Справа № 761/1112/15-ц
Провадження №2/761/2652/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_1. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Державне підприємство «Антонов» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачіва ОСОБА_1. ОСОБА_2, в якому просив суд: стягнути з відповідачів на свою користь суму заборгованості за житлово-комунальні послуги - 7386,60 грн. та 3,0 % річних в сумі - 372,34 грн., а також понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачі, як мешканці будинку АДРЕСА_1 не в повному обсязі сплачують плату за комунальні послуги та послуги за утримання будинку. Так, за час проживання у вказаній квартирі відповідачам надавались комунальні послуги, а саме холодне водопостачання, гаряче водопостачання, користування тепловою енергією, газ, вивезення побутових відходів, водовідведення, газ, а також інші послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

До того ж відповідачі щомісяця отримували від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальних послуг, однак платежі здійснювали не регулярно, внаслідок чого утворився борг, який станом на жовтень 2014 року складає - 7386,60 грн., а оскільки відповідачі у добровільному порядку борг не погашають, тому позивач вимушений був звернутися до суду за його примусовим стягненням, а також просив суд стягнути 3,0 % річних.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав, пояснивши, що розрахунок боргу зроблений бухгалтерією позивача згідно тарифів для всіх мешканців будинку. Позивач є підприємством, що має право проводити нарахування та стягувати кошти боргу з отримувачів послуг. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала та суду пояснив, що на даний час не працює, має дітей на утриманні, чоловік працює, але грошей не вистачає, а тому утворився борг по сплаті комунальних послуг. Просила суд за можливості зменшити борг.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, Державне підприємство «Антонов» житлово-комунального управління м.Києва (далі - Позивач) () надає житлово-комунальні послуги з утримання будинку по АДРЕСА_1 а саме послуги з водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах, енергопостачання та утримання будинку і прибудинкової території, договори на отримання яких позивач уклав із відповідними організаціями постачальниками послуг (а.с.18-67).

Вказані послуги надаються якісно та в повному обсязі для мешканців будинку та відповідачів, оскільки ніяких скарг та заяв на адресу позивача щодо якості і обсягу послуг не надходило і суду надано сторонами не було.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідачі сплату коштів за утримання будинку проводили не в повному обсязі.

З довідки форми № 3 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 є приватизована та на праві власності належить ОСОБА_4, що також підтверджується розпорядженням АНТК «Антонов» від 18.11.2003 року (9, 12-14).

Згідно зі ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З врахуванням наведеного, підстави для стягнення коштів комунальних послуг з ОСОБА_2, яка не власником вказаної квартири, відсутні.

На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом /квартирна плата/ обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Одним із обов'язків споживача є здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч.3 ст.20 Закону). Також, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору та забезпечення допуску представника виконавцявиробника до приміщення для проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

За змістом ст. 32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до розрахунку боргу по квартирній платі та платі за комунальні послуги, проведеним працівниками бухгалтерії позивача, заборгованість відповідачів розрахована за період з грудня 2011 року по жовтень 2014 року в сумі - 7386,60 грн. (а.с.7)

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 10 ч. 3 ст. 20 цього Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Разом із тим, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо стягнення на користь позивача суми заборгованості по сплаті коштів за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2011 року по 31.10.2014 року в розмірі - 7386,60 грн. та 3% річних від суми боргу у розмірі - 372,34 грн. з власника квартири відповідача ОСОБА_4

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 212 - 215, 217, 218, 223, 224, 228, 294 ЦПК України; ст. ст. 257, 264, 267, 322, 509, 525, 526, 610, 612, 625, 815, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 64, 66, 67, 68, 156, 162 ЖК України; ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Антонов» заборгованість за період з 01.12.2011 року по 31.10.2014 року за житлово-комунальні послуги в розмірі - 7 386 гривень 60 кой. та 3% річних від суми боргу у розмірі - 372 гри. 34 коп. та судовий збір у розмірі - 243 гри. 60 коп., а всього в розмірі - 8 002 (вісім тисяч дві) гривні 54 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційною суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його, проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

СУДДЯ: