Справа № 127/1347/15-ц
Провадження № 2/127/1699/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Романюк Л. Ф.,

при секретарі Андрєєвій А.Г.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача Лісунь М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала з 03.03.2008 року на посаді викладача трудового навчання Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь». 05.01.2015 року позивачку було звільнено з роботи наказом № 67-к від 23.12.2014 року, який був підписаний директором центру соціальної реабілітації Балдинюком В.М. Підставою для звільнення були зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності працівників центру, лист МСП України №71/04/64-14 від 31.10.2014 року із змінами до штатного розпису центру реабілітації, відмова ОСОБА_1 від запропонованих посад, згода профкому про наступне звільнення. В уточненій позовній заяві від 11.02.2015 року ОСОБА_1 зазначила, що вважає її звільнення не законним, оскільки відповідачами не було отримано попередньої згоди виборчого органу Профспілки працівників освіти і науки членом якої є позивач, окрім того позивачка працювала у центрі з березня 2008 року, має майже 7 років безперервного стажу роботи в вище зазначеній установі, також заочно навчається з 2013 року в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини за спеціальністю «економіка підприємства» та являється одинокою матір'ю, яка самостійно виховує і утримує свого сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просила суд визнати незаконним її звільнення з роботи та поновити на посаді викладача трудового навчання Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» міністерства праці та соціальної політики України з 05.01.2015 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.01.2015 року до дня поновлення на роботі без вирахування податків та інших обов'язкових платежів.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 уточнений позов підтримала за обставин, викладених у позові, просила суд позов задовольнити та поновити її на посаді викладача трудового навчання. Зазначила, що у її сім'ї не має інших осіб з самостійним заробітком, вона має тривалий та безперервний стаж роботи в центрі «Промінь» та навчається у вищому навчальному закладі без відриву від роботи.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, кожен окремо, уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити за обставин викладених в позові.

В судовому засіданні представник відповідача Лісунь М.В. позов не визнав, надав суду письмові заперечення, суду пояснив, що 31.10.2014 року центром був отриманий супровідний лист від 13.10.2014 року № 714/04/67-/4 Мінсоцполітики України разом з затвердженими 09.10.2014 року змінами до штатного розпису центру «Промінь» на 2014 рік. Цими змінами передбачалась необхідність виведення із штатного розпису відділення трудової реабілітації центру семи штатних посад викладачів трудового навчання, у тому числі посаду викладача трудового навчання 2-ї категорії на якій працювала позивач ОСОБА_1 Окрім того, у центрі було 9 штатних посад викладачів трудового навчання, а фактично працювало п'ять працівників. Наказом № 55 від 03.11.2014 року позивачку було попереджено про наступне звільнення з роботи та одночасно запропоновано їй роботу на вакантних посадах, з даним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено під розпис 04.11.2014 року, у подальшому наказом № 67-к від 23.12.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи 05.01.2015 року за ст. 40 п.1 КЗпП України, з видачею трудової книжки та виплатою усіх належних працівнику при звільненні грошових сум. Просив суд відмовити у задоволені позову.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 наказом №10-к від 01.03.2008 року була прийнята до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» на посаду викладача з трудового навчання(а.с.4).

Згідно ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до Положення про Вінницький центр соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України, Центр є державною реабілітаційною установою сфери управління Мінсоцполітики, цільовим призначенням якої є здійснення комплексу реабілітаційних заходів, спрямованих на розвиток дітей - інвалідів та коригування порушень їх розвитку, навчання їх основним соціальним та побутовим навичкам, розвиток здібностей, створення передумов для інтеграції у суспільство (п. 1.1 Положення). Координація роботи Центру та організаційно - методичне забезпечення його діяльності здійснюється Міністерством соціальної політики України (п. 1.4. Положення). Центр є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в органах державної казначейської служби України, печатку, штамп зі своїм найменуванням ( п. 11.1 Положення).

Центр здійснює некомерційну господарську діяльність (без мети отримання прибутку) (п.11.2 Положення). Центр є бюджетною установою, фінансування якої здійснюється за рахунок, коштів Державного бюджету України згідно з затвердженим Міністерством соціальної політики кошторисом видатків та інших власних надходжень відповідно до законодавства України ( п. 11.4 Положення). Штатний розпис Центру затверджується Міністерством соціальної політики України (п. 10.3 Положення) (а.с. 79-83).

Листом від 13.10.2014 року № 714/04/67-/4 Мінсоцполітики України разом з затвердженими 09.10.2014 року змінами до штатного розпису центру «Промінь» на 2014 рік, передбачається необхідність виведення із штатного розпису відділення трудової реабілітації центру семи штатних посад викладачів трудового навчання (а.с. 104-106).

Наказом № 46 від 31.10.2014 року, який був виданий директором центру реабілітації Балдинюком В.М. введено зміни у дію (а.с. 107).

Наказом № 67-к від 23.12.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи 05.01.2015 року за ст. 40 п.1 КЗпП України. Підстава: лист Мінсоцполітики України разом з затвердженими 09.10.2014 року змінами до штатного розпису центру «Промінь» на 2014 рік, наказ про попередження про наступне звільнення № 55-К від 03.11.2014 року, відмова ОСОБА_1 від запропонованих посад, згода профкому про наступне звільнення ОСОБА_1 ( протокол № 4 від 22.12.2014 року) (а.с. 103).

До внесення змін до штатного розпису в центрі фактично працювало 5 викладачів трудового навчання: ОСОБА_1, викладач трудового навчання 2-ї категорії (а.с. 57-58); ОСОБА_8, викладач трудового навчання без категорії (працювала на посаді з 03.10.2014 року), звільнена 05.01.2015 року (а.с. 70); ОСОБА_9, викладач трудового навчання без категорії, одинока мати (а.с.71-73); ОСОБА_10, викладач трудового навчання 1-ї категорії (а.с.75); ОСОБА_11, викладач трудового навчання без категорії, звільнена за угодою сторін 04.11.2014 року.

Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

У центрі залишилась працювати ОСОБА_9, викладач без категорії, оскільки вона є одинокою матір'ю, відповідно до актового запису про народження № 4 від 24.02.1999 року та ОСОБА_10 викладач трудового навчання 1-ї категорії.

При звільненні позивачки з роботи у зв'язку з скороченням штатного розпису Центром соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» було враховано те, що викладач ОСОБА_12 має документально підтверджений статус одинокої матері, крім цього за станом здоров'я вона потребує операції на серці, роботу виконує кваліфіковано та сумлінно.

Позивачка ОСОБА_1 мала другу кваліфікаційну категорію на відмінну від викладача трудового навчання ОСОБА_10, у якої перша категорія та набагато більша, ефективніша продуктивність праці. Так, відповідно до довідки № 4 від 25.02.2015 року про заробітну плату ОСОБА_1 за 2014 рік пропрацювала повний місць лише в липні, 23 робочих дні (а.с. 77). В той час коли відповідно до наказу №44 від 12.02.2007 року Мінсоцполітики України для викладачів усіх спеціальностей педагогічне навантаження має становити не менше 720 годин на рік (а.с. 54). Тобто фактично ОСОБА_1 відпрацювала лише половину робочих днів у 2014 році.

Окрім того, на момент прийняття рішення про вивільнення ОСОБА_1 адміністрації та колективу центру було відомо, що окрім роботи викладачем трудового навчання позивачка займалась підприємницькою діяльністю, тобто мала іншу роботу (а.с. 48-50).

Також, було враховано той факт, що за порушення трудової дисципліни, відповідно до наказу № 53-к від 20.10.2014 року до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке було чинним на час її попередження та звільнення з роботи (а.с.151).

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92 передбачено, що розiрвання трудового договору з iнiцiативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспiлкового органу, крiм випадкiв, передбачених статтями 43 i 43 1 КЗпП України.

Відповідно до протоколу установчих зборів працівників Вінницького Центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» МСПУ по створенню первинної профспілкової організації Вінницької обласної організації Профспілки працівників соціальної сфери України від 09.10.2014 року було постановлено створити у Вінницькому центрі соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» МСПУ первинну профспілкову організацію та вийти з клопотанням про прийом первинної профспілкової організації Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» МСПУ до складу Вінницької обласної організації Профспілки працівників соціальної сфери України.

Відповідно до протоколу № 4 від 22.12.2014 року засідання профспілкового комітету Вінницького ЦСРДІ «Промінь» МСПУ, постановили надати згоду адміністрації Вінницького Центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» МСПУ, щодо наступного звільнення з роботи викладачів трудового навчання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 112).

Суд не надає даним діям відповідача юридичної оцінки, оскільки сторонами визнається, що ОСОБА_1 не була членом даної профспілки, а тому згоди останнього на її звільнення законом не передбачено.

Разом з тим, матеріалами справи спростовується твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що 07.10.2014 року рішенням установчих зборів Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» Міністерства праці і соціальної політики України під головуванням голови Вінницької міської організації Профспілки працівників освіти і науки створено первинну профспілкову організацію Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» Міністерства праці і соціальної політики України, яка діє на підставі Статуту Профспілки працівників освіти і науки України, її було обрано профорганізатором первинної профспілкової організації Профспілки працівників освіти і науки Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» Міністерства праці і соціальної політики України, а в подальшому головою профкому.

Так, відповідно до п.1.2 ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх право на гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу, легалізація всеукраїнських профспілок та їх об'єднань, інших профспілок та їх об'єднань здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань.

Згідно до відповіді від 16.03.2015 року № 2772/3/0-15 заступника начальника з питань державної реєстрації - начальника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Круголя Ю.В., 17.11.2014 до реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції надійшло повідомлення Первинної профспілкової організації Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» міністерства праці і соціальної політики України про належність до Профспілки працівників освіти і науки України. 08.12.2014 реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції було направлено лист про усунення недоліків у поданих документах, а саме: у повідомленні, яке надійшло не було зазначено посилання на свідоцтво про легалізацію вищестоящої організації, що не узгоджується із пунктом 7 статті 16 Закону України «Про професійні спілки, їх право та гарантії діяльності» та не була надана реєстраційна картка форми № 1 на проведення державної реєстрації юридичної особи, відповідно до якої організація профспілки набуває статусу юридичної особи, що не відповідає пункту 9 статі 16 вищезазначеного Закону.

Окрім цього 20.10.2014 до реєстраційної служби Головного управління юстиції у Вінницькій області надійшло повідомлення від Первинної профспілкової організації Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України, про належність до Профспілки працівників соціальної сфери України (свідоцтво від 06.07.2004 № 2111) з відповідною реєстраційною карткою форми № 1. 22.10.2014 року дане повідомлення було взято до уваги реєстраційною службою ГУЮ у Вінницькій області, 05.11.2014 року заявнику була видана виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців (дата реєстрації юридичної особи 27.10.2014 року) (а.с. 138-139).

Враховуючи вище викладене первинна профспілкова організація Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь», яка діє на підставі Статуту Профспілки працівників освіти і науки України де головою профкому було обрано позивачку ОСОБА_1, не була легалізована відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх право на гарантії діяльності». Натомість профспілковий комітет Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України був зареєстрований відповідно до вимог закону та є легітимними, однак до даного органу ОСОБА_1 не входила, що сторонами не оспарюється.

Зазначене вище, в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_14, яка являється головою обласної профспілкової організації працівників соціальної сфери Міністерства соціальної політики України. Вона була запрошена на збори трудового колективу центру з приводу створення первинної профспілкової організації, було поставлене питання про бажання працівників щодо вступу до первинної профспілкової організації центру. Про те, що в центрі діє ще якась первинна профспілкова організація їй відомо не було. Пізніше були здійсненні всі заходи для легалізації первинної профспілкової організації Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» та відповідно реєстрація юридичної особи, згідно до вимог чинного законодавства України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що він працює в центрі з 06.10.2014 року на посаді соціального педагога. 09.10.2014 року був присутній на зборах працівників трудового колективу з приводу створення первинної профспілкової організації в центрі «Промінь». На збори був запрошений працівник Мінсоцполітики, який розповів про діяльність профспілок, та приблизно 50 - 60 працівників різної сфери, відповідно було прийнято рішення про створення первинної профспілкової організації, головою даної організації було обрано свідка. До вище зазначено первинної профспілкової організації увійшло приблизно 20 чоловік, які пізніше написали заяви та відповідно увійшли до обласної профспілки соціальних працівників Міністерства соціальної політики України. ОСОБА_1 членом вище зазначеної організації не була.

Свідок ОСОБА_16, який працює у Вінницькій міській організації профспілки працівників освіти і науки, суду показав, що позивачка ОСОБА_1 на початку жовтня 2014 року звернулась до Вінницької міської організації з приводу створення первинної профспілкової організації у центрі «Промінь». 16.10.2014 року була створена первинна профспілкова організація профорганізатором якої було обрано ОСОБА_1, до складу організації увійшло 7 членів. Пізніше були здійснені всі заходи для реєстрації первинної профспілкової організації.

Суд критично оцінює покази даного свідка, оскільки його покази спростовуються матеріалами справи. Крім того в судовому засіданні не було доведено факту легалізації даної профспілки.

Пунктом 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92 передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 492 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Вище зазначена норма закону не містить вимоги організації запропонувати працівникові роботу за спеціальністю або кваліфікацією, лише пропозиція іншої роботи на тому ж підприємстві в установі, організації.

Що відповідно і було вчинено, згідно до наказу № 55-к від 03.11.2014 року Вінницького центру соціальної реабілітації дітей - інвалідів «Промінь» Міністерства соціальної політики України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці центру реабілітації та змінами до штатного розпису, попереджено про наступне звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 та запропоновано роботу на одній з таких вакантних посад - асистента вихователя соціального, кухонної робітниці, прибиральниці службових приміщень. 04.11.2014 року ОСОБА_1 відмовилась від запропонованих посад (а.с. 101-102).

Посилання ОСОБА_1 про те, що згідно зі ст. 184 КЗпП України, її не мали права звільняти, оскільки вона є одинокою матір'ю, суд зазначає про наступне. Поняття «одинокої матір» визначено у Постанові Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9. Згідно з п. 9 цієї постанови одинокою матір'ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову, іншу жінку, яка виховує й утримує дитину сама. За цим визначення для визнання «іншої жінки» одинокою необхідно дві ознаки: вона і виховує дитину, і сама її утримує.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» призначається, зокрема, такий вид державної допомоги сім'ям з дітьми, як допомога на дітей одиноким матерям.

Частиною першою ст. 181 зазаначеного закону визначено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновителі, якщо у свідоцтві про народження дитини (рішення про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку державним органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері ( батька усиновителя) дитини.

Пункт 5 частини 12 ст. 10 Закону України «Про відпустки» визначає одиноку матір як таку, яка виховує дитину без батька. Виходячи з цього закону, участь батька або інших осіб в утриманні дитини не позбавляє матері статусу одинокої. Відповідно до зазначеного до категорії одинокої матері відносяться: жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі і розлучена жінка, яка виховує дитину без батька, незважаючи на факт отримання аліментів, і жінка, яка вийшла заміж, але її дитина новим чоловіком не усиновлена).

На думку суду, зазначене визначення терміну «одинока мати», яке дано в Законі Україні «Про відпустки»,повинно застосовуватися тільки для надання пільг і гарантій, встановлених трудовим законодавством щодо відпусток. Про це ж зазначається і в листах Міністерства праці та соціальної політики України від 06.07.2006 року № 247/13/116-06 та від 04.06.2007 року № 132/13/133-07 та з даного приводу має місце і судова практика.

Так, в судовому засіданні встановлено, що дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач народила в шлюбі, це підтверджується копією актового запису про народження (а.с. 129-130), відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 20.11.2009 року, шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_1 розірвано 20.11.2009 року. Позивачка отримує від колишнього чоловіка аліменти (а.с. 36).

З наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивач не є одинокою матір'ю в розумінні ст. 184 КЗпП України, на яку поширюються гарантії при звільненні передбачені цією статтею.

Суд перевірив, чи додержано відповідачем під час розірвання трудового договору з позивачем порядку звільнення працівників, і встановив, що будь яких порушень законодавства про працю не допущено.

Суд відхиляє також доводи позивача про її перевагу у звільненні при наявності посади вчителя трудового навчання, яку займав ОСОБА_18 з меншою кваліфікацією ніж у ОСОБА_1зі слідуючих підстав.

Так, ОСОБА_18 займав посаду вчителя трудового навчання ( деревообробка) відповідно до наказу №39-К від 06.09.2013р.

ОСОБА_18 був єдиним вчителем трудового навчання з іншим профілем -«деревообробка», а скороченню підлягали 7 посад вчителів трудового навчання з профелем -м»яка іграшка, вишивка, яку, як вже зазначав суд, займала ОСОБА_1

ОСОБА_18 було звільнено за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України наказом №64-К від 15.12.2014р.

ОСОБА_1 же було попереджено про звільнення наказом №55-К від 03.11.2014р. і цим же наказом вона відмовилась від запропонованих посад. Тобто, на час, коли посада ОСОБА_18 була зайнятою. ( а.с.102).

Згідно п.19 Постанови пленуму ВС України №20 від 06.11.1992р. « Про практику розгляду трудових спорів» судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Даним правом відповідач скористався.

Крім того, знову ж таки, як уже зазначав суд, при звільненні ОСОБА_1, відповідачем, крім вказаних вище обставин, знову ж таки було враховано вимоги ч.1 ст. 42 КЗпП, згідно якій у ОСОБА_18 на відміну від ОСОБА_19 була більша продуктивність праці, що підтверджується витягом із табелів обох працівників та довідкою № 4 від 25.02.2015 року про заробітну плату ОСОБА_1 за 2014 рік, згідно якій остання пропрацювала повний місць лише в липні, 23 робочих дні (а.с. 77).

Верховний Суд України однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці визнає дисциплінованість працівника. Тому Верховний Суд вважає за необхідне при застосуванні положень ст. 42 КЗпП щодо переважного права на залишення на роботі враховувати наявність дисциплінарного стягнення (Застосування судами цивільного і цивільно-процесуального законодавства. - К.: Ін Юре, 2002. - С. 153).

Зокрема до ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни наказом № 53-к від 20.10.2014 року було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке було чинним на час її попередження та звільнення з роботи (а.с.151).

В подальшому, після звільнення ОСОБА_18, від ОСОБА_1 будь яких звернень щодо прийняття на дану посаду не надходило.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у відповідача були законні підстави для звільнення позивачки за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають віднесенню за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,12 ЗУ „Про професійний розвиток працівників", ст.ст. 40, 42, 43, 44, 47,492, 2371 КЗпП України, ст.245 ч.4 ЦК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Вінницького центру соціальної реабілітації дітей інвалідів «Промінь» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу- відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів.

Суддя