Головуючий суду 1 інстанції - Бондаренко Л.І.
Доповідач - Соловей Р.С.
Справа № 433/5/15-ц
Провадження № 22ц/782/12/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - судді Соловей Р.С.

суддів Максюти І.О., Медведєвої Л.П.

при секретарі Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 03 лютого 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з ОСОБА_3 на її утримання аліменти в розмірі ? всіх видів заробітку його (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 03 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнено з ОСОБА_3 на її утримання аліменти в розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Не погодившись з таким судовим рішенням, вважаючи його незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням матеріального права, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить це рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, вирішивши про стягнення аліментів з відповідача на її користь в розмірі ? всіх видів його заробітку до досягнення дитиною трирічного віку.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вважає правильним рішення суду першої інстанції та просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши письмові докази у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги і заперечень відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом правильно встановлено наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 6). Дитина проживає з матір'ю (а. с. 7). Рішенням Троїцького районного суду від 10.11.2014 р. шлюб між сторонами розірвано (а. с. 5). Рішенням Троїцького районного суду від 23.01.2015 р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 21).

Позивачка ОСОБА_2. перебуває на обліку в УТСЗН Троїцької РДА та їй призначено на період з 29.10.2013 р. по 31.08.2016 р. допомогу по догляду за дитиною до трьох років у розмірі 130 грн., а також допомогу при народженні дитини на період з 01.09.2013 р. по 31.09.2015 р. в розмірі 810 грн. (а. с. 25, 26).

Вказані фактичні обставини сторонами не заперечуються.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції послався на положення ч. 2 ст. 84 та ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України та виходив з того, що позивачка не працює, оскільки зайнята доглядом за дитиною до трирічного віку, але щомісячно отримує соціальні виплати, пов'язані з утриманням дитини, відповідач працює та отримує зарплату, при цьому бере активну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, тому аліменти суд визначив у твердій грошовій сумі.

На думку колегії суддів, такий висновок суду не цілком відповідає обставинам справи та вимогам норм матеріального права.

При вирішенні даного спору керуватися слід приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80, ч. ч. 2, 4 ст. 84 та ч. 1 ст. 184 СК України, на які обґрунтовано посилається апелянт.

Як визначено ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя та (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Як передбачено частиною 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з довідок у справі, відповідач працює у ДЮСШ відділу освіти Троїцької РДА з 09.02.2009 р. на посаді тренера, отримує щомісячно заробітну плату (а. с. 24).

Дійсно, суд за заявою платника або одержувача аліментів, як зазначає у запереченнях відповідач, може визначити їх розмір у твердій грошовій сумі не лише за умови нерегулярного та мінливого доходу платника аліментів, а й за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Однак таких обставин, на думку колегії суддів, в даному випадку не встановлено.

Обгрунтовуючи своє рішення в частині визначення розміру аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції послався на те, що відповідач бере активну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, а позивачка отримує соціальні виплати, пов'язані з утриманням дитини. На ці ж обставини посилається і відповідач у своїх запереченнях проти апеляційних доводів позивачки. Однак вказані обставини стосуються забезпечення саме дитини і не можуть бути підставою для визначення аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі.

Отже, у справі встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач працює та має регулярний стабільний дохід, проте цій обставині суд у оскаржуваному рішенні не дав належної оцінки. Слід також взяти до уваги, що позивачка наполягає на визначенні аліментів саме у твердій грошовій сумі. За таких обставин та за відсутності інших обставин, що мали б істотне значення для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, є підстави для задоволення вимог позивачки про визначення аліментів саме у частці від заробітку відповідача.

Разом з тим колегія суддів вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення розміру аліментів на її утримання в розмірі ? заробітку відповідача, виходячи з конкретних обставин, є завищеними. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, колегія суддів виходить з обставин справи, майнового стану сторін, вимог розумності, виваженості, співмірності і справедливості.

Матеріали справи містять докази того, що за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. відповідачеві було нараховано заробітну плату в розмірі 14 688 грн., що має істотне значення для вирішення питання про його спроможність сплачувати аліменти на утримання дружини.

Середньомісячний дохід відповідача становить 2 4448 грн. (з розрахунку 14688 : 6).

Щомісячно із заробітної плати відповідача на утримання дитини відраховується ?, що становить в середньому 612 грн. (з розрахунку 2 448 : 4). У разі стягнення аліментів на утримання дружини також у розмірі 1/4 буде порушено матеріальне становище відповідача. При цьому слід врахувати також, що позивачка отримує соціальні виплати при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення трьох років.

На думку колегії суддів справедливим та співмірним буде стягувати на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/8 доходу відповідача, що становитиме, виходячи з його середньомісячної заробітної плати, в середньому 306 грн. на місяць. За таких обставин позивачка з дитиною матиме щомісяця дохід 810 + 130 + 612 + 306 = 1858 грн. Відповідачеві після утримання аліментів лишиться 2448 - 612 - 306 = 1530 грн. (з урахуванням податків та інших відрахувань).

Отже, на підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно визначивши правовідносини, що склалися між сторонами, допустив неправильне застосування норм матеріального права, які регулюють визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) чи у твердій грошовій сумі, із врахуванням всіх обставин, що мають істотне значення, а висновок суду у оскаржуваному рішенні не відповідає обставинам справи.

За таких обставин, у відповідності до приписів п. п. 3 та 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів оскаржуване рішення змінює.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 10 січня 2014 змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 05 січня 2015 року, до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення, та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: