ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1411/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" квітня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого-судді Дубаса В.А., при секретарі Ридзель О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у грудні 2014 року звернулась із позовною заявою до Дарницького районного суду м.Києва про розірвання шлюбу зареєстрованого 06 березня 2004 року, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем ОСОБА_3 у неї припинились, спільне життя не склалось, разом подружжя не проживає, тому вважає, що шлюб зберегти неможливо. Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З огляду на те, що діти проживають разом з позивачем, а відповідач не надає матеріальної допомоги, позивач просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

У судове засідання позивач не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її особистої участі, позовні вимоги просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 06 березня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції, актовий запис №108 (а.с.4). Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12, 13).

Спору між сторонами щодо місця проживання дітей та поділу спільного майна немає.

Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у заперечення вимог про розірвання шлюбу, не здобуто таких доказів і у ході судового засідання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам малолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища - «ОСОБА_2».

Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначає ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Водночас відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності постійного (офіційного) місця роботи тощо.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дітей покладено на обох батьків (у т.ч. на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов у частині стягнення аліментів на утримання дітей також необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде справедливим та достатнім.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України).

Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182 СК України, ст. ст. 10, 57-61, 208, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 06 березня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції (актовий запис №108) між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2) у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ В.А. ДУБАС