АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 50
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає рішення таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2008 року.

Від спільного подружнього життя сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини розірвано на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обовязку батька матеріально утримувати дитину, оскільки дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Однак, з таким висновком погодитись не можна.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи, а саме Довідки № 27 від 01 жовтня 2015 року (а.с 35) та Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 06 жовтня 2015 року (а.с 50) вбачається, що донька ОСОБА_4 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1. У дитини є власна кімната, стіл для занять, спальне місце, домашні улюбленці. Донька забезпечена всім необхідним.

Згідно наданих відповідачем копій квитанцій, батько проводить оплату за освіту доньки в учбово-виховному комплексі.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтвердив, що донька проживає з матірю, крім Довідки про зареєстроване місце дитини, яка не є належним та допустимим доказом дійсного проживання дитини з матірю.

Суд при розгляді зазначеної справи взагалі не зясував фактичні обставини справи, а саме: з ким дійсно проживає дитина, чи має відповідач постійний заробіток, чи він має нерегулярний, мінливий дохід від чого залежить спосіб стягнення аліментів, чи перебувають на утриманні відповідача інші особи, його стан здоровя тощо.

Отже, суд першої інстанції не зясував фактичні обставин справи, що свідчить про недотримання принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й обєктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозвязку, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначені обставини справи щодо місця проживання дитини, матеріального становища відповідача та вимоги закону не врахував, помилково дійшовши висновку про задоволення позовних вимог позивачки, а тому апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності, так як належних та допустимих доказів того, що дитина проживає з позивачкою, - остання не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, п. 1-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про стягнення аліментів відмовити.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_5