АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4502/14-ц Номер провадження 22-ц/786/527/15Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю., ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: ОСОБА_4, Приватного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", про зобов'язання вчинити певні дії.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, у якому зазначала, що має у приватній власності 63/150 частини домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, іншими співвласниками є ОСОБА_4, якому належить 1/5 частина домоволодіння, та відповідач ОСОБА_2 з часткою 57/150 частин домоволодіння.

Протягом 2010-2014 року позивачка намагалась замовити та виготовити технічний паспорт у ПП БТІ «Інвентаризатор», проте відповідач, будучи повідомлений про день виходу техніка, всіляко перешкоджає у наданні доступу до приміщення.

З цих підстав, просила зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 та працівниками ПП БТІ «Інвентаризатор», надавши доступ до всіх житлових та нежитлових приміщень для обстеження та виготовлення технічного паспорту на домоволодіння по АДРЕСА_1.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2014 року позов задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3, шляхом надання вільного доступу працівникам ПП ПБТІ «Інвентаризації» до всіх житлових приміщень з метою обстеження та виготовлення технічного паспорту на домоволодіння по АДРЕСА_1.

У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв'язку з неодноразовим поверненням без вручення повісток з відміткою «за закінченням строку зберігання», що направлялись ОСОБА_2 за повідомленою ним поштовою адресу, виклик апелянта у судове засідання проведено у порядку, передбаченому ч. ч. 9, 10 ст. 74 ЦПК України, через розміщення оголошення у газеті «Зоря Полтавщини» від 20.03.15 року №36-37.

За таких обставин, ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про час і місце судового засідання апеляційної інстанції та його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Представник ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційної суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із справи вбачається, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 4 травня 2006 року проведено розподіл між співвласниками земельної ділянки по АДРЕСА_1 за варіантом №6 експертного висновку судово-технічної експертизи від 20.03.06 року, виділивши у користування ОСОБА_3 842 кв. м, що становить 63/150 частини, ОСОБА_2 - 761 кв. м, що становить 57/150 частини, за ОСОБА_4 - 401 кв. м, що становить 1/5 частину, та залишено у спільному користуванні сторін 579 кв. м. У решті позовних вимог відмовлено.

Відповідно до рішення цього ж суду від 5 грудня 2008 року виділено ідеальні частки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у житловому будинку у розмірі 11/25 частини, 8/25 частини та 6/25 частини, відповідно.

У свою чергу, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язані зареєструвати у ПП ПБТІ «Інвентаризатор» право власності на 8/25 та 6/25 частин домоволодіння, відповідно.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 обґрунтовувала своїм вимоги тим, що для отримання правовстановлюючих документів на майно необхідно провести технічну інвентаризацію домоволодіння, проте відповідач не допускає до зазначеного домоволодіння інженера БТІ.

4.06.13 року ОСОБА_3 оформила замовлення на проведення поточної технічної інвентаризації (визначення вартості об'єкту нерухомого майна) по АДРЕСА_1, та цього ж дня між ПП ПБТІ «Інвентаризатор» та позивачкою укладено договір №1-3570 про надання послуг з виготовлення копії технічного паспорту зазначеного домоволодіння.

13.08.13 року інженером ПП ПБТІ «Інвентаризатор» було здійснено вихід по АДРЕСА_1 для проведенні інвентаризаційних робіт, у ході якого виконати технічну документацію за вищевказаною адресою виявилось неможливо, так як співвласником ОСОБА_2 не надано доступу для обстеження інженером належної йому частини домоволодіння (а.с. 6).

Також інвентаризаційні роботи до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» неодноразово замовлялися ОСОБА_4, та 30.07.10 року й 11.03.14 року також не були виконані (а.с. 7, 258).

За таких обставин, ураховуючи встановлені вище обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку відносно того, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту шляхом задоволення його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на допущенні судом процесуальних порушень при розгляді справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Так, твердження апелянта щодо неправомірності зазначення у рішенні місцевого суду про невизнання ОСОБА_2 позову, не заслуговує на увагу, оскільки у поданих під час розгляду справи заявах, зокрема, у заяві від 10.10.14 року зазначав, що під час розгляду іншої справи було встановлено, що ОСОБА_2 жодним чином не перешкоджає роботі працівників БТІ (абз. 5 ст. 122), тобто, фактично не визнавав позов, наголошуючи на безпідставність та необґрунтованість пред'явлених до нього вимог.

Також з журналу судового засідання вбачається, що ОСОБА_2 брав участь у судовому засідання від 14.10.14 року, відповідав на запитання головуючого у справі по обставинам спору, заявляв клопотання про відкладення розгляду справи та у наступне засідання, що слухалось 26.11.14 року, вже не з'явився.

Апелянт посилається на відсутність доказів отримання ним судових повісток, між тим, як у суді першої, так й апеляційної інстанції, поштова кореспонденція направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Слід зазначити, що відповідач отримував повістку лише у судове засідання, що було призначено на 14.10.14 року (а.с. 109б), та поштове відправлення з копією повного тексту рішення (а.с. 157), решта листів повертались до судів обох інстанції без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що може бути свідченням недобросовісного користування ОСОБА_2 наданими йому ЦПК України процесуальними правами.

Твердження апелянта щодо невірного встановлення судом першої інстанції обставин справи щодо розміру належних сторонам часток на домоволодіння по АДРЕСА_1, не береться до уваги апеляційним судом, оскільки дійсний розмір часток співвласників домоволодіння встановлено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 5 грудня 2008 року, тоді як у даній справі предметом спору є усунення перешкод позивачу в оформленні права власності на частину майна, яке визнано за нею за рішенням суду.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що з 1.01.13 року реєстратором нерухомого майна є Реєстраційна служба Полтавського МУЮ Полтавської області, замість БТІ, тому для виконання рішення Октрябрського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2012 року не потрібно виготовлення технічного паспорту на домоволодіння.

Між тим, безпосередньо спір стосується недопуску інженера БТІ до належної ОСОБА_2 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 для проведення поточної технічної інвентаризації (визначення вартості об'єкту нерухомого майна), а не чинення перешкод щодо реєстрації співвласниками домоволодіння прав власності.

Апелянт також просить скасувати ухвалу судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 липня 2014 року про прийняття суддею ТРОЦЬКОЮ А.І. до свого провадження справи після призначення повторного автоматичного розподілу справи.

Проте, зазначена ухвала судді не міститься у передбаченому ч. 1 ст. 293 ЦПК України переліку ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Тому, питання про повернення заявнику апеляційної скарги у частині вимог щодо скасування ухвали судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 липня 2014 року, з огляду на ч. 2 ст. 293 ЦПК України, має вирішуватись судом першої інстанції.

Апеляційний суд не приймає до уваги решту доводів апеляційної скарги стосовно недоведеності позовних вимог, оскільки зазначені доводи спростовуються матеріалами справи, а рішення суду не може бути скасовано лише з формальних міркувань апелянта щодо недотримання місцевим судом вимог ЦПК України.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: С.Ю. МАРТЄВ

Судді : О.Ю. КУЗНЄЦОВА

Л.М. ХІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ