У х в а л а

06 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Мостової Г.І., Остапчука Д.О., Наумчука М.І.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Логістик» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Логістик» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Акріс Логістик» (далі - ТОВ «Акріс Логістик») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 30 квітня 2013 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої було пошкоджено належний йому автомобіль марки «ГАЗ 33067». Посилаючись на вказані обставини просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля у розмірі 30 449 гр 85 коп., вартість пошкодженої продукції в сумі 1 432 грн 47 коп. та судові витрати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 вересня 2014 року позов ТОВ «Акріс Логістик» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Акріс Логістик» 32 422 грн 32 коп. на відшкодування майнової шкоди та судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2014 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Акріс Логістик».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Акріс Логістик» на рішення апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ТОВ «Акріс Логістик» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ТОВ «Акріс Логістик» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема підпункт 33.1.4 пункт 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що потягло ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах.

Як приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року у справі за позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року у справі за позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

При постановлені ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права та вважав обґрунтованими висновки про те, що питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи не виконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-ІV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про ДТП встановленого зразка та, оскільки до участі у справі не залучено ПрАТ «СК «УПСК», яке застрахувало відповідальність відповідача, а також транспортний засіб перебував в оренді ТОВ «Авто Лайн», з яким відповідач перебував у трудових відносинах, та яке не залучено до участі у справі, а відповідач згоду на відшкодування шкоди не надавав, вважав, що у задоволенні позову правильно відмовлено.

Зі змісту ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року та 17 вересня 2014 року, на які заявник посилається, як на підставу перегляду судового рішення, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки в одному випадку (судове рішення, яке є предметом перегляду) суд зазначив, що відповідач не висловив згоду на відшкодування шкоди ним, до участі у справі не залучено страхову компанію, в якій застраховано відповідальність відповідача, а також відповідач у момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з товариством, яке також не брало участі у справі, а в інших випадках (рішення, на які заявник посилається, як на підставі неоднакового застосування судом норм матеріального права), зокрема в ухвалі від 17 вересня 2014 року суд касаційної інстанції, погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідальність відповідача застрахована у страховій компанії, однак відповідач у порушення положень ст. 33 Закону № 1961-ІV у встановлений законом строк не повідомив страховика про ДТП, в ухвалі від 13 листопада 2013 року суд касаційної інстанції виходив з того, що відповідач, який скоїв ДТП, не повідомив страховика у встановлені ст. 33 Закону № 1961-ІV строки про пригоду, що позбавило його права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком на підставі ст. 1194 ЦК України.

Заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупністю таких умов: судом касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні і ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України»).

Отже зміст заяви та додані до неї копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року та 13 листопада 2013 року, не можуть свідчити про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки із них не вбачається різного тлумачення судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; відсутнє різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; відсутнє різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання спірних правовідносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; відсутнє різне застосування правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

За таких обставин, наведені заявником доводи не містять сукупність вказаних умов та ознак неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Логістик» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Логістик» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

Г.І. Мостова

Д.О. Остапчук

М.І. Наумчук