн. Таким чином, відповідачем порушено договірні зобов'язання несвоєчасної оплати чергових зобов'язань по сумі позики. Станом на 01.07.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики всього становить 174809 грн., з них: 150000 грн. сума позики, 23000 грн. за користування грошовими коштами, 175 грн. - 3% річних, 1634 грн. інфляційних витрат. В строк зазначений умовами договору, а саме 01.07.2014 року відповідачем розрахунок проведено не було, тому покладаються додаткові нарахування за користування грошовими коштами по договору позики та міра відповідальності у вигляді ст. 625 ЦК України інфляційні та % річних. Просив суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 220691,37 грн., в тому числі 150000 грн. сума позики, % за користування грошовими коштами 50000 грн., 3% річних в сумі 3033,37 грн., індекс інфляційні 17658 грн.

Рішенням від 03.02.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 180200 грн., з яких: 150000 грн. сума позики, 18500 грн. - відсотки за користування грошовими коштами за період з лютого по грудень 2014 року; 9395 грн. - 3% річних за період з лютого 2014 року по грудень 2014 року; 2305 грн. інфляційних витрат та судовий збір в сумі 1802 грн., а всього 182002 грн. В іншій частині вимог відмовити. Рішення постановлене при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.ст.224-226 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 10.03.2015 року звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що не був присутнім при розгляді справи, оскільки не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що позбавило можливості в повній мірі висловити свої доводи та призвело до ухвалення рішення і стягнення боргу у сумі, яка не відповідає дійсній заборгованості. Так, відповідач вважає, що судом невірно визначено суму відсотків за користування коштами за період з лютого по грудень 2014 року, а саме вона повинна становити 17500 грн., а також невірно визначено 3% річних за цей же період ця сума повинна становити 9 295 грн.

У судові засідання, які призначалися на 27.03.2015 року та 09.04.2015 року відповідачі не з»явилися, поважності причин своєї неявки суду не довели, про день та час розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 до початку судового засідання скерував письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти скасування рішення суду, мотивуючи свою позицію тим, що рішення є обґрунтованим, а відповідачем не надано розрахунок суми боргу.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксація технічними приладами не здійснювалася відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали заяви, матеріали цивільної справи, вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, для перегляду заочного рішення необхідна сукупність правових підстав, передбачених ст.ст.228, 232 ЦПК України.

У ході розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду з»ясовано, що про день та час розгляду справи він та відповідачка ОСОБА_3 повідомлені належним чином, про що свідчать картки поштових вручень (а.с. 15, 16). Будь-яких заяв щодо неможливості участі у судовому засіданні від них не надходило. При цьому, відповідачем ОСОБА_1 не наведено доказів, які не були дослідженні при вирішенні спору, і які мають суттєве значення для розгляду справи по суті. Це позбавляє суд можливості дійти до висновку про їх істотне значення для правильного вирішення справи.

Твердження відповідача щодо невірно визначених судом суми відсотків за користування коштами за період з лютого по грудень 2014 року та 3% річних за цей же період не підтверджено ніякими розрахунками та відповідними доказами.

Крім того, у разі допущення судом арифметичної помилки особи, які бради участь у справі, мають право звернутися з заявою про її виправлення, надавши при цьому відповідні розрахунки, що відповідачем вчинено не було.

Аналізуючи викладене, судом встановлено, що відсутня сукупність правових підстав, передбачених ст. 232 ЦПК України, яка необхідна для скасування заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.228-232 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 712/17111/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Сторонам розяснити, що заочне рішення суду може бути оскаржене у загальному порядку відповідно до вимог ЦПК України, а саме: до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми під час постановлення ухвали у той же строк з дня отримання її копії.

Головуючий: І.О.Мельник