АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/16/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівЄльцова В. О. , Карпенко О. В.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2010 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу.

Позов обґрунтовував тим, що 1 грудня 2008 року позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 50000 доларів США, які останній зобов'язався повернути до 1 травня 2009 року. Позику вони оформили договором про фінансову допомогу та актом приймання-передачі коштів. Однак у вказаний строк відповідач гроші не повернув, письмову претензію щодо повернення суми боргу проігнорував.

З врахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 419722,90 грн., штраф 20% від суми боргу в сумі 77000 грн., а також 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 липня 2013 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 419722,90 грн. основного боргу, 77000 грн. штрафу та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та передати справу до Соснівського районного суду м. Черкаси для вирішення питання про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, а у разі розгляду справи по суті - ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_6, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що 1 грудня 2008 року між сторонами був укладений договір позики (фінансової допомоги), який відповідає вимогам ст.1047 ЦК України щодо форми і змісту, за яким ОСОБА_7 надав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 50000 доларів США, а ОСОБА_6 зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму коштів до 1 травня 2009 року, а оскільки ОСОБА_6 вказані зобов'язання щодо повернення позики у визначений договором строк не виконав, то з нього на користь ОСОБА_7 необхідно стягнути проіндексовану суму боргу, передбачений договором штраф за невиконання умов договору та відшкодування моральної шкоди.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.60 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_7 посилався на укладення між ним та відповідачем ОСОБА_6 договору позики (фінансової допомоги) та передачу ним відповідачеві обумовленої цим договором суми грошей.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_6 зазначав, що договір про фінансову допомогу із позивачем не укладав, підпис у вказаному договорі від його імені вчинено іншою особою і відповідно грошових коштів за цим договором він не отримував.

Статтею 1046 ЦК передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на викладене позивач ОСОБА_7 повинен був довести в судовому засіданні, що він та відповідач ОСОБА_6 дійсно досягли згоди з усіх істотних умов договору про фінансову допомогу і він дійсно передав відповідачеві обумовлену договором суму грошей.

В підтвердження зазначених обставин позивач надав суду оригінал договору про фінансову допомогу від 1 грудня 2008 року та акту приймання-передачі грошових коштів за цим договором.

Оскільки відповідач ОСОБА_6 заперечував укладення договору, посилаючись на те, що підпис у цьому договорі та акті приймання-передачі грошових коштів за цим договором вчинено не ним, а іншою особою, ухвалою суду від 22 червня 2012 року у справі була призначена судова почеркознавча експертиза для вирішення питань про те, ОСОБА_6 чи іншою особою виконано підпис від імені ОСОБА_6 в оригіналах договору про фінансову допомогу та акту приймання-передачі від 1 грудня 2008 року та чи не виконано ці підписи навмисно зміненим почерком, проведення якої було доручено експертам Київського НДІ судових експертиз.

Згідно висновку експертизи від 1 червня 2013 року підписи від імені ОСОБА_6 у вказаних документах виконані ймовірно ОСОБА_6, можливо із зміною ознак власного підписного почерку.

В зв'язку з відсутністю у висновку чітких та визначених відповідей на поставлені питання під час розгляду справи в апеляційному порядку у відповідності зі ст.150 ЦПК України було призначено повторну судову почеркознавчу експертизу для вирішення тих же питань, проведення якої було доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Згідно висновку повторної експертизи вирішити питання про те, ким виконані підписи від імені ОСОБА_6 в договорі про фінансову допомогу та акті приймання-передачі від 1 грудня 2008 року не виявляється можливим.

Будь-яких інших доказів в підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, позивач ОСОБА_7 не надав.

Ґрунтуватися на припущеннях рішення суду не може.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 61 ЦПК , ч.1 ст. 638. ст.1046 ЦК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 2 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :