РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/15513/14-ц

2/643/464/15

09.04.2015

Московський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - Марченко О.М.

при секретарі Накеурі І.Р.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання частки, що є особистою власністю у майні подружжя ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, яку згодом уточнили та в уточненій позовній заяві просили розділити нерухоме майно, набуте під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; поновити порушене житлове право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом їх вселення в вказану вище квартиру; стягнути з відповідача на користь позивачів по 10000 гривень кожній у рахунок відшкодування моральної шкоди, крім того представник позивачів 17.02.2015 року доповнила позовні вимоги та просила також розподілити рухоме майно, набуте сторонами під час шлюбу наступним чином, виділити позивачу ОСОБА_1 духову шафу електричну Elektrolux - вартістю 5000 гривень; мікрохвильова піч LG MS 0 2022 G вартістю - 500 гривень; музичний центр вартістю - 500 гривень; телевізор LG LE 40 B530P7WXX вартістю - 6000 гривень; килимову доріжку з натуральної вовни розміром 5х2 вартістю - 2000 гривень; пральну машину Wirpool AWT 2296 - вартістю 3000 гривень, спальний гарнітур « KENT» ( ліжко, комод, дві тумби) - вартістю 8000 гривень, все інше рухоме майно залишити у власності відповідача.

16.02.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю подружжя, в якому просив виділити йому у власність 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 виділити 1/4 частину квартири, що є спільною власністю, вказав, що спірна квартири була придбана ними за рахунок їх спільних коштів та його особистих, які він отримав від продажу однокімнатної квартири, яку він отримав в спадщину

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 ії представник, яка діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали при цьому давши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та уточнених позовах і просили їх задовольнити. Зустрічний позов не визнали, просили відмовити у його задоволені.

Представник відповідача ОСОБА_3 по первісному позову (позивача по зустрічному позову) в судовому засіданні первісний позов не визнав. Зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, з підстав вказаних в ньому, крім того не заперечував факт того, що відповідачем було змінено замки на вхідних дверях спірної квартири, чим останній чинить перешкоди в користуванні квартирою позивачам.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає первісний позов таким, що підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов необґрунтованим, з наступних підстав.

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який був зареєстрований 11.03.1990 року, було розірвано (а.с. 39).

Відповідно до договору купівлі - продажу від 29.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Воронкіною В.П., ОСОБА_3 купив квартира АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно довідки КП « Жилкомсервіс» дільниця № 40 від 20.01.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані. ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.40)

Відповідно до копії договору купівлі - продажу від 26.04.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 продав за 5055 гривень однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 58-62).

Згідно ст..60, 63 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст..68, 69 СК України - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст..70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

ОСОБА_3 не було надано доказів того що всі гроші виручені від продажу квартири АДРЕСА_2 успадкованої ним були витрачені на придбання спірної квартири, так як від продажу його квартири до покупки спірної квартири пройшов значний відрізок часу.

Крім того, як вбачається з пояснень сторін у судовому засіданні, спірна квартира була придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для потреб сім, і кошти за продану квартиру, яка була отримана відповідачем ОСОБА_3 у спадщину, він добровільно віддав на придбання зазначеної квартири для сім, ї, тобто, добровільно розпорядилася ними на свій розсуд.

Отже, спірна квартира стала об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому при його поділі частки сторін повинні бути рівними.

Крім того в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, того що ОСОБА_3 змінив замки в квартирі АДРЕСА_1, чим чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які зареєстровані в спірній квартирі та мають право на проживання в ній.

По даному факту ОСОБА_1 зверталася з заявою до Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області

Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Таким чином, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 всупереч приписам ч. 3 ст. 47 Конституції України, ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу без наявності відповідного судового рішення протиправно обмежує позивачів у користуванні квартирою фактично позбавляє їх житла.

Доводи представника відповідача щодо причин, з яких він чинить перешкоди позивачам, є несуттєвими та судом до уваги не приймаються..

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, права яких, порушені відповідачем, мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права проживання, шляхом їх вселення.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Суд виходить з того, що в судовому засіданні доведений факт завдання позивачам за первісним позовом моральної шкоди, яку вони зазнали у зв'язку з неможливістю використання квартири для проживання, оскільки сам факт позбавлення житла вже є свідченням того, що вони зазнали у зв'язку з цим душевних страждань і позивачі, на підставі ст. 23, ч. 386 ЦК України мають право на відшкодування завданої їм внаслідок порушення їх прав вказаної моральної шкоди.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує:

- характер страждань, які пов'язані з позбавленням житла;

- їх обсяг;

- тривалість часу, протягом якого порушується право позивача;

- тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача;

- небажання відповідача в добровільному порядку усунути порушення і відшкодувати завдану шкоду;

З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачами розмір відшкодування по 10000 гривень кожній є надмірним і розміром грошового відшкодування моральної шкоди, необхідним та достатнім за вказаних обставин по 500 гривень - кожній.

Щодо заявлених вимог ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та виділення ії у власність - духову шафу електричну Elektrolux вартістю 5000 гривень; мікрохвильову піч LG MS 0 2022 G вартістю 500 гривень; музичний центр вартістю 500 гривень; телевізор LG LE 40 B530P7WXX вартістю 6000 гривень; килимову доріжка з натуральної вовни розміром 5х2 вартістю 2000 гривень; пральну машину Wirpool AWT 2296 - вартістю 3000 гривень ,спальний гарнітур « KENT» ( ліжко, комод, дві тумби) вартістю 8000 гривень, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порушення вищезазначених норм позивач не надала суду жодних належних доказів, які б підтвердили факт придбання вказаного вище рухомого майна в період шлюбу сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та за спільні кошти, та не надала доказі вартості вказаного вище рухомого майна

Аналізуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що в цій частині позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Крім того відповідно до ст.. ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Позивачами, як за первісним позовом так і за зустрічним при поданні позовних заяв було визначено ціну позову в сумі 15900 грн., що відповідало вартості спірної квартири на момент укладення договору купівлі-продажу.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що ринкова вартість трьохкімнатної квартири на Салтівці в м. Харкові становить, не менш ніж 500000 гривень.

Таким чином, дійсна ціни позову становить 500000 грн., а судовий збір, який підлягає сплаті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за позовні вимоги майнового характеру відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» та заявлених ними вимог, а саме визнання за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири, а за ОСОБА_3 3/4 частин квартир , судовий збір повинен бути сплачений ОСОБА_1 у розмірі 2500 гривень, а ОСОБА_3 у розмірі 3654 грн, тобто максимальний судовий збір.

Враховуючи те, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 сплачено частково судовий збір за вимоги матеріального характеру 640 гривень, а за вимоги нематеріального характеру зовсім не сплачено, суд стягує з позивача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1860 гривень за вимоги матеріального характеру та 243 гривні 60 копійок за вимоги нематеріального характеру

З ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3410 гривень 40 копійок., так як ним було частково сплачено при подачі зустрічної позовної заяви судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна задовольнити частково.

Розподілити спільне майно подружжя, у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за позивачем ОСОБА_5, право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Поновити порушене житлове право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 3410 гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1616 гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відмовити

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання частки, що є особистою власністю у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя - відмовити.

Зняти арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2015 року.

Зняти арешт накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2015 року на рухоме майно, а саме: меблі передпокою, шафа-купе, що знаходиться у житловій кімнаті, диван кутовий, що знаходиться у житловій кімнаті, спальний гарнітур «КЕНТ» (ліжко, комод, дві тумби), що знаходиться у житловій кімнаті, дитяча стінка «Gunior», що знаходиться у житловій кімнаті, кухонний куток зі столом, що знаходиться у приміщенні кухні, кухня кутова, витяжка Piramida-TL 60 1100 Inox, вбудована в кухонні меблі, поверхня газова Elektrolux ENG-6415X, вбудована в кухонні меблі, духова шафа електрична Elektrolux ENG-53004X, вбудована в кухонні меблі, пральна машина Wirpool AWT 2296, мікрохвильова піч LG MS 0 2022 G, холодильник Samsung RL 41SBSW, телевізор LG LE 40 B530P7WXX, музичний центр, килимова доріжка з натуральної розміром вовни 5х2, що знаходиться у спірній квартирі за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Московського

Районного суду м. Харкова О.М. Марченко