АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1988/15 Головуючий 1-ї ін-ї. - Наумова С.М.
Категорія - житлові Доповідач - Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Піддубного Р.М., Малінської С.М.

за участю секретаря - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої діє піклувальник: ОСОБА_7, треті особи: Служба у справах дітей Московського району Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради, Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Центрального відділення міліції Дзержинського районного відділу Харківського міського управління Управління міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Управління служб у справах дітей району Департаменту праці і соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення права користування квартирою, зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом, після уточнення якого просив позбавити ОСОБА_6 права користування квартирою АДРЕСА_1, зняти її з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі у Відділі паспортної реєстраційної міграційної роботи Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

В обґрунтування посилався на те, що його донька ОСОБА_9 - інвалід, хвора на епілептичний синдром.

ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку - ОСОБА_6. Фактично із самого свого народження із матір'ю ОСОБА_6 не проживає.

Рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова № 14/3 від 25.01.2000 року опікуном ОСОБА_6 було призначено ОСОБА_7, у якої весь час і проживає онука позивача.

01 листопада 2004 року Дзержинським районним судом міста Харкова винесене рішення про позбавлення ОСОБА_9 батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_6, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаним рішенням встановлено, що неповнолітня ОСОБА_6 мешкає із опікуном.

Місце постійного проживання онуки - АДРЕСА_2. Цей факт підтверджується листами Служби у справах неповнолітніх Дзержинської та Московської районних Рад народних депутатів м. Харкова та не заперечується відповідачами.

Квартира АДРЕСА_1 знаходиться у користуванні позивача. За рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Харкова № 14/73 від 08.01.1985 року на нього, як на єдиного мешканця вказаної квартири, оформлений лицевий рахунок та з 14 грудня 1970 року позивач в ній зареєстрований.

Фактично ОСОБА_6 не проживає у вказаній квартирі від народження.

Окрім того, будинок АДРЕСА_1, визнаний аварійним, тому неповнолітня ОСОБА_6, перебуваючи разом із опікуном та користуючись його житлом, має більш безпечні умови, ніж ті, що створені за місцем її реєстрації.

ОСОБА_7 та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову та посилались на те, що рішенням Виконавчого комітету Дзержинської райради м. Харкова № 14/3 від 25.01.2000 року за неповнолітньою було збережено право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 на час її проживання у опікуна.

Представник Управління служб у справах дітей Департаменту прані і соціальної політики Харківської міської ради заперечувала проти позову, обґрунтовуючи це тим, що позовні вимоги суперечать вимогам закону.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року позов ОСОБА_5 було залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, представником позивача було подано апеляційну скаргу, у якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 в повному обсязі. В обгрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та його представника, ОСОБА_7 та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 знаходиться у користуванні ОСОБА_5 За рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Харкова № 14/73 від 08.01.1985 року на нього, як на єдиного мешканця вказаної квартири, було оформлено лицевий рахунок на наведену квартиру. Позивач зареєстрований в наведеній квартирі з 14 грудня 1970 року (а.с. 5-6).

Донька позивача - ОСОБА_9 - інвалід, хвора на епілептичний синдром - ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_6 Фактично, із самого народження остання із матір'ю за місцем своєї реєстрації не проживає.

Рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова № 14/3 від 25.01.2000 року опікуном ОСОБА_6 призначено ОСОБА_7 (а.с. 38).

01 листопада 2004 року Дзержинським районним судом міста Харкова винесене рішення про позбавлення ОСОБА_9 батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_6 (а.с. 39).

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова № 14/3 від 25.01.2000 року було встановлено, що за неповнолітньою ОСОБА_6 зберігається її право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1 на час її проживання в опікуна, відсутні підстави для визнання її такою, що втратила право користування вказаною житловою площею.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно вимого ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені

строки, провадиться в судовому порядку.

Рішення Виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова № 14/3 від 25.01.2000 року, яким за ОСОБА_6 було збережено право користування спірною квартирою, є чинним та не оскаржувалось.

ЖК України не передбачає автоматичного припинення права користування житловим приміщенням або не можливість збереження такого права у зв'язку з визнанням цього приміщення не придатним для проживання. Тому посилання апелянта на непридатність квартири АДРЕСА_1 для проживання неповнолітньої не є суттєвими.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 почала проживати зі своїм опікуном майже одразу після народження, а рішення про встановлення над нею опіки було прийнято лише у 2000 році.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 71 ЖК України (в редакції закону , що діяв на час виникнення у дитини права користування спірною квартирою) житлове приміщення зберігається за членами сім'ї наймача понад шість місяців у випадках поміщення дітей на виховання в державний дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника - протягом усього часу їх перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в жилому приміщенні, з якого вибули діти, залишились проживати інші члени сім'ї.

Будь - якого додаткового рішення уповноваженого органу про збереження цього приміщення за дитиною закон не вимагає.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції сторони не заперечували факту передачі дитини для проживання у ОСОБА_7 через декілька місяців після її народження. Факт існування родинного зв'язку між ОСОБА_7 та дитиною судом не досліджувався, але позивачем та відповідачем також не заперечувався.

Крім цього, на час офіційного влаштування дитини за місцем проживання опікуна ОСОБА_7 на підставі рішення Виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова № 14/3 від 25.01.2000 року ОСОБА_5 не оспорював наявність у онуки права користування спірною квартирою і про втрату нею права користування житловим приміщенням виконкому не заявляв. Проти призначення ОСОБА_7 опікуном ОСОБА_6 також не заперечував(а.с. 38).

Посилання ОСОБА_5 на порушення його прав наймача квартири у зв'язку з необхідністю утримувати квартиру і сплачувати житлово-комунальні послуги за неповнолітню, яка фактично їх не отримує, не можуть бути підставою для визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: