АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/9250/14 Головуючий 1 інст. - Попрас В.О.
№ 22ц/728/15 Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія:стягнення заборгованості
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року по справі за позовом Комунального підприємства (КП) «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

ВСТАНОВИЛА:

07 жовтня 2014 року КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 16 174,90 грн., що утворилася за період з 01.12.2002 до 31.07.2013.

Позов обґрунтований тим, що відповідачі є споживачами послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1, виконавцем яких є підприємство. Оплата наданих послуг здійснювалася відповідачами несвоєчасно, внаслідок чого утворилася вказана заборгованість. За заявою КП «Харківські теплові мережі» 30.08.2013р. Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.12.2002 до 31.07.2013. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2013р. цей судовий наказ скасовано. Просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати по справі.

При розгляді справи в суді першої інстанції представник позивача підтримала позов, однак зазначала, що сума заборгованості в межах строку позовної давності за період з 01.08.2010 по 31.07.2013 складає 7162,43 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, посилаючись на те, що позовні вимоги заявлені поза межами строку позовної давності, ОСОБА_4 в квартирі не проживає, а тільки зареєстрована. Крім того зазначав, що послуги з теплопостачання не відповідають нормам СНІП, і опалювання площа квартири у відомостях розрахунку зазначена невірно.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року позов задоволено частково: на користь КП «Харківські теплові мережі» стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.08.2010 до 31.07.2013 в сумі 7162,43 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі по 121,80 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що районним судом не враховано, що ОСОБА_4 в квартирі не проживає, а тільки зареєстрована, а відповідно до наданого ним акту - претензії позивачем не надавалися якісні послуги з теплопостачання.

Вислухавши пояснення апелянта, перевіривши відповідно до ст.. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову КП «Харківські теплові мережі» та стягуючи солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.08.2010 до 31.07.2013 в сумі 7162,43 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі на порушення Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води несвоєчасно сплачували плату за надані послуги з теплопостачання, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів в межах строку позовної давності.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не в повному обсязі відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено апелянтом ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції квартира АДРЕСА_2 була приватизована відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_5, померлою у 2007 року, спадкоємцем якої є ОСОБА_6 Останній в цій квартирі не зареєстрований та не проживає. ОСОБА_4 зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, але не є його співвласником.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в АДРЕСА_4 і є споживачами послуг, виконавцем яких є КП «Харківські теплові мережі».

Даних про те, що ОСОБА_4 втратила право користування вказаним жилим приміщенням матеріали справи не містять.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 вищевказаного Закону у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово- комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК Української РСР).

У зв'язку з вищезазначеним належним відповідачем за цим позовом КП «Харківські теплові мережі» є ОСОБА_3 як власник АДРЕСА_3.

Однак вказаних вимог закону суд першої інстанції не врахував і безпідставно стягнув заборгованість з наданих КП «Харківські теплові мережі» послуг з ОСОБА_4, яка не є власником квартири, у зв'язку з чим рішення суду в цій частині та частині стягнення з ОСОБА_4 судових витрат підлягає скасуванню з відмовою у позові КП «Харківські теплові мережі» в цій частині.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.08.2010 до 31.07.2013 в сумі 7162,43 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог п.2 та п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, щодо розміру та строків плати за житлово-комунальні послуги відповідно до затверджених норм споживання, та з урахуванням вимог п. 6.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001р. № 127, правильно зробив висновок про те, що площа квартири відповідача ОСОБА_3, на яку проводиться нарахування, складає 55,1 кв.м.

Судом першої інстанції при визначенні розміру заборгованості в сумі 7162,43 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_3, перевірені відповідно до ст.ст. 257,264 ЦК України вимоги КП «Харківські теплові мережі», факт видачі Київським районним судом м. Харкова 30.08.2013р. судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.12.2002 до 31.07.2013 та подальшого його скасування ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2013р., і з урахуванням заперечень відповідача правомірно застосовано до виниклих правовідносин вимоги ст.. 267 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що КП «Харківські теплові мережі» надавало неякісні послуги, що підтверджується актом-претензією № 174/009822 від 21.11.2014 р. не є підставою для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки наданий ОСОБА_3 акт - претензія підтверджує факт неналежного надання позивачем послуг лише на 21.11.2014 року і не має відношення до періоду часу, за який стягнута заборгованість за надані послуги в сумі 7162,43 грн.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 актів-претензій щодо неналежного надання КП «Харківські теплові мережі» послуг за період з 01.08.2010р. до 31.07.2013р. не складалося і інші докази зазначених ним обставин у нього відсутні.

У зв'язку з зазначеним рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 7162,43 грн. ґрунтується на законі та матеріалах справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь КП «Харківські теплові мережі» понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн.60 коп., а рішення районного суду частині стягнення судових витрат з відповідачів підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2,п.3 .ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року змінити, скасувавши його в частині стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.08.2010 р. до 31.07.2013 р. у розмірі 7162 грн. 43 коп. та відмовити у задоволенні цього позову до ОСОБА_4

Скасувати рішення районного суду в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь КП «Харківські теплові мережі» понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 ( двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Судді: