Ухвала

іменем україни

08 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К., Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, про визнання договорів недійсними та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за договором позики від 21 серпня 2009 року вона отримала від ОСОБА_5 15 000 доларів США. Взяті за договором зобов'язання вона виконувала належним чином, сплачуючи щомісячні платежі в розмірі 450 доларів США, крім одного, - у зв'язку із захворюванням її чоловіка на інсульт. Зазначала, що договір комісії, договір про задоволення вимог іпотекодержателя та договір позики на суму 25 800 доларів США вона підписувала під впливом обману з боку ОСОБА_5 та відсутністю у приватного нотаріуса ОСОБА_6, а про те, що квартира була продана дізналася тільки 18 листопада 2010 року при поверненні додому з чоловіком, коли ОСОБА_8 без її відома у невідомому напрямку було вивезено всі документи та майно. Посилаючись на викладене, просила визнати недійсними нотаріально посвідчений 21 серпня 2009 року договір позики, укладений між нею та ОСОБА_5, на суму 25 800 доларів США; договір комісії, укладений між нею та ОСОБА_6, на продаж квартири АДРЕСА_1 та договір про задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_5, укладений у забезпечення виконання нею зобов'язань за договором позики, а також договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, укладений 26 липня 2010 року між ОСОБА_7 за довіреністю в її інтересах згідно з договором комісії від 21 серпня 2009 року та ОСОБА_8 Також зазначала, що протиправними діями відповідачів, спрямованими на позбавлення її єдиного житла, що призвело до передчасної смерті її чоловіка ОСОБА_10 у віці 63 років, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 800 000 грн та просила стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 липня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним договір позики, укладений 21 серпня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 2335. Визнано недійсним договір комісії, укладений 21 серпня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 2340. Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений 21 серпня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 2357. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 26 липня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 2569. У задоволенні вимог про солідарне стягнення з відповідачів 800 000 грн у відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 липня 2013 року змінено. Рішення в частині визнання недійсними вищевказаних договорів позики, комісії, про задоволення вимог іпотекодержателя та купівлі-продажу квартири скасовано, в задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з недоведеності та безпідставності позовних вимог про визнання недійсними вищезазначених договорів.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. ПаріноваВ.М. Коротун С.П. Штелик