Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" квітня 2015 р. 145/379/15-ц

2/145/324/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г. ,

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Максименка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Новоміської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1; житловий будинок з прибудовою та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 0,34114 га, розташовану на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в АДРЕСА_2

Заповіту він не залишав.

ОСОБА_3, є спадкоємець першої черги спадкування за законом, з метою оформлення права на спадщину, звернулась до Першої Вінницької державної нотаріальної контори, де 04 березня 2002 року було заведено спадкову справу за № 197/2002.

На частину спадкового майна ОСОБА_3 отримала Свідоцтва про право на спадщину за законом.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,34114 га, розташовану на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в АДРЕСА_2, передану для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, належну її чоловіку ОСОБА_4 їй було відмовлено, так як вона не представила правовстановлюючий документ (державний акт).

23 травня 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якогоОСОБА_5. продала, а ОСОБА_4 купив дану земельну ділянку.

Але за життя ОСОБА_4 не встиг належним чином переоформити на себе право власності на вказану земельну ділянку та Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 18.05.2000 року був втрачений під час процедури переоформлення права власності на земельну ділянку.

Згідно Уточненого розрахунку вартість спірної земельної ділянки становить 18000,00 гривень.

Просить визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельну ділянку площею 0,34114 га, розташовану на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в АДРЕСА_2, для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача Максименко В.І. не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 5).

Після його смерті ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, з метою оформлення права на спадщину, звернулась до Першої Вінницької державної нотаріальної контори, де 04 березня 2002 року було заведено спадкову справу за № 197/2002.

У відповідності до абз. 16 п. 1. Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року: «При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.».

У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР: «При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (в тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, та батьки померлого».

В зв'язку із цим, на частину спадкового майна ОСОБА_3 отримала Свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.03.2002 року на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7);свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.10.2014 року та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2014 року на житловий будинок з прибудовою та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8,9).

14 жовтня 2014 року державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Болотновою М.М. була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 10-11), згідно якої ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,34114 га, розташовану на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в АДРЕСА_2, передану для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, належну її чоловіку ОСОБА_4, в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не представила правовстановлюючий документ (державний акт) на вищевказану земельну ділянку на ім'я померлого ОСОБА_4

23 травня 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 11-12). Згідно даного Договору ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 купив дану земельну ділянку площею .

Ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР передбачено: «Право власності (право оперативного управління) у набувача майна по договору виникає з моменту передачі майна, якщо інше не передбачено законом або договором.»

Тобто, на момент придбання ОСОБА_4 вказаної земельної ділянки, діючим на той час законодавством не вимагалась, державна реєстрація права власності на земельну ділянку, а тому ОСОБА_4 набув права власності на дану земельну ділянку в момент укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.05.2000 року.

У відповідності до п. 3.1. Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 року: «Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України 1963 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,34114 га, розташовану на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області в АДРЕСА_2, для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.