Справа № 370/1961/14-ц Головуючий у І інстанції Косенко А.В.
Провадження № 22-ц/780/955/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 09.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою начальника відділу державної виконавчої служби Менського районного управління юстиції в Чернігівській області Міщенка Є.О. на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_3, боржник: ОСОБА_4, заінтересована особа: відділ державної виконавчої служби Менського районного управління юстиції в Чернігівській області на бездіяльність державного виконавця, -

встановила:

ОСОБА_3 (далі - заявник) звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області та просив суд визнати бездіяльність державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області Бухна Артема Миколайовича - неправомірною та зобов'язати виконуючого обов'язки начальника ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області Кадикову Л.П., усунути порушених прав та інтересів стягувача, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що на примусовому виконанні ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області перебуває виконавчий лист № 2 - 211/11, виданий Макарівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 коштів, отриманих при виконанні договору доручення.

Проте, з присудженої до стягнення суми в розмірі 9 120 (дев'ять тисяч сто двадцять) гривень 00 коп. з боржника - ОСОБА_4, примусово нічого не було стягнуто.

Під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження заявнику стало відомо, що державний виконавець ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області з 26.03.2013 по час звернення до суду, не вчинив жодних виконавчих дій з примусового виконання судового рішення (виконавчого листа) передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано бездіяльність державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області Бухна Артема Миколайовича при здійсненні виконавчого провадження ВП № 37179303 під час виконання заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 15 липня 2011 року в цивільній справі № 2-211/11 яким було стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 9 120 грн. отриманого при виконанні договору доручення - неправомірним.

Зобов'язано виконуючого обов'язків начальника ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області Кадикову Л.П., задовольнити вимогу ОСОБА_3 щодо усунення його порушених прав та інтересів як стягувача, усунути порушення при здійсненні виконавчого провадження ВП № 37179303 під час виконання заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 15 липня 2011 року в цивільній справі № 2-211/11 яким було стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 9 120 грн. отриманого при виконанні договору доручення.

В апеляційній скарзі ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні скарги відмовити повністю.

Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як на думку апелянта, державним виконавцем було вжито всіх необхідним заходів, передбачених законодавством з метою виконання рішення суду.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, відповідно до правил ст.303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив із того, що зі сторони державного виконавця не було вчинено дій, які були спрямовані на виконання судового рішення боржником у добровільному чи примусовому порядку, не вжито ніяких заходів з приводу обмеження боржника у праві виїзду за кордон, тощо.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на примусовому виконанні ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області перебуває виконавчий лист № 2 - 211/11, виданий Макарівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 9 120 (дев'ять тисяч сто двадцять) гривень 00 коп.

Постановою державного виконавця ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області від 26 березня 2013 року, на підставі вищезазначеного виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження ВП № 37179303.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Проте як вбачається з матеріалів виконавчого провадження копія постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника не направлялась, що суперечить вищезазначені нормі Закону та про бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання ним зобов'язань за рішенням.

Згідно ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що державний виконавець ВДВС Менського районного управління юстиції в Чернігівській області жодних дій з приводу примусового виконання судового рішення (виконавчого листа) чи обмеження пересування боржника, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» не вчинив.

Таким чином, судом постановлено оскаржену ухвалу з додержанням вимог закону, передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем було вжито всіх заходів примусового виконання рішень, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, 26.03.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк для самостійного виконання до 02.04.2013 року та зі спливом визначеного строку, лише 02.06.2014 року державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника були направлені запити до відповідних реєструючи органів.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в ухвалі суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи скаргу повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, дійшов правильного висновку про задоволення скарги і постановив ухвалу з додержанням вимог закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу начальника відділу державної виконавчої служби Менського районного управління юстиції в Чернігівській області Міщенка Є.О. відхилити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :