Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/992/15-ц
Провадження № 2/209/838/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська у складі:

головуючого Гнєзділова В.Є.

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської районної Ради у м. Дніпродзержинську, третя особа Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУДМС України у Дніпропетровській області, ТОВ «Крона» м. Дніпродзержинська про визнання права на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Дніпровської районної Ради у м. Дніпродзержинську, третя особа Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУДМС України у Дніпропетровській області, ТОВ «Крона» м. Дніпродзержинська про визнання права на користування житловим приміщенням, на обґрунтування позовних вимог вказує, що він ОСОБА_1 народився 08 червня 1992 року, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Рішенням виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська від 16 січня 2008 року № 23 батькові ОСОБА_2 та позивачу ОСОБА_1 була виділена квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно ордеру виданого виконкомом Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2008 року, відповідно якого вищезазначена двокімнатна квартира житловою площею 42,0кв.м.надана сімї з двох чоловік ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Після виділення квартири позивач 28 березня 2008 року був зареєстрований у зазначеній квартирі. Спірна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, двокімнатна. Загальною площею 45,0кв.м, квартиронаймачем зазначений ОСОБА_2 Після виділення квартири тільки позивач з батьком проживали та були зареєстровані в ній. 01 вересня 2009 року позивач поступив на навчання до Дніпровського національного університету за денною формою навчання і проходив навчання з 01 вересня 2009 року по 29 червня 2013 року, та з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2015 року. Наказом по ДНУ від 04 лютого 2015 року № 290-с ОСОБА_1 був відрахований з 31 січня 2015 року зі складу студентів у звязку із закінченням навчання. Згідно картки прописки /форма А/ позивач був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та знятий з реєстраційного обліку за зазначеною адресою 01 вересня 2009 року на навчання. Під час навчання позивач був зареєстрований у гуртожитку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Казакова, буд.30,корп..5. 28 січня 2014 року помер батько позивача ОСОБА_2 у звязку з чим 27 лютого 2014 року останній був знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 в звязку із смертю. Після закінчення навчання 09 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Дніпровського РВ Дніпродзержинського ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію місяця проживання за адресою свого постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2, але в усній формі йому було відмовлено в реєстрації. 12 лютого 2015 року позивач знов звернувся в зазначену організацію з вимогою надати йому письмову відмову у реєстрації, зазначивши, що для реєстрації йому необхідно оформити договір найму житлового приміщення. Подальше звернення позивача до балансоутримувача квартири Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська не дало ніякого результату, бо там йому розяснили, що оформлення договору найму можливе тільки після його реєстрації. Позивач вважає, що згідно діючого законодавства, за ним на законних підставах зберігається житлове приміщення за місцем його постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на час навчання. Після закінчення навчання ОСОБА_1 повернувся проживати за місцем свого постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. і за цією ж адресою 26 лютого 2015 року йому надійшла повістка Красногвардійського-Кіровського обєднаного районного військкомату м. Дніпропетровська про явку до призовної дільниці 12 березня 2015 року, т.я. згідно облікових даних місця постійної реєстрації ОСОБА_1 вважається АДРЕСА_2. Просить суд визнати за ОСОБА_1 право на користування житловим приміщенням у квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_3, з подальшим відновленням його реєстрації за адресою: АДРЕСА_3, оформленням особистого рахунку на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на його ОСОБА_1, імя та укладанням договору на обслуговування.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень позивачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.

Представник відповідача виконавчого комітету Дніпровської районної Ради у м. Дніпродзержинську в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень позивачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.

Представник третьої особи Дніпровського РВ у м. Дніпродзержинську ГУДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень позивачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.

Представник третьої особи ТОВ «Крона» в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень позивачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК України.

Судом досліджені докази по справі:

· досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні;

Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Тобто, ст. 64 ЖК України, передбачає принцип рівності прав і обов'язків наймача житла та членів його сім'ї. Наймач, на ім'я якого видано ордер і з яким укладено договір найму жилого приміщення, не має ніяких переваг перед членами своєї сім'ї. Він є лише представником своєї сім'ї перед наймодавцем.

Згідно п.2 ч.3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснює застосування ст. 71 ЖК: коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною

У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України „ із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 від 10.03.89,N 13 від 25.12.92, N 15 від 25.05.98 вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів...

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Рішенням виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська від 16 січня 2008 року № 23 батькові ОСОБА_2 та позивачу ОСОБА_1 була виділена квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно ордеру виданого виконкомом Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська від 28 лютого 2008 року, відповідно якого вищезазначена двокімнатна квартира житловою площею 42,0кв.м.надана сімї з двох чоловік ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Після виділення квартири позивач 28 березня 2008 року був зареєстрований у зазначеній квартирі, квартиронаймачем зазначений ОСОБА_2 Після виділення квартири тільки позивач з батьком проживали та були зареєстровані в ній. 01 вересня 2009 року ОСОБА_1 вступив на навчання до Дніпровського національного університету за денною формою навчання і проходив навчання з 01 вересня 2009 року по 29 червня 2013 року, та з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2015 року. Наказом по ДНУ від 04 лютого 2015 року № 290-с ОСОБА_1 був відрахований з 31 січня 2015 року зі складу студентів у звязку із закінченням навчання. Згідно картки прописки /форма А/ позивач був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та знятий з реєстраційного обліку за зазначеною адресою 01 вересня 2009 року на навчання. Під час навчання позивач був зареєстрований у гуртожитку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Казакова, буд.30,корп..5. 28 січня 2014 року помер батько позивача ОСОБА_2 у звязку з чим 27 лютого 2014 року останній був знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 в звязку із смертю. Після закінчення навчання ОСОБА_1 повернувся проживати за місцем свого постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і за цією ж адресою 26 лютого 2015 року йому надійшла повістка Красногвардійського-Кіровського обєднаного районного військкомату м. Дніпропетровська про явку до призовної дільниці 12 березня 2015 року, т.я. згідно облікових даних місця постійної реєстрації ОСОБА_1 вважається АДРЕСА_2, але звернувшись до Дніпровського РВ Дніпродзержинського ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію за адресою: м. Дніпродзержинськ АДРЕСА_4 ОСОБА_1 було відмовлено в реєстрації. Подальше звернення позивача до балансоутримувача квартири Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська не дало ніякого результату.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів...

Згідно вивчених судом матеріалів справи, зясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської районної Ради у м. Дніпродзержинську, третя особа Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУДМС України у Дніпропетровській області, ТОВ «Крона» м. Дніпродзержинська про визнання права на користування житловим приміщенням , в звязку з тим, що, як встановлено, позивач ОСОБА_1, будучі повнолітньою особою, виїхав зі свого постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2, до Дніпровського національного університету, до якого він вступив 01 вересня 2009 року у звязку з чим був знятий з реєстраційного обліку за зазначеною адресою 01 вересня 2009 року і під час навчання позивач був зареєстрований і проживав у гуртожитку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Казакова, буд.30,корп..5. Після закінчення навчання 31 січня 2015 року повернувся проживати за місцем свого постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Пунктом 2 ч. 3 ст.71 ЖК УРСР встановлено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Отже, умови та характер навчання ОСОБА_1 вимагали його виїзду із постійного місця проживання з адреси: АДРЕСА_2 до місця навчання, тому право користування цим житловим приміщенням зберігається, за ним протягом усього часу його навчання в університеті (згідно п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що встановлені в судовому засіданні факти дають підстави вважати, що позивач правомірно має право користування квартирою, так як набув всі права та обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, тому вимоги підлягають судовому захисту шляхом визнання за позивачем право користування житловим приміщенням, а також зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір найму квартири, визнавши його основним наймачем, відкривши на його ім'я окремий особовий рахунок.

Встановлені судом факти і обставини справи підтверджуються письмовими доказами по справі:

- копією паспорту та ідентифікаційного номеру та свідоцтва про народження ОСОБА_1 /а.с.4-5/, згідно якої підтверджується особа позивача та місце реєстрації;

- копія особистого рахунку /а.с.6 /, згідно якого підтверджується квартиронаймач члени сімї квартиронаймача квартири розташованої за адресою: пр.. Перемоги, буд.29-23;

- копією свідоцтва про смерть /а.с.7/, згідно якої підтверджується факт смерті ОСОБА_2;

- копією ордеру від 28 лютого 2008 року /а.с.8/, згідно якого підтверджується факт видачі ордеру на квартиру розташованої за адресою: пр.. Перемоги, буд.29-23 на ОСОБА_2 та ОСОБА_1

- копією форми А /а.с.9/, згідно якої підтверджуються місця та дати реєстрації та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1;

- копією заяви ОСОБА_1 від 09лютого 2015 року /а.с.10/, згідно якої підтверджується факт звертання позивача до Дніпровського РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з ціллю реєстрації його постійного місця проживання за адресою: пр.. Перемоги, буд.29-23;

- копією довідки Дніпропетровського національного університету ім..ОСОБА_4 /а.с.11/, згідно якої підтверджується факт і період навчання ОСОБА_1;

- копією листа начальника Дніпровського РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області /а.с.12/, згідно якої підтверджується факт відмови ОСОБА_1 у реєстрації його постійного місця проживання за адресою: пр.. Перемоги, буд.29-23;

- копією повістки на імя ОСОБА_1 відправленої за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.13/, згідно якої підтверджується, що відповідно облікових даних місця постійної реєстрації ОСОБА_1 вважається АДРЕСА_2.

На підставі ст. 64, п.2 ч.3 ст.71 Житлового Кодексу України, , керуючись ст.8,10, 59,60, 213-215, 218 ЦПК України , суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської районної Ради у м. Дніпродзержинську, третя особа Дніпровський РВ у м. Дніпродзержинську ГУДМС України у Дніпропетровській області, ТОВ «Крона» м. Дніпродзержинська про визнання права на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 з подальшим відновленням його реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 та оформленням особистого рахунку на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 на імя ОСОБА_1 та укладання договору на обслуговування.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Суддя Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська В.Є. Гнєзділов