У х в а л а

17 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сеніна Ю.Л., -

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Одеської обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини другої статті 40, статті 43, частини третьої статті 49-2 та статті 49-4 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

В обґрунтування підстав для подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ОСОБА_3 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2014 року, в якій, на її думку, по-іншому застосовано зазначені правові норми.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_3 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 15 січня 2015 року, про перегляд якої порушує питання ОСОБА_3, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що при розірванні з позивачкою трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідачем були дотримані вимоги статті 49-2 КЗпП України, оскільки одночасно з попередженням ОСОБА_3 про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва їй була запропонована інша робота, від якої вона відмовилась, а посада, на яку вона претендує, вакантною на час звільнення ОСОБА_3 не була.

Разом з тим, обґрунтовуючи підстави для перегляду зазначеного судового рішення, ОСОБА_3 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2014 року, в якій суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що звільнення позивача було проведено з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки відповідач не запропонував позивачу посаду, яка на час винесення попередження про його звільнення була вакантною.

Таким чином, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Оскільки зі змісту наведених судових рішень та судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не вбачається неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме у справах наявні різні фактичні обставини, у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимвшеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін