УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Селидове 14 квітня 2015 року

Селидівський міський суд Донецької області, у складі: головуючого судді Моцний О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове за заявою ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2, про винесення додаткового рішення, -

В С Т А Н О В И В

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2011 року, ухваленому у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, позовні вимоги задоволено повністю та шлюб, зареєстрований 20.02.1990 року виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області за актовим записом № 22 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розірваний.

Позивач по вказаній справі ОСОБА_3 через свого представника, що діє на підставі довіреності, звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки в резолютивній частині рішення відсутній запис про зміну її прізвища після реєстрації розірвання шлюбу.

В судове засіданні сторони не зявилися. Про час та місце слухання повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та матеріали справи, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з рішення суду від 10.11.2011 року судом були вирішені всі позовні вимоги ОСОБА_3 і по суті позовних вимог суд дійшов певних висновків, які викладено у резолютивній частині, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України.

Водночас згідно положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 20 постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про

права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки під час розгляду справи позовні вимоги про розірвання шлюбу були задоволені в повному обсязі, а стосовно зміни прізвища вона уточнення не предявляла, тому суд ухвалюючи рішення по суті позову ці обставини та правовідносини не встановлював, не досліджував та не надавав їм відповідної оцінки.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_2, про винесення додаткового рішення у справі за позовом за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя