АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/1034/2015 р. Головуючий в І інстанції: Коваленко А.В.
Категорія: 57 Доповідач: Полікарпова О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 08 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової О.М.
СуддівБазіль Л.В.
Прокопчук Л.П.
При секретаріМироненко І.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Дар?ївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області (№10) про стягнення безпідставно утриманих коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовною заявою до суду, просив стягнути з Дар'ївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області (№10) (далі ВК №10) на його користь безпідставно утримані кошти в сумі 43464 грн. 67коп. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги зазначав, що він відбував покарання у виді 09 років позбавлення волі у ВК №10. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 06.10.2014 року до нього застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на строк 01 рік 01 місяць 20 днів.

За час відбування покарання йому, як інваліду ІІІ групи надійшло пенсії 63801грн. 06коп., а при звільненні з ВК №10 йому видано на руки 727грн. 26коп. залишку пенсії. Вважає, що з нього безпідставно утримано кошти в сумі 43464грн. 67коп.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач її доводи не визнає, вважає рішенням суду законним.

Позивач, будучи двічі належним чином повідомленим за трьома відомими суду адресами на розгляд справи в суд апеляційної інстанції не з'явився, що дає суду підстави розглядати справу в його відсутність.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 згідно посвідчення АД НОМЕР_1 від 29.04.2005р. є інвалідом ІІІ групи, йому призначено пенсію по інвалідності з 01.04.2005р. довічно.

Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 16.07.2007р. ОСОБА_5 засуджений по ст.ст. 115 ч. 1, 263 ч. 1, 70 КК України до 09 років позбавлення волі.

З ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 06 жовтня 2014 року про умовно-дострокове звільнення вбачається, що ОСОБА_5 прибув для відбування покарання в установу 30.10.2007р., а 14 жовтня 2014 року звільнився.

Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 122 КВК України засуджені мають право на загальних підставах на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, встановлених законом.

Особи, яким до відбування покарання призначена пенсія, підлягають державному пенсійному забезпеченню на загальних підставах. Призначена пенсія перераховується органами Пенсійного фонду України за місцем відбування покарання пенсіонера і з неї відшкодовуються витрати на його утримання у виправній колонії (харчування, речове майно, комунально-побутові послуги та інше), при цьому не менш як двадцять п'ять відсотків пенсії зараховується на особовий рахунок засудженого.

Разом з тим, ч. 1 ст. 121 КВК України (в редакції, яка діяла до 08.04.2014 року, тобто під час відбування покарання позивачем) передбачено, що особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, із нарахованого їм заробітку, пенсій та іншого доходу відшкодовують вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг, крім вартості спецодягу та спецхарчування.

Доводи апелянта спростовуються наявними в матеріалах справи довідками про рух коштів по його особовому рахунку.

Так, за період з березня 2008 року по жовтень 2014 року ОСОБА_5 було нараховано пенсію в сумі 63801грн. 06коп., з якої проводилися наступні відрахування: придбано товару засудженим в крамниці на суму 19609грн.13коп., поштові перекази засудженого матері - 20917грн.84коп., комунально-побутові послуги - 5105грн.31коп., харчування - 16951грн.71коп., підписка на газету - 373грн.26коп., речове майно - 116грн. 26коп., при звільненні позивачу видано - 727грн. 26коп., що сторонами визнається, а тому не підлягає доказуванню.

Посилання апелянта на те, що йому не було відомо про відрахування з його пенсії, а також про те, що він не підписував розпорядження про такі відрахування не можуть бути прийняті до уваги як такі, що не мають правового значення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: