Справа № 464/37/15-ц
пр.№ 2/464/455/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

14.04.2015 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

при секретарі Троцюк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ частки квартири, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 1991 року він разом з дружиною та двома синами проживає в квартирі № 42, що по вул. Г. Хоткевича, 24 у м. Львові. Вказана квартира належить його сімї на праві спільної сумісної власності та сторонніх осіб у ній не було. З 1991 року за домовленістю з членами сімї він постійно проживає у кімнаті площею 11,3 кв.м., утримує її та робить ремонт. Крім того, він з дружиною проживають в різних кімнатах та не ведуть спільного господарства. Оскільки важко хворіє, тому вбачає потребу в ізолюванні від інших членів сімї в окремій кімнаті з балконом. З урахуванням наведеного, позивач просив суд виділити йому в спірній квартирі кімнату площею 11,3 кв.м.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири № 42, що по вул. Г. Хоткевича, 24 у м. Львові. При цьому, 3/4 частини квартири належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, а 1/4 частина належить ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності. Вказане підтверджується копією довідки ОКП Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 10.01.2014 року № 3/120.

Згідно з технічним паспортом від 20.01.2014 року спірна квартира складається з чотирьох кімнат житловою площею 51,2 кв.м. (1 кімната 10,8 кв.м., 2 кімната 11,3 кв.м., 3 кімната 8,4 кв.м., 4 кімната 20,7), кухні площею 8,6 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., коридору площею 13,6 кв.м., комірки площею 1,2 кв.м., а загальною площею 81,6 кв.м.

У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як зазначає ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи те, що право власності на спірну квартиру оформлено на чотирьох співвласників, при цьому частка ОСОБА_5 визначена та становить 1/4 спірної квартири, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1.

Судом встановлено, між позивачем та відповідачами виникають суперечки з приводу порядку володіння та користування спірною квартирою.

Так, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.01.2013 року у справі № 2-4/11 встановлено порядок користування квартирою № 42 в будинку № 24 по вул. Г.Хоткевича у м. Львові, за яким ОСОБА_5 виділено в користування житлову кімнату площею 11,5 кв.м., а ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - житлові кімнати площею 11 кв.м., 8,4 кв.м. та 20,7 кв.м., кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишено в спільному користуванні.

Крім того, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16.12.2014 року у справі №464/9585/14-ц встановлено порядок користування квартирою № 24 в будинку № 42 по вул. Г.Хоткевича у м. Львові, за яким ОСОБА_2 виділено в користування окрему кімнату житловою площею 10, 8 кв.м., ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кімнати житловою площею 8,4 кв.м. та 20, 7 кв.м.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 10.12.2015 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_5 визнано такою, що втратила право на користування квартирою №42 за адресою: м. Львів, вул. Хоткевича, 24.

У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд вправі задовольнити вимоги члена сімї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сімї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за жилу площу, що припадає на нього.

Оскільки позивач є співвласником спірного жилого приміщення, володіє 1/4 частиною квартири, то має право на володіння та користування своєю часткою у спільному майні.

Виходячи з загальної житлової площі квартири, яка складає 51,2 кв.м., та з урахуванням розміру часток співвласників, на позивача та відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 припадає по 12,8 кв.м. площі, тому виділення позивачу окремої кімнати площею 11,3 кв.м., яка перебувала в користуванні ОСОБА_5 і яка визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в спірній чотирикімнатній квартирі є обґрунтованим варіантом встановлення порядку користування спірною квартирою.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 319, 321, 355, 356, 358, 366, 368, 369, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділ частки квартири задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 кімнату площею 11,3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий Шашуріна Г. О.