Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до судуд з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на підставі ст..344 ЦК України на 15/200 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. Обґрунтував вимоги тим, що відкрито, добросовісно та безперервно з 1990 року користується частиною будинку, що складає 15/200 та яка зареєстрована за ОСОБА_2. В судовому засіданні позивач позов підтримав надавши аналогічні пояснення в обґрунтування позовних вимог. Вказував також на те, що при офоромленні документів на приватизацію земельної ділянки виявилось по документах, що право власності на спірну частину домоволодіння має ОСОБА_2, яку він не бачив, ні її родичів, а позивач з 1990р. користується та доглядає за будинком, щоб зберегти в належному стані і його частину будинку, в якій він мешкає, тому що спірна частина домоволодіння почала руйнуватись та протікав дах. Він ніс всі затрати по ремонту та користувався нею.

Відповідачка повідомлялась про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем проживання ( АДРЕСА_1), а тому згідно ч.5 ст.74 ЦПК України особа вважається повідомленою.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6 просили справу розглядати за їх відсутності, та позовні вимоги просили задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання , інших даних у суда немає.

Треті особи в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Всі їх пояснення аналогічні і зводяться до того, що ОСОБА_2 не пам»ятають, з початку 1990-х років ОСОБА_1 користується кімнатою, ремонтував дах над цією частиною будинку, доглядає за будинком та прибудинковою територією, в цій кімнаті ніхто не проживає, ОСОБА_2, 1922 року народження, яка значиться по документах, не пам»ятають. В зв»язку з цим вони багато років не можуть використати своє право на приватизацію земельної ділянки домоволодіння.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 9/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 ( а.с. 7), яку успадкував після смерті брата ОСОБА_10. Син позивача ОСОБА_4 також є власником 9/100 частини цього домоволодіння , які успадкував після смерті ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповідом ( а.с.105).

Домоволодіння по АДРЕСА_1 складається з двох окремих будинків. В одному проживають : ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також залишаються зареєстрованими подружжя ОСОБА_2.

В іншому будинку цього ж домоволодіння проживають інші треті особи по справі.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до роз»ясень Міністерства юстиції України від 13.10.2011року «Деякі аспекти набуття права власності на об»єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадках, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не могла знати, що володіє річчю незаконно.

Тобто одна з основних вимог, встановлених законодавством, для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - 10 років відкритого безперервного володіння нерухомим майном.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10 від 10.01.1991року позивач ОСОБА_1 є власником 9/100 частини домоволодіння ( а.с.6)

Як встановлено в судовому засіданні, позивач відкрито володіє приміщенням площею кімнатою 14,80 кв.м, кухнею 6,70 кв.м., власником якого рахується ОСОБА_12

(на поверховому плані будинку позначено як квартира №2-а), та це житлове приміщення стіною прилягає до його помешкання, але має окремий вихід, що відображено в технічному паспорті на садибний житловий будинок та поверховому плані будинку ( а.с. 39, 41).

З витягу з бази даних Державного земельного кадастру станом на 07.02.2008р. землекористувачами ділянки по АДРЕСА_1 ( код ділянки 85:474:003) рахуються ОСОБА_13.(ОСОБА_14.) ОСОБА_1 Такого прізвіща як ОСОБА_2 не значиться.

Слід зазначити, що позивач сплачував земельну ренту та страховку за земельну ділянку за цим кадастровим номером з 1995р. до 2003року, що підтверджується наданими суду квитанціями ( після 2003р. відмінено плату податку на землю з пенсіонерів) А тому ОСОБА_2 взагалі не сплачували земельну ренту.

Згідно довідки адресного бюро м.Києва від 15.08.2007р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по місту Києву та Київської області зареєстрованими не значаться. ( а.с.63,64) .

Факт відкритого безперервного володіння ОСОБА_1 спірної частини будинки підтверджується також показами свідка ОСОБА_15, яка пояснила, що до 2000р. приїздила до своєї бабусі по АДРЕСА_2, яка була сусідкою з позивачем. А з 2000р. переїхала після смерті бабусі на постійне місце проживання за цією адресою. Бачила, що ОСОБА_1 постійно доглядає за частиною будинку, куди і входить спірна кімната, ремонтував дах, ніколи не бачила ОСОБА_3, ні її родичів. Ніхто інший, окрім позивача, не доглядав за спірною частиною будинку та не користувався нею.

Згідно свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, виданого 19.11.1959 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою, за ОСОБА_2 зареєстровано 2/25 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 ( а.с. 94)

Згідно відповіді Київського МБТІ від 10.12.2010р. будинок АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за : 9/100 ОСОБА_16, 2/25 ОСОБА_3, 2/25 ОСОБА_2, 1/10 ОСОБА_5, 9/100 ОСОБА_1, 8/100 ОСОБА_7, 17/200 ОСОБА_8, 28/200 ОСОБА_9, 9/50 ОСОБА_6, 17/200 ОСОБА_8.( а.с.32).

Втім, рішенням Подільського районного суду м.Києва від 21.12.2012р. припинено право власності на частку , яка рахується за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за кожним на 1/200 частку домоволодіння, оскільки при оформленні свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя на ім»я ОСОБА_2 та договору купівлі-продажу на ім»я ОСОБА_3 були допущені арифметичні помилки. ( а.с. 42). Тобто було 2/25, а стало 15/200 за кожним.

Отже, на даний час домоволодіння на праві власності належить відповідним чином :

ОСОБА_2 2/25

ОСОБА_3 2/25

ОСОБА_1 9/100

ОСОБА_4 ( після смерті ОСОБА_16.) 9/100

ОСОБА_7 8/100

ОСОБА_5 1/10

ОСОБА_8 ( на підставі договору дарування) 17/200

ОСОБА_8 ( на підставі свідоцтва про спадщину) 17/200

ОСОБА_9 28/200

ОСОБА_6 9/50

У разі арифметичного складання всіх часток дорівнює одній цілій.

Отже, викладені обставини в позовній заяві, що позивач з 1990р користується відкрито та безперервно 15/200 частиною домоволодіння, яка рахується за ОСОБА_2., знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позивач має право в порядку набувальної давності визнати за собою право власності на цю частину домоволодіння в порядку ст.344 ЦК України, тому позов підлягає задоволенню.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 344 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1, 1942 року народження, право власності на 15/200 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун