У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І., Олійник А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» - Федорюк Ірини Ігорівни - на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» (далі - ПАТ «Фольксбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з них солідарно 11 398,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 135 067 грн 60 коп., та судовий збір у розмірі 1 470 грн 70 коп.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 26 травня 2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № KF 49369, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 39 226 доларів США, терміном до 26 травня 2016 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.

Для забезпечення виконання кредитного договору між банком і ОСОБА_7 укладено договір поруки від 26 травня 2008 року № РО 94079.

Усупереч нормам цивільного законодавства та умов кредитного договору відповідач ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, не повернула отримані кошти та не сплатила нараховані відсотки згідно зі встановленим графіком.

У зв'язку із чим банк просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року, позов ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2008 року № KF 49369 у розмірі 11 398,11 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 135 067 грн 60 коп., та 1 465 грн 38 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «ВіЕс Банк» - Федорюк І.І. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень суду із ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до статуту ПАТ «ВіЕс Банк» останнє є правонаступником ПАТ «Фольксбанк», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Фольксбанк» (далі - ВАТ «Фольксбанк»), яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Електрон Банк» (далі - ВАТ «Електрон Банк» (а. с. 64-65) .

26 травня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_6 укладений кредитний договір № KF 49369, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 39 226 доларів США з кінцевим терміном погашення не пізніше 26 травня 2016 року, зі сплатою 12 % річних (а. с. 9-12).

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору позичальник зобов'язується починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, здійснювати повернення кредиту щомісячно частинами у сумі не менше 409 доларів США, у строк не пізніше останнього робочого дня.

Згідно з розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту від 26 травня 2008 року (додаток 1 до цього договору) розмір суми процентів, що підлягає сплаті за користування кредитом, становить 19 080,52 доларів США (а. с. 13).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки від 26 травня 2008 року, відповідно до умов якого останній поручився за виконання зобов'язань позичальника (а. с. 19-20).

Відповідно до п. 4.2 вказаного договору порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

27 лютого 2009 року між ВАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити строк сплати позичальником частин кредиту та внести відповідні зміни до графіка погашення кредиту.

Згідно з розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту від 27 лютого 2009 року (додаток б/н до кредитного договору) розмір суми процентів, що підлягає сплаті за користування кредитом, з урахуванням умов додаткової угоди становить 19 093,76 доларів США (а. с. 14, 15).

Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору між ВАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_6 від 29 квітня 2009 року сторони дійшли згоди змінити строк сплати позичальником частин кредиту та внести відповідні зміни до графіка погашення кредиту.

Згідно з розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту від 29 квітня 2009 року (додаток б/н до кредитного договору) розмір суми процентів, що підлягає сплаті за користування кредитом, з урахуванням умов додаткової угоди становить 20 155,04 доларів США (а. с. 16-17).

При цьому згода поручителя ОСОБА_7 на зміну основного зобов'язання на підставі вказаної додаткової угоди до кредитного договору відсутня.

Позичальник ОСОБА_6 умови договору належно не виконувала.

Відповідно до протоколу проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 19 серпня 2013 року автомобіль «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, який належав на праві власності ОСОБА_6, продано за 78 306 грн 20 коп. (а. с. 74-75).

Згідно з розрахунком заборгованості, за виключенням коштів, отриманих від реалізації автомобіля, станом на 31 березня 2014 року сума заборгованості становила 11 398,11 доларів США, з яких 9 385,12 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 949,23 доларів США - нараховані та несплачені проценти за користування кредитними коштами, 1 063,76 доларів США - нарахована пеня (а. с. 144, 156-158).

Задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_6 та відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач ОСОБА_6 належним чином не виконує свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку, а припинення поруки відбулося внаслідок збільшення розміру відповідальності поручителя ОСОБА_7 без його згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, проте є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення суми процентів, що підлягає сплаті за користування кредитом, після укладення додаткових угод, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2012 року № 6-73цс12, яка за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Суд, встановивши, що згідно з розрахунками орієнтовної сукупної вартості кредиту від 26 травня 2008 року, від 27 лютого 2009 року та 29 квітня 2009 року розмір суми процентів, що підлягає сплаті за користування кредитом, після укладення указаних додаткових угод до кредитного договору збільшився відповідно з 19 080,52 до 19 093,76 та до 20 155,04 доларів США, а згода поручителя ОСОБА_7 на зміну основного зобов'язання на підставі додаткової угоди до кредитного договору від 29 квітня 2009 року відсутня, керуючись ч. 1 ст. 559 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки внаслідок збільшення розміру відповідальності поручителя ОСОБА_7 без його згоди.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає змісту ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» - Федорюк Ірини Ігорівни - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник