Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 236/166/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Саржевська І.В.
Провадження № 22-ц/778/2478/15 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 15" квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 січня 2015 року

по справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівка Донецької області нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з УПФ України у м. Жданівка Донецької області нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

В обґрунтування вимог зазначила, що працювала в УПФ України у місті Жданівка Донецької області з 05.10.2012 року по 28.11.2014 року включно на посаді головного спеціаліста відділу з призначення пенсій. Звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

На день її звільнення боржником не виплачена заробітна плата за жовтень та листопад 2014 року в загальній сумі 2865,52грн. та заборгованість в сумі 1055,67 грн. у зв'язку з тимчасової втратою працездатності за період перебування на лікарняному з 09.07.2014 року по 28.07.2014 року.

Спору щодо суми заборгованості з боржником не має, про що свідчить довідка-розрахунок № 4542/02 від 28.11.2014 року, що видана боржником.

Відсутній також спір з боржником з приводу прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення з неї.

На підставі зазначеного просила видати судовий наказ про стягнення з УПФ України у місті Жданівка Донецької області нарахованої, але невиплаченої заробітної плати без урахування обов'язкових утримань в загальній сумі 3183,49 грн. на її рахунок в установі банку.

Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 січня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на відсутність спору з боржником з приводу прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення з неї, існування спору між працівником та роботодавцем, просить скасувати ухвалу судді та направити матеріали для продовження розгляду.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

ОСОБА_3 направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суддя керувався п. 1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, та виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 3 Постанови № 14 від 23.12.2011р. "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатись заяви про видачу судового наказу щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку господарського чи адміністративного судочинства. У разі заявлення такої вимоги суд відмовляє у прийнятті заяви на підставі пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК України.

Згідно з п. 2 ч 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено поняття публічної служби, якою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1 Закону України "Про державну службу" державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Указом Президента України від 06.04.2011р. №384/2011 затверджено Положення про Пенсійний фонд України, відповідно до п.1 якого Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та збору, ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи ( п.7 вказаного Положення).

З заяви про видачу судового наказу вбачається, що ОСОБА_3 працювала в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Жданівка Донецької області, обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу з призначення пенсій.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить доводів стосовно того, що головний спеціаліст відділу з призначення пенсій не є державним службовцем.

Доводи скарги про те, що відсутній спір щодо розміру нарахованої заробітної плати та порядку проходження державної служби, а відтак, на думку ОСОБА_3, справа має бути вирішена в порядку цивільного судочинства, є неприйнятними, оскільки критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3, п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України вирішення вимоги про виплату заробітної плати, нарахованої під час проходження державної служби, але невиплаченої при звільненні, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: