Справа № 456/6120/13-ц
Провадження № 2/456/323/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого: судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Дяк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Стрию справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Стрийської міської ради, ОСОБА_4 про скасування рішення Стрийської міської ради про передачу у власність земельної ділянки та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, -

встановив:

ОСОБА_1, та ОСОБА_2, звернулись до суду з позовом до Стрийської міської ради, ОСОБА_4, про скасування рішення Стрийської міської ради про передачу у власність земельної ділянки та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0.0512га, що по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є у частковій власності. Позивачам частка у вказаному будинку належить 73/100 частки, а решту 27/100 у власності відповідача ОСОБА_4 На початку 2010 року відповідач ОСОБА_4, захопила більше 7 кв.м. житлової площі не належну їй та частину земельної ділянки, знищивши квітник навпроти вказаної захопленої частини будинку - 9,05 кв.м. При таких обставинах Стрийська міська рада не реагувала та видала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 512 кв.м.

В даному акті, де суміжним землекористувачем є позивачі, котрі користуються своєю земельною ділянкою для обслуговування власної частини будинку, невірно зазначено межу земельної ділянки, яка має проходити інакше, так як відповідач самовільно захопив частину даної земельної ділянки, що спричинило для нього, позивача, незручності.

Під час судового розгляду ОСОБА_1, позовні вимоги пояснював тим, що йому не було відомо про межі, які визначенні у державному акті виданому ОСОБА_4, оскільки таких з ним ніхто не погоджував, а тому вважає, що відповідачем ОСОБА_4, самовільно захоплено частину земельної ділянки, яка є не спів мірною із часткою у будинку, а тому просить позовні вимоги задоволити.

Позивач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задоволити та проводити судові засідання за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4, - ОСОБА_5, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважної причини, так як з часу приватизації землі минуло шість років. Крім того позивач бачив як відповідач у 2007 році будував будинок та не заперечував проти цього. Крім того, в позовній заяві позивач стверджує, що від 1996 року Стрийський міськрайонний суд розглядає справу про землекористування, та що вказана земельна ділянка до сьогодні не переоформлена по вині відповідача. Також позивач зазначає, що відповідач таємно приватизувала частину землі без їхнього погодження, і така приватизація порушує їхні законні права та інтереси на присадибну землю. Однак, в самій позовній заяві не наведено конкретних доказів і обґрунтувань порушення прав позивачів, не наведено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх вимог. Відповідач ОСОБА_4, 22 липня 2005 року отримала в дар 27/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно договору дарування - всього загальною площею 43.5 м.кв, житловою площею 17.7 м.кв. 05 серпня 2005 року вона зареєструвала право власності на свою частку. 13 лютого 2007 року відповідач отримала у власність земельну ділянку розміром 0.0512 га для обслуговування житлового будинку, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 13 лютого 2007 року. Оскільки її сім'я складається з чотирьох членів сім'ї тому вона провела реконструкцію належної їй частини житлового будинку шляхом перепланування кухні " 2-3" до житлової кімнати " 2-4" та добудови частини 1 поверху з надбудовою другого поверху. Усі роботи виконані з дотриманням будівельних норм та правил. Оскільки частина будинку реконструйована з дотриманням будівельних норм та правил, з використанням якісних та сучасних будівельних матеріалів та на власній земельній ділянці, - 15 грудня 2011 року відповідач виготовила декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, що є законною підставою для експлуатації нею свого житла на власній земельній ділянці. Згідно з документів, що подані відповідачем в заперечення позову, позивач вигадав та надумав такий позов, зокрема що у відповідача у власності знаходиться земельна ділянка для обслуговування її частини будинку, яка приватизована правомірно, жодних порушень, зазначених позивачем щодо зайвого захоплення землі, на яку він претендує не має, стіна між часткою відповідача та часткою позивача не порушена. На підставі наведеного вважає позовні вимоги безпідставні та просить в задоволені позову відмовити повністю.

Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області позов не визнала та пояснила, що рішенням Стрийської міської ради за №43 від 08.06.2006р. "Про безоплатну передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам м.Стрия" в частині затвердження технічної документації та видачі державних актів на право власності на землю і передачі у власність земельних ділянок згідно додатку №1 щодо ОСОБА_4 прийнято рішення щодо, передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 512 кв.м відповідачу. Вищевказане рішення та Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0.0512 га розміщену в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, є правомірними, так як були прийняті у відповідності до норм чинного законодавства. Позивачі не зверталися до міської ради з відповідним пакетом документів для отримання земельної ділянки у власність, не подавали документів, що посвідчують право власності чи право постійного користування їхньою чи спірною земельною ділянкою, як передбаченого ст. 125 ЗК України. Таким чином, позивачі не мають законного права власності чи права користування земельною ділянкою, яка знаходиться під АДРЕСА_1, а тому їх право щодо землі не може бути порушено внаслідок прийняття рішення Стрийською міською радою, оскільки позивачі не мають передбаченого законом обсягу прав щодо володіння та користування вказаною земельною ділянко.

Вислухавши пояснення сторін, представника відповідачів з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 25.11.2013р., позивачу ОСОБА_1., належить 73/400 житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.08.2005р., ОСОБА_4, належить 27/100 будинку АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 22.07.2005р. зареєстрованого в реєстрі за №3505.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Стрийської міської ради від 12.08.2004р., за № Б-322, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, неодноразово звертались від 1992 по 2004р.р. до Стрийської міської ради із заявами про закріплення за ними земельної ділянки, яка була закріплена за їхнім батьком ОСОБА_9, його частиною будинковолодіння АДРЕСА_1, згідно рішення суду Стрийського району від 11.08.1961р. в тому числі і земельної ділянки площею 557 кв.м. від АДРЕСА_1 однак, згідно довідки за №3.17/199 від 03.12.2014р. вбачається, що належно оформленої заяви від позивача із зазначенням цільового призначення земельної ділянки, долученням копії права власності на нерухоме майно і ін. у виконком не поступало.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Стрийської міської ради від 23.02.2005р., №Б-11/3.22, станом на 2005р. новим власникам частини житлового будинку по АДРЕСА_1 земельна ділянка у власність не передавалась.

Згідно висновку виконавчого комітету Стрийської міської ради від 05.10.2005р., №Б-221, про наявність обмежень і сервітутів на земельні ділянки по АДРЕСА_2, відділ архітектури і містобудування Стрийського міськвиконкому, повідомив, що земельна ділянка площею, 516.0 кв.м. по АДРЕСА_1 призначена для обслуговування житлового будинку, немає обмежень на використання і не обтяжена сервітутами.

Згідно висновку Стрийського міського управління земельних ресурсів від 05.10.2005р., №556, про наявність обмежень і сервітутів на земельні ділянки по АДРЕСА_1, вказана земельна ділянка не має обмежень на використання та не обмежена сервітутами.

Із заяви від 11.08.2005р., вбачається, що ОСОБА_4, звернулась із заявою про передачу їй у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 600 кв.м., по АДРЕСА_1.

Із акта та протоколу №6 засідання узгоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів від 10.03.2006р., по АДРЕСА_1, видно, що були визначені межі земельної ділянки з урахуванням фактичного землекористування, було між сторонами поділено та надано ОСОБА_4, право на виготовлення технічної документації по видачі державного акту на право власності на землю, акт встановлення і узгодження меж взяти до уваги без підпису ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8

На підставі рішення Стрийської міської ради Львівської області від 08 червня 2006 року № 43 "Про безоплатну передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам м. Стрия", сесією міської ради було затверджено технічні документації по підготовці та видачі державних актів на право власності на землю, згідно додатку №1, щодо ОСОБА_4, відносно земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 512 кв.м.

13.02.2007р., Стрийською міською радою, ОСОБА_4, було видано державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, серії НОМЕР_2, площею 0,0512га.

Отже, при прийнятті рішення Стрийська міська рада діяла в межах своїх повноважень, з дотримання належної процедури, а тому дане рішення є правомірним.

Відповідно до ст.. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

Відповідно до ст.. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ст.. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За змістом статей 193, 198 ЗК України процедура визнання, зокрема, факту виникнення права власності і права користування земельною ділянкою передбачає складання кадастрової документації; кадастрові зйомки, як комплекс робіт, виконуваних для визнання та відновлення меж земельної ділянки, передбачають погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 199 року №43 (яка була чинна на момент виготовлення державного акту) встановлено, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

Статтею 183 ЗК України встановлено, що одним із основних завдань землеустрою є встановлення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Із технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_4, вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради від 25.08.2005р., №277, була розроблена технічна документація, та рішенням Стрийської міської ради Львівської області від 08 червня 2006 року №43, ОСОБА_4, було надано дозвіл на отримання державного акту відносно земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 512 кв.м., межі земельної ділянки були встановлені та узгоджені згідно акту узгоджувальної комісії оскільки позивачі не бажали погодити спільні межі земельних ділянок.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для визнання недійсним рішення Стрийської міської ради за №43 від 08.06.2006р. "Про безоплатну передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам м.Стрия" в частині затвердження технічної документації та видачі державних актів на право власності на землю і передачі у власність земельних ділянок згідно додатку №1 щодо ОСОБА_4, земельної ділянки по АДРЕСА_1 та Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_4

Позивач, в судовому засіданні посилається на те, що міською радою не виконано рішення суду від 13.02.2009р. про закріплення за ним земельної ділянки однак, суд не бере до уваги дані пояснення оскільки, невиконання вказаного рішення не є предметом спору згідно даної позовної заяви.

Позивач не надав жодного доказу з приводу невиконання Стрийською міської радою його заяви про передачу йому земельної ділянки чи звернення до суду з приводу оскарження невиконання Стрийською міської радою рішень суду про розгляд його заяви, так і не подано доказів подання належно оформленої заяви до відповідача з вимогою про надання йому земельної ділянки, так само як і не подано жодних доказів про скасування рішень виконавчого комітету Стрийської міської ради від 05.09.1974р. за №554, рішення №218 від 19.04.1973р. та інших, які стосуються спірної земельної ділянки і мали б значення для справи тому, відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 58 - 61, 154, 209, 212, 214, 215, 218, 224 ЦПК України, ст..ст.21 ч.1 ЦК України, ст..125, 126 ЗК України суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Стрийської міської ради, ОСОБА_4 про скасування рішення Стрийської міської ради за №43 від 08.06.2006р. "Про безоплатну передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам м.Стрия" в частині затвердження технічної документації та видачі державних актів на право власності на землю і передачі у власність земельних ділянок згідно додатку №1 щодо ОСОБА_4, земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 512 кв.м. та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 виданого ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0.0512 га розміщену в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. Т. Шрамко