Справа № 464/576/15-ц
пр.№ 2/464/549/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі :

головуючого-судді Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно заповіту ОСОБА_3, посвідченим 25 жовтня 1994 року державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Головацькою Х.С., зареєстрованим в реєстрі за НОМЕР_1, спадкоємець ОСОБА_1 має право на оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_3 померла. Після смерті спадкодавця вона прийняла спадщину, оскільки проживала в спірній квартирі як на момент смерті спадкодавця, так по даний час. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №315 від 22.08.2014р. їй надано дозвіл на оформлення спадщини, оскільки в квартирі проживають неповнолітні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 Вона звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки внаслідок зміни нумерації будинків по АДРЕСА_2, змінилася адреса квартири, яку їй заповіла ОСОБА_3, а саме багатоквартирному будинку АДРЕСА_2. Так, вже на час посвідчення заповіту спірна квартира мала нову офіційну адресу - квартира АДРЕСА_2, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 25.08.1994р. виданим на підставі розпорядження від 23.08.1994р. №2170, технічним паспортом на квартиру складеним 26 липня 1994 року, довідкою Будинкоуправління №1 КЕЧ району №1/588 від 19.02.2003р., в якій зазначено, що нумерація будинку АДРЕСА_2 змінена рішенням №484 від 11 листопада 1984 року. А відтак, у заповіті допущено помилку, оскільки мабуть на час нотаріального посвідчення заповіту спадкодавець не мала на руках правовстановлюючих документів на квартиру, а фактично отримала їх пізніше. На це вказує те, що дата видачі свідоцтва про право власності на квартиру передує даті посвідчення заповіту на два місяці, а також те, що саме місце реєстрації проживання спадкодавцю ОСОБА_3 було змінене при обміні її старого паспорта на новий, що стверджується довідкою Будинкоуправління №1 КЕЧ району за №1/600 від 20.02.2003р. Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за №2/11452 від 22 серпня 2014 року квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, яке видане 25 серпня 1994 року на підставі розпорядження №2170 від 23 серпня 1994 року. Таким чином, квартира АДРЕСА_2 є саме тим об'єктом нерухомого майна, на який вказала спадкодавець ОСОБА_3 в заповіті, помилково зазначивши в його адресі будинок АДРЕСА_2. При відсутності заповіту, право на спадкування мала б спадкоємець другої черги - рідна сестра померлої ОСОБА_3 - відповідач ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. В судове засідання призначене на 09 квітня 2015 року не з'явився, подав суду письмову заяву в якій просить позов задовольнити та розгляд справи здійснювати у його та його довірителя відсутності.

Представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив, що дійсно адреса спадкової квартири змінювалась та при оформленні спадкодавцем заповіту було допущено помилку. В судове засідання призначене на 09 квітня 2015 року не з'явився, подав суду письмову заяву в якій проти позову не заперечує та просить розгляд справи здійснювати у його та його довірителя відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25 серпня 1994 року Квартирно-експлуатаційною частиною району, належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ж заповіту посвідченого 25 жовтня 1994 року Державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Головацькою Х.С., зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_1, ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, на випадок своєї смерті заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_2 та речі домашньої обстановки і вжитку ОСОБА_1 (а.с.6).

17 лютого 2004 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на «ОСОБА_1», що стверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28.01.14р.(а.с.7).

Як вбачається з довідки Львівського комунального підприємства «Бондарівка» за №117 від 17.01.2015р., в квартирі АДРЕСА_2, власником якої є померла ОСОБА_3, зареєстровані та проживають піднаймач - позивач ОСОБА_1, її чоловік - ОСОБА_9, та діти - ОСОБА_7, 06.10.ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, 11.12.ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Так, як вбачається з довідки Львівської Квартирно-експлуатаційної частини Західного оперативного командування за №1/588 від 19.02.2003р., змінена нумерація будинків по ОСОБА_3, а саме будинок №167 по ОСОБА_3 згідно рішення №484 від 11.11.1974р. перейменований на будинок №77 по ОСОБА_3 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вигнанською Ю.Я. заведена спадкова справа №01/2014 за номером в Спадковому реєстрі від НОМЕР_3, що стверджується витягом №38118258 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.08.2014р. Як вбачається з належно завірених копій останньої, 13 серпня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак, у зв'язку з тим, що в заповіті та правовстановлюючому документі на квартиру містяться розбіжності в нумерації будинку, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.48-64)

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини позивач постійно проживала разом із спадкодавцем, що стверджується довідкою ЛКП «Бондарівка» за №117 від 17.01.2015р., та фактично вступила у володіння та користування спірною квартирою, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене,а також те, що спірна квартира за вимогами ст.1218 ЦК України війшла до складу спадщини, неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку у зв'язку зміною нумерації будинків та відповідно розбіжностях у заповіті та правовстановлюючих документах на спадкове нерухоме майно, та враховуючи визнання відповідачем заявленого позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,права власності на квартиру АДРЕСА_2.

На підставі ст.ст.16, 386, 1216, 1218, 1233, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. 10, 60, 169, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Рішення є оригіналом, виготовлено в одному примірнику, зберігається у цивільній справі № 464/576/15-ц