___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/931/15-ц
Провадження № 2/520/2119/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про захист прав споживача, розірвання договорів та стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27 січня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою про захист прав споживача; розірвання договору за № 30022558 від 26 травня 2014 року про приєднання до публічного договору за № 1 банківського вкладу від 20 січня 2014 року; стягнення з ПАТ «Імексбанк» суми вкладу за договором за № 30022558 від 26 травня 2014 року у розмірі 1000 грн.; розірвання договору за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки «VISA» для фізичної особи; стягнення з ПАТ «Імексбанк» суми грошових коштів, наявних на картковому рахунку за договором за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року у розмірі 132127 грн. 14 коп., 3% річних за порушення грошового зобов'язання в сумі 879 грн. 64 коп., та суми коштів, витрачених на сплату комісійних винагород іншим банківським установам за договором за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року у розмірі 334 грн. 00 коп., посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договори банківського вкладу та карткового рахунку, строк виконання за якими сплив, однак відповідач відмовляється виплатити грошові кошти, чим порушує умови договірних зобов'язань.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 01 листопада 2013 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір за № 999-00097206, за умовами якого банк відкриває на ім'я клієнта та обслуговує поточний рахунок за № 999-00097206, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів.

Згідно з п. 2.1. договору за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року, картка є власністю банку, який має право в будь-який момент припинити або призупинити дію картки, а також відмовити в її відновленні, заміни або у випуску нової картки. Строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні, картка дійсна до останнього дня місяця року, що вказано на ній.

Строк дії картки за договором за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року - до листопада 2015 року.

26 травня 2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір за № 30022558 про приєднання до публічного договору за № 1 банківського вкладу від 20 січня 2014 року, за умовами якого ОСОБА_1 передає банку, а банк приймає в депозит грошові кошти у розмірі 1000 грн., з відсотковою ставкою 25 % річних, з кінцевим терміном строку дії договору 25 лютого 2015 року.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

ОСОБА_1 виконав умови договору за № 30022558 від 26 травня 2014 року та перерахував банку грошові кошти в сумі 1000 грн., що підтверджується квитанцією за № 15274 від 26 травня 2014 року.

Згідно з випискою від 26 січня 2015 року, на картковому рахунку позивача за № 999-00097206 наявні грошові кошти в сумі 132127 грн. 14 коп.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до п. 9.4 договору за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року, на вимогу однієї зі сторін договір може бути розірваний у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п. 5 договору за № 30022558 від 26 травня 2014 року, підписанням цього договору ОСОБА_1 приймає умови та приєднується до публічного договору за № 1 банківського вкладу від 20 січня 2014 року АТ «Імексбанк».

Відповідно до п. 6.4.1 публічного договору за № 1 банківського вкладу від 20 січня 2014 року, вкладник має право звернутись до банку з письмовою вимогою про повернення вкладу або його частини до закінчення строку розміщення вкладу, вказаного в договорі про приєднання до договору, за 31 календарний день. При цьому проценти по вкладу за фактичний/поточний з дня останньої пролонгації термін зберігання коштів на вкладному рахунку банк перелічує та сплачує вкладнику в розмірі 20 % від суми нарахованих процентів по вкладу, якщо інше не передбачено депозитним продуктом/договором про приєднання до договору. У разі дострокового повернення вкладу, укладеного на строк до 1 одного місяця включно, а також вкладу у банківських металах, сплата процентів вкладнику не здійснюється.

28 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Імексбанк» з письмовими заявами про розірвання договорів за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року та за № 30022558 від 26 травня 2014 року, та повернення грошових коштів. Однак ПАТ «Імексбанк» не відреагував на вказані звернення.

Судом встановлено, що 25 лютого 2015 року закінчився термін дії договору банківського вкладу за № 30022558, однак ПАТ «Імексбанк» не повернув грошові кошти позивачеві.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Суд вважає, що договори за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року та за № 30022558 від 26 травня 2014 року у зв'язку з їх невиконанням та порушенням умов з боку ПАТ «Імексбанк» підлягають розірванню.

Стягненню з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають грошові кошти за договором за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року у розмірі 132127 грн. 14 коп. та за договором за № 30022558 від 26 травня 2014 року в сумі 1000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних від простроченої суми за договором за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року у розмірі 879 грн. 64 коп.

У зв'язку з порушенням ПАТ «Імексбанк» умов договору за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року, ОСОБА_1 був вимушений звертатись до інших фінансових установ за отриманням послуг зі зняття грошових коштів з карткового рахунку, у зв'язку з чим з нього було стягнуто комісійну винагороду у загальному розмірі 334 грн., що підтверджується витягом з контракту за № 999-00097206 за період з 01 жовтня 2014 року по 07 листопада 2014 року.

Стягненню з ПАТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають грошові кошти у загальному розмірі 334 грн.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні,

на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

До суду надано договір про надання юридичної допомоги та квитанцію про сплату грошових коштів за вказаним договором у розмірі 4000 грн.

Позивачем не надано до суду графіку погодинної роботи адвоката з розрахунком вартості погодинної роботи, що унеможливлює встановити, з чого складається сплачена сума 4000 грн. за надання правової допомоги, тому немає підстав для присудження зазначеної суми.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за № 3674-VI від 8.07.2011 року, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. За подання позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, яка складає 1218 грн. (1218 * 0,2 = 243,60), та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати (1218*3 = 3654).

Стягненню з ПАТ «Імексбанк» у дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви, що містить майновий характер, у розмірі 1343 грн. 41 коп., та що містить немайновий характер - 243 грн. 60 коп., у загальному розмірі 1587 грн. 01 коп.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 76, 88, 212 - 215 ЦПК України, ст. 526, 530, 610, 625, 651, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про захист прав споживача, розірвання договорів та стягнення грошових коштів за договорами банківських вкладів задовольнити.

Розірвати договір за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки «VISA» для фізичної особи, укладений між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», код за , на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, отримувач - НОМЕР_2, рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», код за 0, МФО 305299, грошові кошти за договором за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року у розмірі 132127 (сто тридцять дві тисячі сто двадцять сім) грн. 14 (чотирнадцять) коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», код за , на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, отримувач - НОМЕР_2, рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», код за 0, МФО 305299, три відсотки річних за порушення умов договору за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року у розмірі 879 (вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 64 (шістдесят чотири) коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», код за , на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, отримувач - НОМЕР_2, рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», код за 0, МФО 305299, грошові кошти у відшкодування сплачених комісійних винагород за договором за № 999-00097206 від 01 листопада 2013 року у розмірі 334 (триста тридцять чотири) грн. 00 коп.

Розірвати договір за № 30022558 від 26 травня 2014 року про приєднання до публічного договору за № 1 банківського вкладу від 20 січня 2014 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», код за , на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, отримувач - НОМЕР_2, рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», код за 0, МФО 305299, суму банківського вкладу за договором за № 30022558 від 26 травня 2014 року про приєднання до публічного договору за № 1 банківського вкладу від 20 січня 2014 року у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», код за , у дохід держави судовий збір у загальному розмірі 1587 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят сім) грн. 01 (одна) коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Пучкова І. М.