РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/3795/15-ц

2/643/2314/15

06.04.2015 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - Скотаря А.Ю.;

при секретарі - Кречетовій М.А.;

за участю представника позивача - Лялина В.М.;

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові розглянув цивільну справу за позовом Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

КСП «Харківгорліфт» (далі Підприємство) звернулось до суду з позовною заявою в якій зазначило, що в 2007-2010 роках відповідач мешкала в квартирі АДРЕСА_1, користувалась послугами з утримання будинку та прибудинкової території, які надавались КП «Жилкомсервіс», однак не в повній мірі сплачувала їх, в зв'язку з чим за вказаний період часу виникла заборгованість в розмірі 1407,82 грн.

Частково борг погашено платежами, здійсненими в липні 2012 року на суму 50 грн., в грудні 2012 року - 60 грн., в березні 2013 року - 10 грн., що свідчить про визнання відповідачем боргу.

Згідно договору про відступлення прав вимоги № 21 від 14.06.2010 позивач придбав у КП «Жилкомсервіс» права вимоги до споживачів послуг останнього, в тому числі до відповідача, отже просить задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 1287,82 грн.

В суді представник позивача підтримав заявлений позов, проте просив зменшити суму заборгованості, яка підлягає стягненню, на 100 грн., так як відповідачка додатково сплатила в березні 2015 року на погашення боргу 100 грн. та застосувати до спірних правовідносин норми, що передбачають переривання перебігу позовної давності.

Під час дачі пояснень відповідачка позов визнала частково, а саме в сумі 28,70 грн., мотивуючи згодою оплатити 10% від загальної суми заборгованості, враховуючи, що 100 грн. вона вже сплатила в березні 2015 року. Разом з тим зазначила, що платежі в липні та грудні 2012 року, березні 2013 року та березні 2015 року вона сплачувала в рахунок чергових платежів, а загальний борг не визнає, бо він за межами трирічного строку. Виступаючи в судових дебатах зазначила, що взагалі не визнає пред'явлений позов.

Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: відповідач мешкає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з 1980 року (а.с. 6).

За період з 01.03.2007 року по 01.06.2010 рік заборгованість відповідача перед КП «Жилкомсервіс» за надані послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території склала 1407,82 грн. (а.с. 7, 8).

Право вимоги до відповідача відступлене КП «Жилкомсервіс» позивачу відповідно до договору № 21 про відступлення права вимоги від 14.06.2010 (а.с. 9-12).

Сторонами не заперечується, що в липні 2012 року, грудні 2012 року, березні 2013 року та березні 2015 року відповідач сплатила на користь КП «Жилкомсервіс» 50 грн., 60 грн., 10 грн. та 100 грн. відповідно, отже загальна сума заборгованості на тепер складає 1187,82 грн.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - у відповідності зі звичаями ділового обігу чи іншими вимогами, які звичайно пред'являються.

Відповідно до вимог ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами і наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

З погляду на вищевикладене можна зробити висновок, що вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, разом з тим задоволенню вони не підлягають, так як знаходяться поза межами позовної давності. Підстав для застосування положень ст. 264 ЦК України суд не вбачає, так як оплата чергових платежів, чи платежів за минулий період не свідчить про визнання відповідачем всього боргу за минулий період, про що ОСОБА_2 і зазначила в суді.

Відповідно до положень ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони в спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Договір про відступлення права вимоги укладений 14.06.2010, проте до суду позивач звернувся лише в грудні 2014 року (з заявою про видачу судового наказу), а з позовом - 12.03.2015, тобто поза межами строку позовної давності.

Враховуючи викладене вище позовні вимоги мають бути залишені без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 67-68 ЖК України, ст. 264, 267, 526 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той самий строк з моменту отримання його копії.

Суддя А.Ю. Скотар