№2/263/150/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Момот А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, третя особа: Жовтнева районна адміністрація Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

03.11.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

20.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку побачень з дитиною.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 08 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, залишені без розгляду за заявою позивачки.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 08 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині встановлення графіку побачень з дитиною, залишені без розгляду за заявою позивача, оскільки відсутні відомості про місце проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на користь сина у розмірі 500 гривень щомісячно, заборгованість по аліментам відсутня. Після розірвання шлюбу відповідачка перешкоджає спілкуванню з дитиною, а у 2012 році разом із сином переїхала на постійне проживання до міста Донецька та приховала відомості про їх місце проживання. Оскільки відповідачка не дозволяє йому спілкуватися з дитиною та перешкоджає в цьому, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав на участь у спілкуванні з дитиною. Просив суд зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому у спілкуванні та вихованні малолітньою дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та просили їх задовольнити в повному обсязі. Зазначили, що батько останній раз бачив дитину у 2011 році. Під час розгляду справи їм стало відомо, що відповідачка із сином проживають у місті Києві, але ОСОБА_2 відмовляється повідомити адресу місця проживання та учбовий заклад де навчається дитина, в зв'язку з чим просили усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною шляхом повідомлення про місце проживання та навчання дитини.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з'явилася, надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову заперечували.

Представник третьої особи надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та на розсуд суду.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23 серпня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва Серії НОМЕР_1 виданого 24 вересня 2007 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 24 вересня 2007 року, про що Жовтневим ВРАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області зроблено актовий запис №542. Після розірвання шлюбу прізвище жінки - ОСОБА_2.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2007 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у твердій грошовій сумі щомісячно по 500 гривень, починаючи з 17.07.2006 року і до повноліття дитини.

Згідно свідоцтва Серії НОМЕР_2 виданого 28 березня 2014 року, ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 28 березня 2014 року, про що Відділом ДРАЦС Нахімовського РУЮ у м. Севастополі зроблено актовий запис №150. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_2.

Згідно довідки-розрахунку від 10 лютого 2015 року виданого Жовтневим ВДВС Маріупольського МУЮ, заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 за виконавчим листом №2-1399/2007, відсутня.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2009 року, зобов'язано ОСОБА_2 надавати бабусі ОСОБА_7 час на спілкування з її онуком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня по дві години у суботу чи неділю за домовленістю між ними, по місцю мешкання дитини та його матері, в присутності матері ОСОБА_2

Згідно характеристики виданої ЖБК «Протон-4» та Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, з сусідами підтримує дружні стосунки, товариський, не конфліктний.

Згідно акту обстеження умов проживання АДРЕСА_1, в якій мешкає ОСОБА_1, встановлено, що квартира складається з 3 житлових кімнат, санітарний стан квартири добрий, зроблений якісний ремонт. В одній із кімнат створені всі необхідні умови для проживання та спілкування сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто створені комфортні умови для його здоров'я, фізичного розвитку, проживання та спілкування з батьком ОСОБА_1

Аналізуючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.141, ст.150, ст.151, ст.153, ст.157, ст.159 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться за увагу ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Судом встановлено, що позивач характеризується позитивно, має сім'ю, має постійне місце проживання та належне матеріальне забезпечення, створив необхідні умови для проживання та спілкування із дитиною.

При таких обставинах суд, враховуючи переважне право батька на спілкування з малолітньою дитиною ОСОБА_3, приходить до висновку про зобов'язання ОСОБА_2 не створювати перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у тому числі усунути перешкоди шляхом повідомлення про місце проживання та навчання дитини.

На підставі Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, третя особа: Жовтнева районна адміністрація Маріупольської міської ради, - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, (НОМЕР_3) не створювати перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у тому числі усунути перешкоди шляхом повідомлення про місце проживання та навчання дитини.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Ковтуненко