САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/392/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Дніпрогаз» про захист прав споживачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що до квітня 2009 року відповідач здійснював газопостачання природного газу в житловий будинок по АДРЕСА_1. 11.07.2009 року внаслідок невиконання безпідставної претензій щодо заборгованості у розмірі 54500 грн. відповідачем було здійснено відключення газопостачання шляхом відрізу газогону в землі перед зазначеним будинком. 17.11.2011 року стало відомо про видачу Самарським районним судом м. Дніпропетровська судового наказу від 30.09.2011 року про стягнення з позивача заборгованості за спожитий газ на користь ПАТ «Дніпрогаз» у розмірі 54790,73 грн. За заявою позивача зазначений наказ ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2011 року було скасовано з одночасним роз'ясненням ПАТ «Дніпрогаз» права розгляду наявних у нього вимог в порядку позовного провадження із додержанням загальних правил пред'явлення позову. В листопаді 2014 року внаслідок крайньої необхідності здійснення опалення житлового будинку по АДРЕСА_1 природним газом, позивач звернулась до відповідача з проханням про під'єднання житлового будинку по АДРЕСА_1 до газогону відповідача. Відповідач висунув умови, що під'єднання житлового будинку до газогону та укладення договору про надання населенню послуг з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» буде здійснено при включенні до договору суми заборгованості в розмірі 54790,73 грн. Знаходячись під впливом тяжких обставин, пов'язаних з неможливістю здійснювати опалення житлового будинку в інший спосіб ніж природним газом, при настанні значного похолодання, не маючи іншого способу забезпечити тепло в житловому будинку для сім'ї, яка складається з п'ятьох дітей, на забезпечення збереження системи опалення будинку, незважаючи на вкрай несправедливе поводження відповідача, невигідні умови, позивач був вимушений укласти з відповідачем договір на споживання природного газу за визначеною адресою з включенням до договору НОМЕР_1 про надання населенню послуг з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» пункту 26, згідно якого «У разі наявності на час укладення цього договору заборгованості з оплати надання послуг споживач може укласти з виконавцем договір про її реструктуризацію на строк до 60 місяців за умови обов'язкового внесення поточних платежів по б.д. 12720 борг 54790,73 грн.». За наявності у даному пункті вказівки на зазначення дати виникнення заборгованості та розміру спожитого газу, з розрахунку якого виникла заборгованість, відповідач такі дані не вніс і після укладення договору, чого раніше тривалий час не робив, розпочав несправедливі, агресивні дії з вимогою сплати визначеної пунктом 26 договору суми. За наведеним, вважає, що зазначені у позовній заяві фактичні обставини вказують на те, що відповідач, скориставшись тяжкими обставинами позивача, поводжуючись несправедливо та агресивно, незаконно включив до договору споживання не тільки необґрунтовану заборгованість, а і заборгованість без будь-якого визначення, а позивач знаходячись під впливом тяжких обставин вимушений був укласти вкрай несправедливий, вкрай невигідний договір і на даний час вимушено перебуває під несправедливо агресивною практикою відповідача, пов'язаною з несправедливою вимогою сплатити безпідставно, незаконно нарахований борг, безпідставно і незаконно включений до договору споживання. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати безпідставним нарахування позивачу ПАТ «Дніпрогаз» заборгованості у розмірі 54790,73 грн., зобов'язати відповідача ПАТ «Дніпрогаз» скасувати зайво нараховану заборгованість за газопостачання у розмірі 54790,73 грн., прийняти заяву позивача про застосування позовної давності до вимог відповідача з нарахування заборгованості, включеної до пункту 26 договору НОМЕР_1 про надання населенню послуг з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» від 23.10.2014 року, визнати недійсним п.26 договору НОМЕР_1 про надання населенню послуг з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» від 23.10.2014 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що з 2009 року в її будинку газ був відрізаний за безпідставно нарахований борг. В 2011 році за її заявою судовий наказ про стягнення боргу було скасовано, після цього позов не подавався. У зв'язку з тяжкими обставинами позивач вимушена була звернутися до відповідача з проханням про приєднання газогону, між сторонами було укладено договір, однією з умов якого була сплата заборгованості у розмірі 54790,73 грн. Позивач просила задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним пункт договору щодо сплати боргу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та пояснив, що позивач на момент підписання договору була повідомлена про всі його умови, а тому вимоги щодо незаконного включення пункту до договору є безпідставними.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволення позовних вимог з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 11.06.2009 року позивачу, що проживає за адресою АДРЕСА_1, з причин нарахування боргу за надані послуги з газопостачання у розмірі 54500 грн., було відключено газ шляхом його обрізання землі, що підтверджується актом №143 на відключення газу (а.с. 5).

30.09.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було видано наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дніпрогаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 54790,73 грн. (а.с. 7).

Ухвалою Самарського районного суду від 07.12.2011 року судовий наказ від 30.09.2011 року було скасовано (а.с. 8). Ухвала набрала законної сили.

23.10.2014 року між ПАТ «Дніпрогаз» та ОСОБА_1 було укладено договір НОМЕР_1 про надання населенню послуг з газопостачання, згідно п.26 якого «у разі наявності на час укладення цього договору заборгованості з оплати надання послуг споживач може укласти з виконавцем договір про її реструктуризацію на строк до 60 місяців за умови обов'язкового внесення поточних платежів по б.д. 12720 борг 54790,73 грн.» (а.с. 13).

Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір відповідно до якого одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

Згідно ч.2, ч.5 ст.633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги, актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Відносини між газопостачальними підприємствами та фізичними особами - споживачами газу регулюються «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затвердженими Постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246.

Пунктом 4 Правил передбачено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається ним відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Згідно п.2 ч.3 ст.6 ЦК України - сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимого цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Т.ч. враховуючи той факт, що позивач не спростовує факту укладення договору, п.26 договору є дійсним та таким, що відповідає умовам типового договору про надання населенню послуг з газопостачання та вимогам чинного законодавства.

При укладенні договору про надання населенню послуг з газопостачання від 23.10.2014 року, ч.2 п. 26 договору визначено, що по особовому рахунку НОМЕР_1 на показники лічильника 12720 наявна заборгованість у розмірі 54790,73 грн., даний договір завірений підписами споживача та уповноваженою особою ПАТ «Дніпрогаз», що свідчить про виникнення між сторонами цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України - зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що під впливом тяжких обставин вона була вимушена підписати вищевказаний договір на вкрай невигідних для себе умовах, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження зазначених обставин.

Крім того, з моменту нарахування зазначеної заборгованості, а саме з червня 2009 року, до моменту укладання спірного договору, минуло більше ніж 5 років, за які позивач мала можливість оскаржити нарахування даної заборгованості, однак цим правом вона не скористалася, у зв'язку з чим її твердження про укладання нею договору під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах суд вважає безпідставними.

Що стосується вимог позивача щодо прийняття заяви про застосування позовної давності до вимог щодо нарахування заборгованості, суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні з наступних підстав.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦПК України цивільні права і обов'язки випливають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст.16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, позовні вимоги, заявлені позивачкою (безпідставність нарахування заборгованості) не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбачених ст.16 ЦК України, оскільки ніяких позовних вимог до позивачки ПАТ «Дніпрогаз» не пред'явлено. Фактичні обставини, пов'язані із наявністю/відсутністю заборгованості за спожитий природний газ, підлягають доведенню при пред'явленні вимог про їх стягнення.

Враховуючи вище приведені обставини, яким встановлено наявність між сторонами договірних відносин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

У зв'язку з тим, що позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, однак в задоволенні його вимог відмовлено, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13-16, 627, 628, 633 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.П.Румянцев