Номер провадження: 22-ц/785/3117/15
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.02.2015 року м. Одеса

Суддя Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Сєвєрова Є.С., розглянувши заяву Прокурора Ізмаїльської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Ізмаїльської міської ради Одеської області про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2014 року задоволено позов ОСОБА_2 Визначено ОСОБА_2 додатковий строк два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Не погодившись із рішенням суду, Прокурор Ізмаїльської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Ізмаїльської міської ради Одеської області 03.02.2015 року подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Також було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією речового права на нерухоме майно, а саме - 13/24 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить поновлення порушених прав та інтересів Ізмаїльської міської ради Одеської області, оскільки ОСОБА_2 матиме можливість визнання права власності на частину спірного житлового будинку.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд /суддя/ повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зміст позовних вимог свідчить про те, що предметом спору є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відтак наслідком їх задоволення може бути лише реалізація права на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відтак заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією речового права на нерухоме майно не є адекватними заявленим вимогам і можливим наслідкам розгляду справи.

Об'єктивних відомостей щодо ймовірності подальшого утруднення чи унеможливлення заходів виконання рішення суду матеріали справи не містять.

За таких обставин в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Відмовити Прокурору Ізмаїльської міжрайонної прокуратури в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією речового права на нерухоме майно, а саме - 13/24 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області Є.С. Сєвєрова