Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Товтін Г.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

адвоката Курах Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Посилається на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 22.08.2012 р. У будинку зареєстровані члени її сім'ї, а саме чоловік ОСОБА_4, діти ОСОБА_1, ОСОБА_5 та її брат - відповідач ОСОБА_3 Відповідач з дня його реєстрації та по даний час в зазначеному будинку не проживав та не з'являється. Оскільки за вказаною адресою відповідач не проживає, у неї виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, чим порушуються її права, тому вона змушена звернутися до суду. Просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку в її будинку.

Позивачка та її адвокат в судовому засіданні позов підтримали посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 9, 11).

В будинку також значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_3, що стверджується письмовим повідомленням відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області від 22.09.2014 р. за № 15403 (а.с. 13).

Відповідач ОСОБА_3 у зазначеному будинку не проживає понад один рік, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не проживає у належному позивачці житловому будинку № 15 по вул. Дарвіна в м. Ужгород понад один рік і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали йому проживати у даному будинку не наведено, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житлом в будинку, що належить позивачці.

Що стосується зняття його з реєстраційного обліку, то відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, який набрав чинності з 15 січня 2004 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації може бути здійснено за зверненням іншої особи на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку.

Згідно до ст. 16 цього Закону місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою, вважається зареєстрованим.

Оскільки після визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом у будинку № 15 по вул. Дарвіна в м. Ужгород позивачка не зверталася з вимогами до органу реєстрації про зняття відповідача з реєстраційного обліку і їй не відмовлялося в цьому, то зазначену вимогу суд вважає передчасною.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати в сумі 243.6 грн. сплаченого судового збору.

Тому, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 7, 16 Закону України «Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні» суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1, Ужгородського району Закарпатської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.