Справа № 712/1739/15ц
Провадження № 2/712/1055/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона № 42», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Черкаська міська рада про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.2002 року на підставі рішення правління ВАТ ПМК-42, за підписом голови правління ВАТ «Пересувна механізована колона № 42» М.І. Рябокінь, їй видано ордер на житлову площу на право заняття з сім'єю, житлової площі в гуртожитку ВАТ ПМК - 42 за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 19,3 кв.м. На даний вона проживає та користується вищевказаною кімнатою та сплачує комунальні послуги. Крім того вона особисто зверталася до адміністрації підприємства ПрАТ ПМК-42 та директора департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради з проханням подарувати або продати їй за грошові кошти житло, яке вона займає, та нажаль отримала відмову. Такий стан речей не дозволяє їй приймати участь у роботі об'єднання співвласників багатоквартирного будинку „Хіміків 10", яке створене на базі приватизованих квартир в гуртожитку та зареєстроване 18.12.2014 року. Вважає, що позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію житла, а тому змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задоволити та визнати за нею право власності на кімнату НОМЕР_1, загальною площею 19,3 кв. м. в гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Представник відповідача позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, скерували до суду заяви в яких просили праву розглядати в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно довідки № 01-36/2338 від 03.10.2003 року виданої Соснівською районною радою м. Черкаси станом на 01.04.1996 року на балансі ВАТ ПМК-42 знаходиться гуртожиток по проспекту АДРЕСА_1.

Відповідно до Підтвердження права власності на будівлю (споруду або нежиле приміщення), передане до статутного фонду відкритого акціонерного товариства, згідно з наказом про створення відкритого акціонерного товариства (про перетворення державного підприємства) від 10.05.1996 року № 461-АТ продавець Регіональне відділення ФДМУ по Черкаській області передав відкритому акціонерному товариству ПМК-42 у власність даний гуртожиток, розташований за адресою АДРЕСА_1, вартістю 24712 грн.

З огляду на зазначене, гуртожиток, розташований за адресою просп. Хіміків, б. 10 в м. Черкаси є власністю ВАТ ПМК - 42.

Статтею 128 ЖК України визначено, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

07.10.2002 року на основі рішення правління ВАТ ПМК-42, за підписом голови правління ВАТ «Пересувна механізована колона № 42» М.І. Рябокінь, ОСОБА_1 видано ордер на житлову площу на право заняття з сім'єю, житлової площі в гуртожитку ВАТ ПМК - 42 за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 19,3 кв.м.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, вона проживає та користується вищевказаною кімнатою у зазначеному гуртожитку з 1987 року та сплачує комунальні платежі. Крім того вона особисто зверталася до адміністрації підприємства ПрАТ ПМК-42 та директора департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради з проханням подарувати або продати їй за грошові кошти житло, яке вона займає, та нажаль отримала відмову.

Маючи намір приватизувати спірну кімнату, позивач звернулась до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради із заявою, проте отримала відмову з посиланням на те, що гуртожиток по проспекту АДРЕСА_1 перебуває на балансі ПАТ ПМК - 42, яке є організацією недержавної форми власності, а тому не переданий до комунальної власності міста.

З наданих суду доказів вбачається, що підприємство зверталось до Черкаської міської ради про передачу гуртожитку в комунальну власність. Проте, у відповідності із наказом Регіонального відділення ФДМУ у Черкаській області від 10.05.1996 року № 461 - АТ гуртожиток переданий ВАТ ПМК - 42 і на даний час перебуває у його власності.

Відповідно до положень ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах.

Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04 вересня 2008 року № 500-УІ (надалі - Закон України № 500- VI) врегульовано правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Дія цього Закону поширюється на гуртожитки, що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) (ст. 1 Закону України № 500-VІ).

Частиною 2 ст. 4 Закону України № 500-УІ визначено, що громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що були включені до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

Конституцією України, а саме статтею 47, визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Пунктом 5 частини 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 25 Закону України № 500-VI визначено, що спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач на законних підставах вселилась у спірне житло, яке утримує, а саме здійснює за нього оплату, проводить ремонт, позбавлена можливості набути право власності на кімнату шляхом приватизації, суд вважає за необхідне поновити порушене право та визнати за нею право власності на кімнату, в якій вона проживає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310, 311, 814 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.85р. №2, су.

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на кімнату НОМЕР_1, загальною площею 19,3 кв. м. в гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: