Справа № 640/664/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в сумі 60000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 1783,52 грн..

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідачка позбавила його право власності на частину нерухомого майна, розташованого за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, внаслідок чого він був вимушений двічі звертатися до суду для захисту порушеного права. Суд захистив його права прийнявши судові рішення у 31.03.2004р. та 29.05.2013р. Вказані дії відповідачки на позбавлення його мана, спричинили йому, в тому числі моральну шкоду та матеріальну.

Відповідач - ОСОБА_2, у судове засідання не з'явилась, заперечень проти позову не надала, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом за місцем реєстрації.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, його представника свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано у 2000 році.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31.03.2004р., зміненого ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.10.2004р. між сторонами розділено набуте в період шлюбу майно, зокрема за позивачем визнано право власності на 386/1000 ч. нежитлових приміщень 2 поверху будинку АДРЕСА_1 площею 149,3 кв.м., які складаються з сходової клітини 11 площею 15,8 кв.м., кабінету 7 площею 15,6 кв.м., підйомник 7а площею 1,3 кв.м., приміщення 8а площею 4,8 кв.м., приміщення 9 площею 24,3 кв.м., приміщення 10 площею 1,08 кв.м., приміщення 11 площею 1,08 кв.м., приміщення 12 площею 1,08 кв.м., частина приміщення 6 площею 76,4 кв.м., а також частина площі сходової клітини 1 поверху площею 7,9 кв.м. Цим рішенням ОСОБА_1 і ОСОБА_3 зобов'язано провести деякі переобладнання для чого розробити проектну документацію в повному обсязі з урахуванням всіх нормативних вимог, що висуваються до приміщень визначеного призначення .

Між тим, ОСОБА_3, достовірно знаючи, що за рішенням суду частина нежитлових приміщень належить - ОСОБА_8., за договором купівлі- продажу від 29.10.2007р. продала нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, які в тому числі належали на праві власності позивачу іншій особі - ОСОБА_4

Позивач за захистом свого порушеного права власності звернувся у суд та рішенням Червонозаводського районного суду м.Харковіа від 29.05.2013р. (справа №646/733/13-ц), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23.10.2013р., повернуто належне ОСОБА_1 майно та витребувано від набувача ОСОБА_4 386/1000 частин приміщень 2-го нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 площею 149,3 кв.м, а саме приміщення: 11 площею 15,8 кв.м., кабінету 7 площею 15,6 кв.м., підйомник 7а площею 1,3 кв.м., приміщення 8а площею 4,8 кв.м., приміщення 9 площею 24,3 кв.м., приміщення 10 площею 1,08 кв.м., приміщення 11 площею 1,08 кв.м., приміщення 12 площею 1,08 кв.м., частина приміщення 6 площею 76,4 кв.м., а також частина площі сходової клітини 1 поверху площею 7,9 кв.м.

Зокрема в рішення суду встановлено, що після визнання за ОСОБА_1 право власності на 386/1000 частин приміщень 2-го нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , він вчиняв дії щодо реєстрації права власності, а також замовлював проектну документацію щодо виконання судового рішення в частині здійснення перепланувань.

Відповдіно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.3 ПП ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності.

Судом встановлено, що відповідачка порушила майнові права позивача, свідомо реалізувала майно, яке належить позивачу та за захистом свого майнового права позивач був вимушений витрачати додатковий час на захист свого права у суді, змінювати свій звичайний уклад життя.

Крім того, за свідченнями свідків - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, нескінчені суди із відповідачкою за майно , призвели позивача до пригніченого стану

За висновками судово-психологічної експертизи встановлено, що наявність стресогенно обумовленої проблематизації його життя на соціальному рівні, яка виникла в результаті порушення його майнових прав.

З урахуванням віку ОСОБА_1, зусилля, які він витратив на вирішення питання, що стосується поновлення його порушених майнових прав, негативно відбилися на його загальному самопочутті: знизився психоемоційний фон, він був змушений підпорядковувати свої життєві плани і звичний уклад боротьбі за виконання відповідачем судових рішень.

Таким чином, у життєдіяльності ОСОБА_1 поза його волевиявленням виникли негативні перешкоди і зміни, які призвели до значних порушень в його особистому благополуччі, об'єктивно порушили звичні й оптимальні для нього зміст та якість життєдіяльності.

Ситуація, яка досліджується за даною справою є психотравмувальною для ОСОБА_1 (позивача).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність спричиненої позивачу неправомірними діями відповідача моральної шкоди, при визначені розміру якої суд виходить з конкретних обставин справи, характеру спричинених позивачу моральних страждань, їх наслідки й інших негативних впливів, враховує висновки експертизи за якою моральна шкода складає 65772 грн., а також виходячи з принципи розумності та справедливості, визначає розмір такої шкоди в сумі 60000 грн., з урахуванням меж заявлених вимог.

Стосовно відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач просить стягнути з відповідача як спричинену йому матеріальну шкоду кошти в сумі 2404,70 грн. - витрати які понесені ним під час розгляду Червонозаводським районним судом м.Харкова справи №646/733/13-ц про витребування майна від добросовісного набувача. Між тим, вказані кошти не є матеріальною шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України, оскільки є судовими витратами, які розподіляються судом у відповідності до ст. 88 ЦПК України під час ухвалення судового рішення або під час ухвалення додаткового рішення, у відповідності до ст. 220 ЦПК України.

Також, позивачем у якості спричиненої матеріальної шкоди просить стягнути з відповідача витрати на виготовлення технічної документації в сумі 840 грн. та виконання пропозицій по реконструкції будівлі по АДРЕСА_1 в сумі 99.92 грн. Понесені позивачем вказані витрати є виконанням рішення суду про поділ майна подружжя та не є спричиненою відповідачем позивачу матеріальною шкодою, тому підстави для її стягнення також відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем у дані справі понесені витрати на сплату судового збору та залучення експерта, тому враховуючи часткове задоволення його позовних вимог (в частині заявленої моральної шкоди), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений за заявлені вимоги по моральній шкоді в сумі 600 грн. та витрати на залучення експерта в обґрунтування спричиненої моральної шкоди в сумі 7400 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 60, 61, 79, 81, 88, 212-215, ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 60000 грн., а також судові витрати в сумі 8000 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.