АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3002/15 Головуючий 1 інстанції
Справа № 639/7937/14-ц Труханович В.В.
Категорія: про виділ майна Доповідач: Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про виділення частки у спільному майні, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів та просили постановити рішення відповідно до якого виділити ОСОБА_4, ОСОБА_6 частку в загальному спільному майні - чотирикімнатній квартирі АДРЕСА_2 у м. Харкові, що належить ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності, а саме: житлову кімнату 3 площею 18,6 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м. Стосовно іншої частини квартири, яка перебуває у спільній сумісній власності сторін, - залишити порядок користування, встановлений рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року; стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 243,60 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності належить чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року був визначений порядок користування квартирою. Виділено у сумісне користування ОСОБА_4 та ОСОБА_6 жилу кімнату «3» площею 18,6 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м. Виділено у користування ОСОБА_7 жилу кімнату «4» площею 7,7 кв.м Виділено у користуванні ОСОБА_12 жилу кімнату «8» площею 12,6 кв.м.Виділено у користуванні ОСОБА_9 жилу кімнату «7» площею 11,8 кв.м. У сумісне користування ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (ОСОБА_9.) виділено коридор №1 площею 11,1 кв.м., кухню «2» площею 9,9 кв.м ванну кімнату «5», площею 2,5 кв.м., туалет «6», площею 1,1 кв.м.

Внаслідок відносин, що склалися між сторонами у справі, позивачі та відповідачі не можуть знайти спільної мови щодо подальшого проживання в квартирі, а також вирішити питання щодо подальшої долі спільного майна, та за таких обставин позивачі позбавлені можливості розпорядитися своїм майном.

Зважаючи на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року позивачі вважають допустимим виділення для них частки в загальному спільному майні на підставі рішення суду в об'ємі жилої кімнати 3 площею 18,6 кв.м. і балкону площею 0,9 кв.м. та залишення порядку користування коридором, кухнею,ванною та туалетом, у зв'язку з чим вони і були змушені звернутися до суду з даним позовом.

24 вересня 2014 року відповідачі надали суду письмові заперечення, в яких просили суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що питання щодо користування спірною квартирою вже були вирішені рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2006 року, а також на висновок ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса, відповідно до якого виділ частки в натурі є неможливим.

Ухвалою суду від 03.02.2015 року відповідача ОСОБА_9 було замінено на ОСОБА_9, у зв'язку зі зміною прізвища.

Представник позивачів ОСОБА_13, який діє на підставі довіреностей від 03.09.2014 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити в його задоволенні.

Інші відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова у задоволені позову ОСОБА_4, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про виділення частки у спільному майні відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить його скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням судом норм процесуального та матеріального права. Також судом не були досліджені та не прийняті до уваги наступні факти, що предметом позову не є виділення частки майна в натурі, а лише зміна виду спільної власності, із сумісної - на часткову. Суд вийшов за межі позовних вимог та виніс рішення яке не відповідає по суті справи, позивачі не ставили питання про будь-які компенсації вартості частки майна.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, згідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Районний суд встановив, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 25.03.1999 року, спірна чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_9. Спірна квартира є чотирьохкімнатною і складається з житлової кімнати «3» площею 18,6 кв.м., житлової кімнати «4» площею 7,7 кв.м житлової кімнати «8» площею 12,6 кв.м., житлової кімнати «7» площею 11,8 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м., коридор №1 площею 11,1 кв.м., кухня «2» площею 9,9 кв.м, ванна кімната «5», площею 2,5 кв.м., туалет «6» площею 1,1 кв.м.

Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України діє презумпція, що спільна власність є частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на це майно.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про спільну сумісну власність на вказану спірну квартиру, необхідно вважати, що вона належить всім співвласникам порівну, кожному по 1/5 частині, із чого й виходив судовий експерт на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 25.03.1999 року, як це вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10160 від 24 червня 2005 року, проведеної по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9 про визнання порядку користування квартирою (а.с. 5, 31 на звороті).

З матеріалів справи вбачається, що загальна площа квартири становить 79,2 кв.м., житлова площа становить 50,7 кв.м. На кожного власника таким чином приходиться по 50,7: 5 = 10,14 кв. м. житлової площі.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року № 6-12цс13 по справі щодо застосування ст.ст. 358, 364 ЦК України, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

При цьому районний суд правильно зазначив, що для виділу частки зі спільного сумісного майна, не має правового значення, чи є спільна власність частковою або сумісною.

Згідно до наявного у справі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10160 від 24.06.2005 року, з технічної точки зору провести поділ квартири АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_15 та ОСОБА_9 не є можливим з технічних причин (а.с. 30-36).

Оскільки позивачі не надали до суду належних і допустимих доказів на спростування цього документу, своїх доказів на підтвердження заявлених вимог, за наявної процесуальної можливості, не надали, колегія суддів апеляційного суду погоджується з рішенням районного суду про недоведеність заявленого позову, яке відповідає вказаним нормам матеріального і процесуального права.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що суд вийшов поза межі заявленого позову, оскільки позивачі у своїй заяві поставили питання не про визначення частки у спільному майні, а про її виділ у вигляді конкретного житлового приміщення. Їх позов про визначення порядку користування спільної квартирою вже було вирішено рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2006 року, яке набрало чинності.

Оскільки таким чином суд першої інстанції ухвалив своє рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2015 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: