Справа № 28092015
Провадження № 2/188/566/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

при секретарі Лукіній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Української сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 07 березня 2012 року померла ОСОБА_2, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області видано свідоцтво про смерть серії 1-0Л № 146324 від 09.03.2012р.

Померлою ОСОБА_2 було складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 6312, згідно з яким позивачка, ОСОБА_4, є спадкоємцем земельної ділянки, площею 11,240 гектарів, що розташована на території Української сільської ради, Петропавлівського району Дніпропетровської області, належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №034473, виданого Українською сільською радою 28.12.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №2168.

Окрім пазивачки, спадкоємці, на обов'язкову частку спадкового майна за законом, відсутні відповідно до довідки квартального комітету №32 від 28.07.2015р.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачка звернулася до державного нотаріусу ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори та отримала запит на видачу витягу з державного земельного кадастру, що необхідний для оформлення спадщини.

Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру №6 від 14.11.2013 року, державним кадастровим реєстратором відмовлено позивачці в наданні витягу з Державного земельного кадастру, в зв'язку із відсутністю у Державному земельному кадастрі запитуваних відомостей та тим, що кадастровий номер земельній ділянці не присвоєний.

За життя спадкодавець не здійснив заходи щодо присвоєння кадастрового номеру, оскільки вимога щодо його присвоєння та внесення до автоматизованої системи даних земельного кадастру встановлена Постановою КМ України № 449 від 2 квітня 2012 року, тобто вже після смерті спадкодавця.

Позивачкою було ініційовано процедуру встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебувала у власності спадкодавця з метою присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та подальшого отримання Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Між позивачкою та ДП «Дніпропетровським інститутом землеустрою» було укладено договір №1012 від 13.01.2014 року, на виконання якого складено відповідну технічну документацію. Проте, управління Держземагенства у Петропавлівському районі повторно відмовило в наданні витягу.

В подальшому, державний нотаріус ОСОБА_3 міської державної нотаріальної контори №1 ОСОБА_5, розглянувши документи, подані ОСОБА_1 для тримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця відмовив у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що було подано не всі документи, передбачені законодавством, що необхідні для оформлення спадщини, а саме не надано Витяг з Державного земельного кадастру відносно вказаної вище земельної ділянки.

Враховуючи зазначені обставини позивач змушена звернутися до суду з виогою визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку.

Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав , просить розглянути справу у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦК Україн

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені піс смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 є позивачка.

Відповідно до заповіту від 27.11.2008 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №6312 ОСОБА_2 заповідала земельну ділянку площею 11.240 Га, що розташована та територіїї Української сільської ради, Петропавлівського району Дніпропетровської області, належної померлій на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №034473, виданого Українською сільською радою 28.12.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №2168, ОСОБА_1.

Листом держземагенства у Петропавлівському районі від 02.09.2014 року підтверджується відмова в реєстрації земельної ділянки позивачці та відсутність запитуваних відомостей.

Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.09.2014 року підтверджується, що підставою для відмови є ненадання всіх документів, необхідних для оформлення спадщини, а саме відсутності документів оформлених відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та витягу з Державного земельного кадастру.

Державним актом серії ІІІ-ДП №034473, виданим Українською сільською радою 28.12.2001 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №2168 підтверджується право приватної власності на землю спадкодавця.

Технічною документацією підтверджується намагання позивачки оформити документи на землю та отримати витяг з Державного земельного кадастру.

Довідкою про індексовану вартість земельної ділянки підтверджується хх вартість на час розгляду справи.

Відповідно до листа приватного нотаріуса ОСОБА_7, нею спадкова справа не заводилась.

Право власності на земельні ділянки урегульовані ЗК України. В процесі реалізації в Україні земельної реформи законодавство у сфері земельних відносин неодноразово зазнавало значних змін , в тому числі змінувася порядок оформлення документів , що дають власникам та користувачам на безапеляційне підтвердження відповідних прав на землю.

Відповідно до ст.1297 ЦК України . спадкоємець . який прийняв спадщину . у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно .

Згідно до ст. 1299 ЦК право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до положень ст. 1225 ЦК України , право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення та до спадкоємців житлового будинку , інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою , на якій вони розміщені.

Відповідно до внесених змін, згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку , а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав .

Відповідно до п.2. розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» , якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) за заявою їх власників .

Позивачка не є власником цієї земельної ділянки , звернутися до землевпорядної організації шодо виготовлення технічної документації для внесення відомостей до Державного реєстру не має можливості . Порядок внесення відомостей до Державного реєстру та інших дій щодо реєстрації земельної ділянки від імені померлого не передбачено, відповідно до ч.4. ст. 25 ЦК України (правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті) .

Відповідно до п. 4.20 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусами провадиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. п. 4.18. п. 4 глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до абзацу 12 Роз'яснення Міністерства Юстиції України державним та приватним нотаріусам від 15.04.2010 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і, як наслідок, правовстановлюючий документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Аналогічної думки дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справа, який в п. 4 лист про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 : якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, або якщо первинна реєстрація нерухомого майна не була проведена, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України.

Таким чином, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст., ст. 328, 1216-1217, 1241, 1270-1273 ЦК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Української сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку , площею 11,240 гектарів, що розташована на території Української сільської ради, Петропавлівського району Дніпропетровської області, належну померлійСтратій Т.Г. на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №034473, виданого Українською сільською радою 28.12..2001 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №2168.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_8