Справа № 367/312/15 Головуючий у І інстанції Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/780/2031/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 56 17.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Токар Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт фінансування,

В С Т А Н О В И Л А :

15 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» про визнання за нею майнових прав на об'єкт фінансування - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на сплату обумовленої суми грошових коштів за попереднім договором від 19 березня 2013 року і невизнання цих прав відповідачем.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 19 березня 2013 року ОСОБА_2 та товариство з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» уклали попередній договір №Є/ІІІ-3-144 ( а.с. 7-9, 10, 11 ).

За умовами правочину сторони зобов'язалися у майбутньому, в строк - кінець 4 кварталу 2014 року, за умови внесення повної оплати покупцем вартості квартири або не пізніше 30 календарних днів після внесення повної оплати вартості об'єкту нерухомості - однокімнатної квартири АДРЕСА_1, укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах, визначених цим договором ( п. 1.1, 1.2 договору ).

Відповідно до п. 5.8 попереднього договору, у випадку неукладення основного договору з вини продавця, товариство повертає всі сплачені покупцем кошти упродовж трьох місяців із дня отримання вимоги про повернення коштів від покупця.

Згідно п. 5.9 попереднього договору, у разі неукладення основного договору з вини покупця, продавець має право звернутися до суду із вимогою про зобов'язання покупця до примусового укладення договору або повернути фактично отримані від покупця кошти, стягнувши із останнього штраф в розмірі 10 % від суми отриманих коштів на момент розірвання договору.

За додатковою угодою №1 від 19 березня 2013 року, сторони погодили, серед іншого, що сума 107 063,39 грн., яка становить 11 269,83 доларів США, має бути сплачена, починаючи з 01 травня до 30 жовтня 2015 року, рівними частинами, щомісячно з 18 по 28 число поточного місяця, але не менш ніж 5 947,97 грн. ( а.с.11 ).

Відтак, як правильно встановив суд першої інстанції, позивач не набув майнових прав на зазначений об'єкт нерухомості, а тому обгрунтовано прийшов до переконання про відсутність будь-яких порушень цивільних прав та інтересів ОСОБА_2 та необхідності відмови у заявлених позовних вимогах.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 16, 190, 635 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необгрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про помилковість рішення щодо твердження про неврегульованість правовідносин сторін Законом України «Про захист прав споживачів», посилання на ст.ст. 328, 331, 392 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» не ґрунтуються на позовних вимогах, у силу викладеного та на переконання апеляційного суду, правового значення для правильного вирішення спору не мають та не спростовують висновок суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, та не є, у даному разі, підставою для задоволення апеляційних вимог.

Окрім цього, згідно положень ч. 1 ст. 635, ст. 657 ЦК України попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору, тобто письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідченя договору, згідно ст. 220 ЦК України, свідчить про його нікчемність і він за ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю.

Відтак, підстав для скасування оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції не вбачає у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України, згідно положень якої не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Що ж до рішення про стягнення із ОСОБА_2 судового збору, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його скасувати, враховуючи наступне.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ( категорія 1 ) і відповідно до п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги.

За такої обставини, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 3 654 грн. підлягає компенсації за рахунок держави.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт фінансування, в частині стягнення судового збору в розмірі 3 654 грн., скасувати та компенсувати їх за рахунок держави, а в решті - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба