АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/3137/15 Справа: 642/9337/14-ц Категорія: "інші справи" Головуючий 1 інстанції: Клименко О.І. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2014 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії (рішення) державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області Ізотова Павла Петровича, зацікавлена особа ОСОБА_5,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із названою скаргою, обґрунтування якої зазначав, що рішенням суду від 21 листопада 2012 року було солідарно стягнуто з нього та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки у розмірі 25206 грн., у відшкодуванні моральної шкоди - 2000 грн. та судові витрати. На виконання вказаного рішення Ленінським районним судом м. Харкова 19 грудня 2012 року було видано виконавчий лист. 21 жовтня 2014 року представник заявника ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та дізнався про відкриття провадження та про накладення арешту на все майно боржника. ОСОБА_3 вважає, що вказані постанови є незаконними, оскільки винесені із порушенням ЗУ "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, у зв'язку з чим просив визнати незаконними та скасувати постанову № 40487727 від 04 серпня 2014 року старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ в Харківській області Ізотова П.П. та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 16 жовтня 2014 року, зупинити виконавче провадження № 40487727 з виконання виконавчого листа № 2024/6913/12, 2/2024/1682/12 від 19 грудня 2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова суду від 21 листопада 2012 року було солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 25206 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, судові витрати на правову допомогу у розмірі 1616 грн. та судовий збір у сумі 302 грн.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який був надісланий до відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області. Однак після отримання відомостей про отримання доходів боржником ОСОБА_3 ОСОБА_5 звернулася із заявою до виконавчої служби з проханням направити виконавчий лист про стягнення з боржника за місцем його роботи (а.с.87).

Після цього виконавчий лист було передано на виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в Харківській області, оскільки за відомостями боржник ОСОБА_3 отримує дохід у ТОВ виробнича фірма "Полімер".

Відповідно до ст.68 ЗУ "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Таким чином, державним виконавцем винесено постанову № 40487727 від 04 серпня 2014 року, у якій запропоновано проводити утримання з усіх видів заробітку, що належить ОСОБА_3 до погашення ним боргу за рішенням суду після отримання 25 квітня 2013 року заяви від стягувача ОСОБА_5 про направлення виконавчого документу за місцем роботи боржника ОСОБА_3 (а.с.87).

Зазначена постанова державного виконавця відповідає ЗУ "Про виконавче провадження" , а також відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, в якій, зокрема, передбачено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі (пункт 7.3).

Згідно п. 7.3.1 вказаної Інструкції постанова містить: повне найменування та місцезнаходження підприємства, установи, організації, прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи чи фізичної особи - підприємця, до якої направляється постанова, та її місце проживання;) порядок стягнення суми боргу; розмір відрахувань; реквізити рахунку, на який необхідно перераховувати утримані кошти, або адресата у разі перерахування коштів поштовим переказом; вимогу щодо направлення звітів про здійснені відрахування та виплати із зазначенням періодичності подання звітів та адреси, на яку необхідно направляти звіти. Постанова підписана державним виконавцем та скріплена печаткою органу ДВС (п.7.3.2) (а.с.65).

Як вбачається з матеріалів справи 16 жовтня 2014 року державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3 в межах суми боргу, про що винесено постанову № 40487727 (а.с.73).

За правилами п.5 ч.3 ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Оскільки боржником ОСОБА_3 рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2012 року суду не виконано, грошові кошти на користь стягувача ОСОБА_5 не сплачено, 16 жовтня 2014 року державним виконавцем і було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Крім того, обов'язковість судових рішень є одним із принципів цивільного судочинства і закріплений у ст.14 ЦПК України та , в якій , зокрема, зазначено , що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, під приємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, оскаржувані заявником ОСОБА_3 постанови державного виконавця були прийняті відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, в межах повноважень державного виконавця і прав заявника даними постановами порушено не було.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної інстанції висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 11 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді