АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
19 березня 2015 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік березень 19 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В., відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції? про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_3 про визнання права власності на 55/100 частин домоволодіння за заповітом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_5.

Згідно заповіту, складеного 02 грудня 2006 року, все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, ОСОБА_5 заповів йому, позивачеві ОСОБА_2.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що постановою приватного нотаріуса дніпропетровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В. від 24 грудня 2013 року йому у видачі свідоцтва про право успадкування 55/100 чистин домоволодіння АДРЕСА_2 було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документу, підтверджуючого державну реєстрацію права власності на вказане домоволодіння, з чим позивач погодитись не може, він вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

В уточненій позовній заяві позивач ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на 55/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2, що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 136,6 кв.м. і житловою площею 78,8 кв.м., житлової прибудови літ.А1-1, погрібу літ.А1-1, літньої кухні літ.Б, сараю літ. В, сараю літ. Ж, сараю літ. З, гаражу літ. Г, літньої кухні літ. И, вбиральні літ. Д, душа літ. К, мощень, воріт, водоколонки та огорожі.

В апеляційній скарзі Дніпропетровська міська рада, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, нез'ясованість всіх обставин справи, просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга Дніпропетровської міської ради підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи Дніпропетровської міської ради про те, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування і до спадкоємців в такому разі переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини, не можуть бути підставою для скасування, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 07.07.1956 року № 1231 спадкодавцеві ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка в постійне користування , а згідно договору від 16.08.1957 року зазначені особи отримали земельну ділянку площею 600 кв.м., розташовану по АДРЕСА_2 в постійне користування під будівництво будинку по 1/2 частині кожному, який було зареєстровано 17.08.1957 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 2-5615 /а.с. 9/.

Відповідно до рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 14.04.1971 року № 182|12 домоволодіння АДРЕСА_2 було введено в експлуатацію /а.с. 74/.

З огляду на викладене, а також на те, що право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства чинного на час завершення будівництва, суд першої інстанції, на думку судової колегії, вирішуючи спір між сторонами, в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Що стосується доводів Дніпропетровської міської ради про те, що Дніпропетровська міська рада є неналежним відповідачем по справі, то вони також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки належним відповідачем у справі про визнання права власності в порядку спадкування на самочинне будівництво є відповідна місцева рада, до компетенції якої належить вирішення питання щодо розпорядження землями відповідних територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності (статті 8-12 Земельного кодексу України).

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :