РІШЕННЯ

Іменем України

12.03.2015 р. Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у судовому засіданні м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

з участю третіх осіб: П'ятої Львівської нотаріальної контори, приватного нотаріуса Магировської Олени Вікторівни

про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

позивач звернувся в суд із позовом в якому просить визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири за адресою АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та земельну ділянку площею 0,0546 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого у Скнилівській сільській раді в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №2057 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги мотивують тим, що квартира АДРЕСА_4 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно - 1/3 частина квартири АДРЕСА_4 та земельна ділянка площею 0,0546 га розташована на території Скнилівської сільської ради, що

17 грудня 2008 року ОСОБА_7 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за №2649, згідно якого ОСОБА_7 зробив таке розпорядження: належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_4, а також все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на, що він за законом матиме право, заповів онукові ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. На час смерті спадкодавця, останнім право власності не було оформлено належно на майно по смерті ОСОБА_7, а саме право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 та право власності на земельну ділянку площею 0,0546 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради.

Інших спадкоємців на спадкове майно після смерті померлого ОСОБА_5 є відсутні, оскільки заповіту ОСОБА_5 не залишив, інші спадкоємці не прийняли спадщину, відповідно її син ОСОБА_2, як син спадкодавця є єдиним спадкоємцем першої черги.

Внаслідок чого за її заявою відкрито спадкову справу №35/2014 у приватного нотаріуса відносно майна спадкодавця гр.ОСОБА_5. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 - батька малолітнього ОСОБА_2, з відсутністю документу, що підтверджує реєстрацію права власності на це майна, та запропоновано звернутися до суду за визнанням права власності в порядку спадкування. Оскільки не можуть отримати від нотаріуса свідоцтво про прийняття спадщини на спадкове майно, а тому вважає, що право та інтереси дитини порушені як спадкоємця, а тому змушені звертатися до суд за захистом такого. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що малолітній ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_5. При цьому відповідач, яка батько спадкодавця не претендує на майно, оскільки 1/3 частина квартири АДРЕСА_4 та земельна ділянка площею 0,0546 га розташована на території Скнилівської сільської ради має належити дитині. Просить позов задовольнити.

Треті особи у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив представник позивач та представник відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно - 1/3 частина квартири АДРЕСА_4 та земельна ділянка площею 0,0546 га розташована на території Скнилівської сільської ради, що

17 грудня 2008 року ОСОБА_7 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за №2649, згідно якого ОСОБА_7 зробив таке розпорядження: належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_4, а також все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на, що він за законом матиме право, заповів онукові ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. На час смерті спадкодавця, останнім право власності не було належно оформлено на майно по смерті ОСОБА_7

Інших спадкоємців на спадкове майно після смерті померлого ОСОБА_5 є відсутні, оскільки заповіту ОСОБА_5 не залишив, інші спадкоємці не прийняли спадщину, відповідно її син ОСОБА_2, як син спадкодавця є єдиним спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання представником відповідачами позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від 11 прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З повідомлення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Магировської О.В. від 18.02.2015 року вбачається, що останньою відкрито за заявою ОСОБА_1 спадкову справу №35/2014 відносно майна спадкодавця гр.ОСОБА_5 проте видати свідоцтво про право на спадщину не може через те, що відсутній документ, що підтверджує реєстрацію права власності на це майна, та вказано, що слід звернутися до суду за визнанням права власності в порядку спадкування.

Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки при житті ОСОБА_5 належно не оформив спадкове майно після смерті ОСОБА_7, а саме право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 та право власності на земельну ділянку площею 0,0546 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради, тому неповнолітній ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_11, не може оформити право власності на вищевказану спадкове майно після смерті ОСОБА_5 з приводу чого отримана була відмова.

У відповідності до положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно.

Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.292 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що визнання права власності на квартиру в порядку спадкування є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись статтями 3, 4, 8, 10, 11, 15, 30, 57-60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 4, 15, 16, 321, 328, 383, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1258, 1259-1262,1267 -1270, 1297 Цивільного кодексу України, суд,- -

вирішив:

позов задовольнити

Визнати за ОСОБА_2, (зареєстрований за адресою: 79057, АДРЕСА_2) право власності на 1/3 частку квартири за адресою АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2, (зареєстрований за адресою: 79057, АДРЕСА_3) право власності на земельну ділянку площею 0,0546 га, яка розташована на території Скнилівської сільської ради, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого у Скнилівській сільській раді в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №2057 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.