Справа № 441/777/14
Провадження № 88-ц/783/9/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2013 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 7 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, з участю третьої особи садово-городнього товариства «Сокіл-3», про усунення перешкод, вселення, реальний поділ будинковолодіння, стягнення вартості майна ,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, з врахуванням уточнених вимог, прийнятих судом, про усунення перешкод в користуванні садовим будинком АДРЕСА_1, вселення у зазначений будинок, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,1015га, призначеною для обслуговування спірного будинку; надання йому ключів від спірного садового будинку; встановлення порядку користування будинковолодінням та земельною ділянкою, а також стягнення з відповідача на його користь ? вартості автомобіля «Калина 119», реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 30 000 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачем, який розірвано. З часу розірвання шлюбу відповідач усіляко чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою та садовим будинком АДРЕСА_1. Вона замінила замки у вхідних дверях, не допускає в будинок, чинить перешкоди в користуванні автомобілем «Калина 119». Просив позов задовольнити.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 7 червня 2012 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2013 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 7 червня 2012 року скасовано, ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалено зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні земельною ділянкою та садовим будинком АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей садового будинку; вселити ОСОБА_3 у зазначений будинок; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 153,10 грн. судових витрат. В решті позову відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2013 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона оскаржила рішення виконавчого комітету Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області від 10 березня 2009 року, яким виконавчий комітет скасував первинне рішення № 143 від 9 вересня 2008 року про оформлення права власності на спірний будинок на її ім'я в цілому; та черговими рішеннями фактично розділив даний будинок і позбавив її (заявника) права власності на ? частину такого. За результатами розгляду поданого нею позову Городоцьким районним судом Львівської області ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги та визнано незаконними і скасовано рішення виконавчого комітету Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області №30 від 10 березня 2009 року «Про скасування рішення №143 від 9.09.2008 р. виконкому Бартатівської сільської ради», визнано незаконним та скасовано рішення №31 від 10 березня 2009 року «Про оформлення права власності на садовий будинок», визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на ? садового будинку АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2 від 17 березня 2009 року, видане ОСОБА_3; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на власність на ? садового будинку АДРЕСА_1 серії НОМЕР_3 від 21 травня 2009 року, видане ОСОБА_2; стягнуто з Бартатівської сільської ради , виконавчого комітету Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області в користь ОСОБА_2 судові витрати. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 23 травня 2014 року у виді заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження чи передачі іншим особам належної йому на праві власності ? частини садового будинку АДРЕСА_1. Зазначене рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2014 року. Заявник вважає, що наведене вище є підставою для перегляду рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2013 року за нововиявленими обставинами.

Вважає, що обставиною для перегляду судового рішення від 4 лютого 2013 року є рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 липня 2014 року, яким встановлено, що рішення виконавчого комітету Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області від 10 березня 2009 року № 30 та № 31 визнані недійсними і ця обставина не була відома апеляційному суду на час ухвалення ним рішення від 4 лютого 2013 року. Відповідно до п.1 ч.2 ст.362 ЦПК України строк для подання заяви про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами обчислюється у випадках, встановленим пунктом 1 ч.2 ст. 361 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи. Отже, днем встановлення обставин, що мають істотне значення для справи є день набрання чинності рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25 липня 2014 року - 17 листопада 2014 року. Просить заяву задовольнити.

ОСОБА_3 та представник третьої особи, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просять заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи щодо наявності підстав перегляду рішення за нововиявленими обставинами; колегія суддів вважає, що заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами належить задовольнити.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 березня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали в рівних частках (по ? частці) земельну ділянку площею 0,1015 га для ведення садівництва у садово-городньому товаристві «Сокіл-3», розташовану у с.Бартатів Городоцького району Львівської області (т.1а.с.12). 22 травня 2008 року співвласникам земельної ділянки видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку (т.1 а.с.13).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області від 9 вересня 2008 року №143 вирішено оформити право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 на території Бартатівської сільської ради за ОСОБА_2, Городоцькому БТІ провести реєстрацію та видати свідоцтво на право власності ОСОБА_2.(т.1 а.с.95).

На підставі вказаного рішення 29 вересня 2008 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4 на нерухоме майно (садовий будинок АДРЕСА_1).

Виконавчим комітетом Бартатівської сільської ради Городоцького району 10 березня 2009 року прийнято рішення №30 «Про скасування рішення виконкому Бартатівської сільської ради №143 від 09.09.2008 року» (т.1 а.с.93).

Рішенням виконавчого комітету Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області №31 від 10 березня 2009 року «Про оформлення права власності на садовий будинок в садівничому товаристві «Сокіл-3» на території Бартатівської сільської ради» вирішено оформити право власності на спірний садовий будинок за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по ? частині будинку за кожним (т.1 а.с.94).

Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 17 березня 2009 року та серії НОМЕР_3 від 21 травня 2009 року, які видані на підставі рішення №31 від 10 березня 2009 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стали власниками (по ? частині кожен) садового будинку АДРЕСА_1.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Апеляційний суд Львівської області виходив з того, що сторони є співвласниками земельної ділянки та садового будинку.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року, задоволено позов ОСОБА_2 до Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, виконавчого комітету цієї ради, сільського голови с. Бартатів Городоцького району Львівської області А.Островського, з участю третіх осіб: КП Городоцьке РБТІ Львівської області, ОСОБА_3 Ухвалено визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 30 від 10 березня 2009 року «Про скасування рішення виконкому Бартатівської сільської ради № 143 від 9 вересня 2008р.»; визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету вказаної ради № 31 від 10 березня 2009 року «Про оформлення права власності на садовий будинок АДРЕСА_1, що знаходиться на території Бартатівської сільської ради»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на ? садового будинку АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2 від 17 березня 2009 року, видане ОСОБА_3; визнати недійсним свідоцтво про право власності на ? спірного садового будинку серії НОМЕР_3 від 21 травня 2009 року, видане ОСОБА_2

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 лютого 2015 року, власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (т.2 а.с.171-173).

Своє рішення в частині задоволення позову ОСОБА_3 апеляційний суд обґрунтовував тим, що позивач та ОСОБА_2 є співвласниками земельної ділянки та садового будинку, що стверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, а також свідоцтвами на нерухоме майно від 17 березня та 21 травня 2009 року, відповідно до яких спірний будинок належить ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ( по ? частині кожному).

На даний час є чинним судове рішення про скасування правовстановлюючих документів згідно з якими сторони є співвласниками спірного садового будинку. Вказаний будинок належить на праві власності ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 лютого 2015 року. Це спростовує факти, які покладені в основу

рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2013 року.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України підставами для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. У п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

На даний час наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким у встановленому законом порядку визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 30 від 10 березня 2009 року «Про скасування рішення виконкому Бартатівської сільської ради № 143 від 9 вересня 2008р.», визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету вказаної ради № 31 від 10 березня 2009 року «Про оформлення права власності на садовий будинок АДРЕСА_1, що знаходиться на території Бартатівської сільської ради»; визнано недійсним свідоцтво про право власності на ? садового будинку АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2 від 17 березня 2009 року, видане ОСОБА_3, та свідоцтво про право власності на ? спірного садового будинку серії НОМЕР_3 від 21 травня 2009 року, видане ОСОБА_2 Право власності на спірний садовий будинок зареєстровано за ОСОБА_2 Цим спростовуються факти, які покладені в основу рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2013 року.

Враховуючи те, що ці істотні обставини справи існували на час ухвалення апеляційним судом рішення у справі, проте стали відомі заявнику лише після набрання законної сили рішенням Городоцького районного суду Львівської області 17 листопада 2014 року, то вони є нововиявленими обставинами. Оскільки ці нововиявлені обставини спростовують факти, покладені в основу судового рішення та впливають на юридичну оцінку обставин, зазначених судом у рішенні, що переглядається, суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове судове рішення.

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

У п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» вказано, що оскільки статтею 307 ЦПК не передбачено права суду апеляційної інстанції передавати справу на новий розгляд, після скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, при новому розгляді справи суд керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главами ЦПК щодо апеляційного провадження та провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами. При цьому з урахуванням вимог статті 303 ЦПК апеляційний суд на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, досліджує обставини, що стали підставою для перегляду судового рішення, дає юридичну кваліфікацію фактичних обставин справи і ухвалює відповідне судове рішення у справі.

Згідно п.п. 1-4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішень і ухвал у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане. Тобто йдеться про обставини, які існували на момент вирішення справи, але з різних причин не були відомі заявникові.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 1991 року № 1 «Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» не можуть бути визнані нововиявленими обставинами нові обставини, тобто такі, що виникли чи змінилися після ухвалення судового рішення, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній (касаційній) скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог ст.10 ЦПК України.

Згідно з п.п. 3, 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України , є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених п.п.3, 4 ч.2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч.2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 362, 364 цього Кодексу.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені ч.2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч.2 ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Враховуючи наведене та те, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року, встановлені обставини, що є істотними для справи, та не були і не могли бути відомі на момент розгляду такої апеляційним судом, колегія суддів вважає за необхідне рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2013 року, - скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи (ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України). За приписами ст. 10 ЦПК України суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення Городоцького районного суду Львівської області від 7 червня 2012 року цим вимогам в повній мірі не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 16 квітня 1999 року, який розірвано рішенням суду 8 травня 2009 року (т.1 а.с.9,43). На праві спільної часткової власності їм належить земельна ділянка площею 0,1015 га, розташована на території Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, призначена для ведення садівництва. Земельна ділянка розташована на АДРЕСА_1. Придбана сторонами на підставі договору купівлі-продажу. Ці обставини сторонами не заперечуються та підтверджені належними і допустимими доказами, наведеними вище (т.1 а.с.12).

На вказаній земельній ділянці розміщено об'єкт нерухомого майна (садовий будинок та його складові частини). Власником об'єкту нерухомого майна є ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 лютого 2015 року (т.2 а.с.171-173).

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 8 травня 2009 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановлено відсутність у сторін належного до поділу спільного майна та відповідність обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження при розгляді справи (т.1 а.с.43). Ініціатором розірвання шлюбу сторін був ОСОБА_3 З позовом до суду він звернувся 21 січня 2009 року. У позовній заяві зазначив, що на протязі останніх п'яти років сторони не спілкуються, не підтримують подружніх відносин та не ведуть господарство (т.1 а.с.41-42).

17 січня 2008 року за ОСОБА_2 зареєстровано придбаний в розстрочку автомобіль ВАЗ 111930, держані номерні знаки НОМЕР_1, 2007 року випуску (т.1 а.с.46,57). З технічного паспорта цього автомобіля вбачається, що існує заборона його відчуження у зв'язку з кредитними зобов'язаннями власника, право на керування цим автомобілем має ОСОБА_3 (т.1а.с.47).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна подружжя, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України).

Згідно з п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спільного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

На підставі аналізу наведених вище доказів у їх сукупності та кожного окремо, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів придбання або будівництва сторонами спірного будинку, а також придбання автомобіля за спільні кошти під час ведення спільного господарства та існування сімейних відносин. Судовим рішенням встановлено, що майно створено і придбано в період, коли сторони не вели спільного господарства. Власником цього майна є відповідач, що стверджується правовстановлюючими документами, які не оскаржені та не скасовані.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками земельної ділянки площею 0,1015 га, розташованої на території Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, призначеної для ведення садівництва. Земельна ділянка розташована на АДРЕСА_1 (т.1 а.с.12).

Зміст ст.ст.316-319 ЦК України полягає в тому, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. У ст. 321 цього Кодексу закріплений конституційний принцип непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст.355,356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.369 ЦК України).

Частки сторін у спірній земельній ділянці визначені, кожному із співвласників належить ? її частина. Виділ часток співвласників в натурі не проведений.

Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом.

Відповідно до ст.364 ЦК (на яку посилався позивач як на підставу своїх вимог) співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Зазначена норма визначає порядок добровільного виділу співвласнику частки в натурі у спільному майні.

Згідно зі ст.367 ЦК України співвласники майна, що є у спільній частковій власності, мають право на його поділ у натурі.

Положеннями ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України визначено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 391 ЦК України.

Таким чином, встановлено, що позивач є співвласником спірної земельної ділянки і відповідач чинить йому перешкоди у користуванні такою. Відтак, вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягають до задоволення.

Разом з тим не підлягає до задоволення вимога про поділ спірної земельної ділянки між співвласниками, оскільки сторонами не надано доказів про можливість такого поділу та його варіанти. За приписами ст. 10 ЦПК України суд вживав заходів для сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права, обов'язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема, право на призначення експертиз. Сторони не виявили бажання скористатися такими правами.

Колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог про поділ спірного автомобіля з виплатою вартості його частки позивачеві, усунення перешкод у користуванні спірним будинком з наданням позивачеві ключів від дверей у вказаний будинок, встановлення порядку користування таким та вселення позивача у зазначений будинок.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст.307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 319,361,363,365 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2013 року, - задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 4 лютого 2013 року скасувати за нововиявленими обставинами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 7 червня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,1015 га, розташованою на території Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, кадастровий номер :09:000:0341.

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. З набранням законної сили цим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Головуючий

Судді