Провадження № 22-ц/783/1068/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Шоста Львівська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Шоста Львівська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування - задоволено. Усунуто ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилено. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року залишено без змін.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2014 року в касаційному порядку оскаржив ОСОБА_2

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2014 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що у справі немає жодного доказу про умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю. Крім цього, судом не з'ясовано, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Також, вважає, що та обставина, що відповідач рідко навідував спадкодавця, оскільки проживає за кордоном, не свідчить про факти умисного ухилення від надання допомоги. Посилається на те, що в 2009 році спадкодавець приїжджала до відповідача в Польщу, самостійно пересувалася до останніх днів свого життя. Також, зазначає, що листування електронною поштою є належним та допустимим доказом, оскільки переписка стосувалася сторін у справі та містить дані, які встановлюють обставини справи. Також, апелянт стверджує, що відповідачем надавалася матеріальна допомога спадкодавцю.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив. Зважаючи на те, що третя особа повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки їх представника суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника на підтримання апеляційної скарги, позивача та її представника в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції задовольняючи позов про усунення відповідача від права на спадкування майна після смерті ОСОБА_6 виходив з того, що померла ОСОБА_6 мала похилий вік, була тяжко хворою людиною, потребувала стороннього догляду та лікування, не мала можливості самостійно себе обслуговувати, а відповідач (її спадкоємець за правом представлення), який був обізнаний про стан спадкодавця, мав матеріальну та фізичну можливість надавати допомогу, ухилявся від надання такої допомоги своїй бабці, яка через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону. Доводи ж апеляційної скарги - обґрунтованими.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

П.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Отже, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення ж особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже ухилення характеризується умисною формою вини. Отже вирішуючи такого роду справи суд повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Отже лише при одночасному настанні вказаних обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Так, як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 91 рік померла ОСОБА_6 власниця ? частини квартири АДРЕСА_1. Її спадкоємцями першої черги є сторони: позивач - донька та відповідач (за правом представлення, оскільки його мати ОСОБА_8 друга донька спадкодавця померла до смерті ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2) (Копія спадкової справи спадкодавця ОСОБА_6 Т.1 а.с. 90-126).

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, дійсно, спадкодавець на час смерті досягла похилого віку та останні роки свого життя страждала на ряд важких захворювань, крім цього, в останній місяць життя зазнала травм та перебувала на стаціонарному лікуванні (копії медичних карток, довідки, інші медичні документи Т.1 а.с. 17-22, 24-32, 142, 164).

Однак, як також вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось, - померла ОСОБА_6 останні 11 років проживала за адресою квартира АДРЕСА_1 де зареєстрований і син позивача, як другий співвласник. Її постійний догляд здійснювала та піклувалася про неї позивач, її донька. Жодних доказів про те, що позивач зверталась до відповідача про необхідність додаткових коштів, фізичної допомоги чи підтримки, тощо з його боку, оскільки ОСОБА_6 перебуває у безпорадному стані та потребує допомоги саме від нього, оскільки допомоги та опіки, що вона надає недостатньо, - немає. Тобто докази про те, що спадкодавець фізично чи матеріально не могла самостійно забезпечити умови свого життя без допомоги відповідача, а останній достовірно знаючи про це ухилявся від такої - відсутні.

Навпаки про те, що відповідач знаючи про стан бабці проживаючи та працюючи за кордоном посильно матеріально допомагав, а також забезпечував і інші потреби бабці, зокрема і спілкуванні з ним свідчать ті факти, що таким надавалась фінансова допомога у розмірі 500 доларів США 12.12.2012 року (довідка про здійснення переказу а.с. 68). Також ним було придбано пральну машину для бабці. Бабця відвідувала його за його місцем проживання у Польщі у 2009 році. Крім цього, відповідач періодично вів переписку електронною поштою з позивачем, зокрема, і стосовно життя та здоров'я бабці.

Звернень позивача до відповідача чи спадкодавця до нього чи будь-яких інших осіб про те, що такої допомоги та уваги до бабці від нього не достатньо та бабця, незважаючи на постійну допомогу та підтримку позивача, перебуває у безпорадному стані та потребує допомоги саме від нього, - за життя спадкодавця не було та доказів цьому не представлено. Як не подано та відповідно не здобуто доказів і того, що він знаючи про такий безпорадний стан ухилявся від надання будь-якої допомоги.

Вказане встановлено і ухвалою суду касаційної інстанції, якою справу направлено на новий апеляційний розгляд, що в силу вимог ч.4 ст. 338 ЦПК України, є обов'язковою для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Зважаючи на вказане жодних доказів про те, що відповідача на підставі ч.5 ст. 1224 ЦК України слід усунути від права на спадкування майна бабці позивачем не подано, а судом відповідно не здобуто. Тому, підстав для задоволення позову - немає, а рішення суду першої інстанції про задоволення такого слід скасувати з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог, вказаним слід визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги та таку - задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Шоста Львівська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 387,5 грн. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник