Справа №2/326/219/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015р. м.Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Булашева Р.Л.,

при секретарі Назарової А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив :

ПАТ КБ «Приватбанк» 19.02.2015р. подано до суду позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 7637,63 грн. та судових витрат в розмірі 243,60 грн.

В суд сторони не прибули, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Тому суд розглядає справу без технічної фіксації.

Позов обґрунтовано тим, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором.

Вивчивши докази по справі суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 26.07.2007р. відповідач ОСОБА_1 отримав від ЗАТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 12-18). Згідно розрахунку, наданого Банком він має заборгованість в сумі 9542,92 грн., яка складається з: 2264,90 грн. - заборгованість за кредитом; 5298,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1980 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 339,89 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 7-11). Приморським районним судом Запорізької області 27.11.2008р. винесено судовий наказ № 2-н-222/2008, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 2745,18 грн. та судові витрати в сумі 40,50 грн. (а.с. 6).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу.

Згідно ст.530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Відповідно до ст.ст. 1049,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, вимоги банка про стягнення вказаних коштів з відповідача є доведеними.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, а саме позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Про застосування строку позовної давності відповідач надав заяву (а.с. 30). Оцінюючи можливість застосування загального строку позовної давності в три роки, у відповідності до ст. 257 ЦК, суд виходить з наступного. Позов подано до суду 19.02.2015р., причини пропуску строку позовної давності суду не повідомлені, заяви про поновлення відповідних строків не подавалось, тому вбачаються підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Так, кінцевий строк повернення кредиту є строк дії карти, тому початок позовної давності також відповідає строку дії карти. Проте, в заяві на отримання кредитної карти ОСОБА_1 від 26.07.2007р. в графі «строк дії картки» необхідної інформації не вказано (а.с. 12). Таким чином, сторони укладаючи договір не визначили цей термін. Разом з тим останній платіж на погашення кредиту було здійснено 22.05.2009р. згідно розрахунку заборгованості, який було надано позивачем ( а.с. 7-11). Таким чином, позивач мав змогу та знав про свої порушені права з визначеної дати останнього платежу по кредиту. Тривалий час - 5 років та 8 місяців не звертався до суду і причин поважності пропуску цього строку позивачем - суду не наведено.

Згідно з ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі вищевикладеного та зважаючи на те, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, а відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, суд вважає, що є підстави застосування наслідків пропуску строку та застосування позовної давності, відмовивши у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 253-257, 260, 261 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 10, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити за спливом строку позовної давності.

Копію рішення надіслати сторонам.

Оскаржити рішення можливо в 10 днів до апеляційного суду Запорізької області через суд 1-ї інстанції.

Суддя Р.Л. Булашев

Копія вірна: суддя Р.Л. Булашев

15.04.2015