441/40/15-ц 2/441/126/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н .І.,

з участю секретарі - Карапінка І.Р.

позивача - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про виселення із житлового будинку,

в с т а н о в и в:

12.01.2015 р. представник по довіреності від 26.09.2012 р. ОСОБА_2, в інтересах ОСОБА_1 звернувся в Городоцький районний суд Львівської області із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про виселення із житлового будинку в АДРЕСА_1, Городоцького р-ну, без надання іншого житлового приміщення, стягнути з відповідачів на користь позивачки сплачені судові витрати та три тисячі гривень витрат понесених на правову допомогу.

Позов обгрунтовує тим, що рішенням Городоцького районного суду Львівської від 22.10.2010 р. за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом визнано право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 Городоцького району Львівської області, зазначене домоволодіння зареєстроване за позивачкою у КП Городоцького районного бюро технічної інвентаризації на праві власності за № НОМЕР_1.

Відповідачі, будучи зареєстрованими в будинку АДРЕСА_2, без згоди ОСОБА_1, користуючись її відсутністю, оскільки вона перебуває на заробітках за кордоном, самовільно вселилися і проживають без реєстрації в її будинковолодінні. Відповідачам було запропоновано добровільно виселитися із займаного ними житлового будинку, оскільки позивачка бажає повернутися додому, розпоряджатися своїм будинком, проте не дивлячись на подану заяву, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не звільняють самовільно зайнятий будинок.

Просять суд виселити в примусовому порядку ОСОБА_3 та ОСОБА_5 із самовільно зайнятого житлового будинку в АДРЕСА_1 Городоцького р-ну Львівської області без надання іншого житла та стягнути з них судові витрати та витрати понесені на правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Позивачка додала, що відповідачі самовільно, безпідставно зайняли спірний житловий будинок, зареєстровані за іншими адресами, скористались її відсутністю, ОСОБА_3 вважає, що має право на спірний будинок, натомість рішеннями судів встановлено, що власником є вона.

Представник позивачки просить поновити строк позовної давності, пропущений по причині хвороби позивачки.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечили, просять відмовити в задоволенні позову, через пропуск строку позовної давності, оскільки позивачка стала власником будинку в 2010 році, а із вищезазначеним позовом звернулася в 2015 р., отже пропустила строк позовної давності встановлений в ст. 261 ЦПК України. Не заперечуючи, що власником будинку є позивачка, додали, що постійно доглядають за будинком, здійснюють оплату комунальних послуг, тому мають право на проживання.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем заявлено позов відповідно до ст.ст.383,386 ЦК України.

Позивачка ОСОБА_1 з 22.10.2010 р. набула права власності на будинок АДРЕСА_1 Городоцького району Львівської обл., що стверджується рішенням Городоцького районного суду від 22.10.2010 р. (а.с.17) і зазначене домоволодіння зареєстроване за позивачкою в комунальному підприємстві Городоцького районного бюро технічної інвентаризації на праві власності за № НОМЕР_1 (а.с.13,15)

Однак, здійснювати своє право власності і розпоряджатися цим майном позивачка не може, оскільки в ньому безпідставно проживають відповідачі, що стверджується актами Переможненської сільської ради, заявою позивачки (а.с.11,14,18,20)

Відповідачі у даній справі не є членами сімї позивачки, тому позивачка не зобов'язана забезпечити їх житловим приміщенням для подальшого проживання.

Між позивачкою, як власником житлового будинку, та відповідачами не укладалося договору житлового найму.

У зв'язку з наведеним вище, суд застосовує до спірних правовідносин норми Цивільного кодексу України передбачені главами 28 та 29.

Відповідно до ст..383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сімї та інших осіб. Згідно ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпорядження своїм майном. Такою перешкодою у здійсненні позивачкою права власності на майно є зокрема відмова відповідачів виселитися з спірного житла яке необхідно їй для проживання. Таке порушення може бути усунуте шляхом захисту такого права у суді у формі виселення відповідачів з спірного житлового приміщення без надання іншого житла.

Відповідно до ст..ст.10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

З Ухвали колегії суддів апеляційного суду Львівської області від 22.05.2014 р. вбачається, що відповідач ОСОБА_3, звертався в суд з позовом до Переможненської сільської ради Городоцького району та ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на будинок на вул. Двохрядній 26 у с.Переможне, відповідачеві відмовлено в задоволенні позову (а.с.20,21).

З досліджених в судовому засіданні документів, пояснень свідка ОСОБА_6 та твердження сторін видно, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_2, що є окремим будинком з присвоєним окремо номером, а відповідач ОСОБА_5 за даними паспорта зареєстрована в АДРЕСА_3. (а.с.16,44)

Отже відповідачі самоправно, безпідставно зайняли спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1

Сторони звертають увагу суду на строк позовної давності.

Відповідно до ст.256 позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Законом встановлена загальна позовна давність три роки.

З досліджених матеріалів у справі вбачається, що спори стосовно будинковолодіння вирішувалися судами різних інстанцій, останнім рішенням є Ухвала апеляційного суду Львівської області від 22.05.2014 р. отже, строк позовної давності для звернення до суду позивачки, не сплив.(а.с.18,19,20,21)

Відповідач ОСОБА_3 помилково вважає, що правила ч. 4 ст.156 ЖК України дають йому право користування житлом, як колишньому члену сім»ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, оскільки шлюб між ОСОБА_1, та ОСОБА_3 було розірвано 12.04.2003 р. (а.с.53) тобто задовго до набуття позивачкою права власності на будинковолодіння.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог щодо виселення.

За положеннями ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в дольовому порядку на користь позивачки по 121 грн. 80 коп. судових витрат.

Позовні вимоги позивача про стягнення 3000 грн. витрат на правову допомогу, суд задовольняє частково, з урахуванням вимог ст.84 ЦПК України та ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», № 4191- УІ від 20.12.2011 р. і стягує по 960 грн. з кожного відповідача на користь позивача витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 виселити із самовільно зайнятого житлового будинку в АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 з кожного в дольовому порядку по 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одну грн. 80 коп.) судових витрат та по 960 грн. (дев"ятсот шістдесят грн.) витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку та строки визначені ст.294 ЦПК України.

СуддяН. І. Яворська