АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 752/829/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: АнтоноваН.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5171/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Шкоріної О.І.,Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання закрито.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до Голосіївського районного суду м. Києва для продовження розгляду, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що висновок суду першої інстанції про те, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, вже був розглянутий Голосіївським районним судом м. Києва та 03.03.2014 року та ухвалене рішення, яке набрало законної сили не відповідає дійсним обставинам справи. Спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з підстав наявності істотної зміни обставин у зазначений позивачем період, судами не вирішувався, а отже відсутнє рішення суду, ухвалене між сторонами з цих підстав.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача ОСОБА_7 - заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, суд першої інстанції виходив із того, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, вже був розглянутий з ухваленням судового рішення, що набрало законної сили.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторонита треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом вказаної норми закриття провадження у справі у цьому випадку можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет (що конкретно вимагає позивач) і підстави позовів (чим він обґрунтовує свої вимоги). Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав для закриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2014 року, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про розірвання договору довічного утримання, зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що починаючи з квітні 2011 року відповідач ОСОБА_5 перестала виконувати умови договору, які зазначені у п. 6 договору, а саме: не здійснює в повному обсязі оплату комунальних послуг, не дбає про проведення поточного ремонту в квартирі, відмовилась від надання коштів на лікування.

Пред′являючи у січні 2015 року позов до ОСОБА_5 позивач просила розірвати договір довічного утримання та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що протягом 2013-2014 року відповідачкою не виконуються умови договору довічного утримання щодо надання комплексу послуг, внаслідок чого вона була позбавлена утримання (догляду) на який розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, у даній справі підстави та предмет позову є відмінними від попередньої справи, а відтак, тотожність позовних вимог відсутня.

За наявності даних обставин виключається можливість застосування судом пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК України.

Таким чином, ухвалу суду не можна вважати законною та обґрунтованою, вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: