Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/217/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення

В С Т А Н О В И В :

16.02.2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Просить суд виселити відповідача ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_1, з її власного будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з неможливістю спільного з ним проживання без надання іншого житлового приміщення.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 Перемишлянського району Львівської області. В цьому будинку незареєстрований, але фактично проживає з кінця 8о-х років по теперішній час відповідач по даній справі ОСОБА_2 Він є колишнім чоловіком доньки позивачки. Позивачка стверджує, що відповідач з часу вселення і по теперішній час постійно зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, скандали, бійки як по відношенню до позивачки (особи похилого віку) так і щодо її доньки та їх дітей. Постійно принижує всіх нецензурними словами. Крім того, відповідач ОСОБА_2 не несе жодних витрат по утриманню та обслуговуванню житлового будинку, в якому він проживає фактично як наймач. За таких обставин, на думку позивачки, ОСОБА_2 має бути виселений із приналежного їй житла за неможливіс¬тю спільного проживання.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задоволити.

Відповідач в судове засідання з'явився, проти позову заперечив. Пояснив, що з моменту одруження проживає у тещі. Весь цей час постійно доглядав за господарством, здійснював поточний та капітальні ремонти у житловому будинку. Збудував стайню. Протягом тривалого часу, алкогольні напої практично не вживає. Відповідач пояснив, що виховує двох дітей. Один з них після нещасного випадку є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду та лікування. Саме тому, він не може залишити дружину і повинен перебувати постійно біля сина.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків ОСОБА_3 (сина відповідача, інваліда) та ОСОБА_4 (дружини відповідача та доньки позивачки) судом було встановлено.

З показів ОСОБА_3 випливає, що відповідач (його батько) алкоголем не зловживає, хоча інколи може трішки випити, однак, дуже рідко. Батько не скандалить і ні з ким не свариться.

З показів ОСОБА_4 (дружини відповідача та доньки позивачки) випливає, що з 1985 року, вона проживає з чоловіком у будинку її матері. Відповідач працював лісничим і постійно здійснював поточний та капітальні ремонти житлового будинку та господарських споруд. З 1998 року відповідач (її чоловік) практично не п'є. Останні декілька років всі витрати по утриманню будинку та сплата всіх комунальних послуг повністю лягла на відповідача, який і оплачує всі квитанції. У 2012 році з їх із відповідачем сином стався нещасний випадок, після якого він став інвалідом першої групи. Він потребує постійного стороннього догляду та лікування. Вона і відповідач постійно знаходяться біля сина та займаються його лікуванням. При цьому позивачка після травми сина протягом двох років з ними не проживала, а проживала у свого сина на Волині. Приїжджала десь два чи три рази. Останній рік позивачка постійно провокує сварки та втручається у їх сімейне життя. Через постійне лікування сина свідок ОСОБА_4 та відповідач не мали матеріальної можливості оплатити комунальні послуги і тому звернулись до позивачки, що б вона оплатила квитанції. Остання категорично від оплати відмовилась і, ймовірно через це, звернулась з даним позовом до суду. Свідок ОСОБА_4 також пояснила, що вона сама не має перш за все фізичної можливості доглядати за хворим сином і допомога відповідача (як матеріальна так і фізична) їй вкрай необхідна.

Відповідно до ст.157 ЖК України - членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ст..212 ЦПК України).

Позивачкою не було надано суду жодного доказу, який би свідчив про підстави для виселення відповідача, передбачені ч.1 ст116 ЖК України.

Натомість покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю спростовують твердження позивачки про нібито наявність підстав для виселення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.157, 116 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 292,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів після його оголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення даного рішення.

Суддя А. В. Савчак