Справа № 621/689/15-ц Провадження № 2-н/621/55/15
У Х В А Л А

Іменем України

10.04.2015 року Суддя Зміївського районного суду Харківської області Нестерцова Н.В., розглянувши заяву комунального підприємства Зміїв сервіс Зміївської районної ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за комунальні послуги з вивезення побутових відходів,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2015 року комунальне підприємство Зміїв сервіс Зміївської районної ради звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за комунальні послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 1612,60 грн.

Ознайомившись з матеріалами справи, прихожу до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до пункту 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг.

Згідно з пунктом 9 вказаної постанови відсутність документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення субєктивного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Із поданих матеріалів вбачається, що сума заборгованості за комунальні послуги з вивезення побутових відходів, яку заявник просить стягнути на підставі судового наказу, ґрунтується не на письмовому договорі, а на розрахунку заборгованості за комунальні послуги.

Таким чином, вимога, з якою заявник звернувся до суду для видачі судового наказу, не ґрунтується на письмовому договорі, з чого слідує спір про право, що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя повертає заяву про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

При подачі заяви заявником було сплачено судовий збір у розмірі 121,80 грн., які необхідно повернути.

Керуючись п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір,

УХВАЛИВ:

Відмовити комунальному підприємству Зміїв сервіс Зміївської районної ради у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за комунальні послуги з вивезення побутових відходів.

Повернути комунальному підприємству Зміїв сервіс Зміївської районної ради суму сплаченого судового збору у розмірі 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп., за реквізитами: отримувач УДКСУ у Зміївському районі Харківської області, код отримувача 37754227, р/р 0227, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, відповідно до платіжного доручення №169 від 17.03.2015 року.

Відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з такими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії сторонами.

Суддя: