Провадження №2/592/321/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 року м.Суми

Ковпаківський райсуду м. Суми в складі головуючого судді Алфьорова А.М., при секретарі Літовченко С.М., розглянувши цивільну справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної протиправними діями, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що звернувся із заявою до слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області, про вчинене кримінальне правопорушення від 30.08.2013 р., по факту того, що 30.08.2013 р. приблизно 09 год. 00 хв., знаходячись на території підприємства «Турбомаш» за адресою: м. Суми вул. Кірова буд. № 98 А отримав тілесні ушкодження у вигляді забою поперечного відділу хребта, забою лівого ліктєвого суглоба, садини лівої кисті, внаслідок того, що його штовхнув на асфальт гр. ОСОБА_3

Слідчим СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області від 05.09.2013 р. було надано доручення про проведення слідчих дій у порядку ст.40 КПК України для СДІМ СМВ УМВС в Сумській області. Процесуальним рішенням старшого слідчого СВ Сумського МВ С.І.Пшеничного від 29 січня 2014 року, було закрито кримінальне провадження згідно ч.1 ст.125 КК України та п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу злочину в діях директора ТОВ «Турбомаш» ОСОБА_2

Факт заподіяння йому тілесних ушкоджень можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які відвозили позивача до лікарні, а також результати слідчого експерименту щодо нанесення тілесних ушкоджень, що були зафіксовані на фото. Також є медичні довідки щодо заподіяння тілесних ушкоджень, які були нанесені відповідачем.

Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу було заподіяно матеріальний збиток у розмірі 300 грн. Дана сума збитку полягає у грошових витратах на лікування після травм, отриманих в результаті протиправної поведінки директора ТОВ «Турбомаш» ОСОБА_2

Зазначену матеріальну шкоду було завдано за таких обставин: 30 серпня 2013 року приблизно 09 год. 00 хв. позивач разом з головним спеціалістом держсанепідемслужби ОСОБА_8, знаходились на території підприємства «Турбомаш» за адресою : м. Суми вул. Кірова б. 98А. Допитана в якості свідка гр. ОСОБА_7 пояснила, що працює охоронцем в ТОВ «Турбомаш» на протязі 3-х років, її зміна починається з 09 год. ранку. З 29.08.2013 р. по 30.08.2013 р. вона була на зміні. Коли в дзвінок вхідних дверей подзвонили невідомі, які представилися працівниками. Після дзвінка, директор ТОВ «Турбомаш» ОСОБА_2 сам вийшов до них. Директор дозволив увійти на підприємство тільки представнику санстанції ОСОБА_8, не пустивши при цьому позивача. ОСОБА_1 пішов слідом за директором та представником з СЕС. ОСОБА_8 почав ставити запитання ОСОБА_2, на що останній давав неправдиві відповіді. Побачивши позивача на території підприємства, між ним та директором виникла сварка, внаслідок якої ОСОБА_2 завдав позивачу тілесних ушкоджень.

Неправомірними діями директор ТОВ «Турбомаш» ОСОБА_2 завдав моральну та матеріальну шкоду. Моральна шкода полягає у приниженні гідності внаслідок завдання тілесних ушкодженнях, які були заподіяні неправомірними діями ОСОБА_2, в порушенні нормальної життєдіяльності внаслідок необхідності лікування, образи честі та гідності.

Протиправними діями відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду. З 30.08.2013 р. до 09.09.2014 р. позивач мусив ходити у лікарню і витрачати гроші на відновлення свого здоров'я.

Враховуючи викладене позивач просить суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку у розмірі 300 грн. та моральну шкоду у сумі 1000 грн.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, заяв та клопотань не надавав.

Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6 пояснили, що дійсно 30 серпня 2013 р. відвозили позивача до лікарні після суперечки з відповідачем.

ОСОБА_5 особисто не бачив конфлікт між сторонами, лише зі слів позивача дізнався про виниклий конфлікт.

ОСОБА_6 бачив, як ОСОБА_2 штовхнув ОСОБА_1, після чого останній впав на землю

Суд вислухавши думку позивача, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що підлягають відмові.

29 січня 2014 р. старшим слідчим СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0005984 від 30.08.2013 р. у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в діях ОСОБА_2 /а.с. 4-6/.

Згідно вказаної постанови, 30 серпня 2013 р. близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 знаходячись на території підприємства «Турбомаш» за адресою: м. Суми вул. Кірова буд. № 98 А отримав тілесні ушкодження у вигляді забою поперечного відділу хребту, забій лівого ліктєвого суглоба, садна лівої кисті, внаслідок чого, що його штовхнув на асфальт ОСОБА_3

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під приниженням честі та гідності фізичної особи потрібно розуміти поширення недостовірної інформації про таку особу, членів її сім'ї або близьких родичів, внаслідок чого вона зазнала фізичних чи душевних страждань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, позивачем не надано суду будь-яких доказів факту завдання та існування моральної шкоди, не визначено, з яких саме міркувань позивач виходить, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 1000 грн., чому саме ця сума є відповідним відшкодуванням.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У реальні збитки включається фактична оцінка тих матеріальних втрат, які зазнала особа, а також ті додаткові витрати, яких зазнала чи повинна (може) зазнати особа для поновлення цивільного права для повернення до первісного стану, тобто стану, що передував порушенню.

Відповідно до ч.2-3 ст. 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Позивач звертаючись до суду з вимогою про стягнення матеріального збитку, не скористався вказаним правом, відповідно суд не вбачає підстав в задоволенні вимоги про відшкодування матеріального збитку у розмірі 300 грн.

Керуючись ст.10,11,15,59,60,6163,79,83,84,208,209,212-215,223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної протиправними діями, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя: А.М. Алфьоров