Справа № 204/4874/13-ц
Провадження № 2/204/7/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

за участю представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про встановлення фактів родинних відносин та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просила суд винести рішення, яким встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 як сином та матір'ю; встановити факт родинних відносин між ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та позивачкою ОСОБА_4 як рідними сестрами; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 на 81/200 частину квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_11, дівоче прізвище до шлюбу мала - ОСОБА_8. Її батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_9. 3 липня 1955 року уклала шлюб з ОСОБА_10, після чого змінила прізвище та отримала новий паспорт. Крім неї, батьки мали ще двох доньок ОСОБА_7, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5. Наймолодша сестра ОСОБА_7 у 1959 році уклала шлюб з ОСОБА_13 та взяла прізвище чоловіка, ОСОБА_13. ІНФОРМАЦІЯ_6 у сімї ОСОБА_13 народився син, ОСОБА_6. Проте у свідоцтві про народження ОСОБА_6 зазначено ім'я та по батькові «ОСОБА_7» замість «ОСОБА_7». 25 серпня 1992 року ОСОБА_14 змінила своє ім'я та по батькові на «ОСОБА_7». Рідній сестрі позивачки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в рівних частках на праві спільної часткової власності належало 54/100 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Інші 46/100 частин зазначеної квартири належали третій особі - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син її сестри, ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина на 54/200 частин зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги після його смерті були його дружина - ОСОБА_2, та мати - ОСОБА_7. Таким чином, кожен зі спадкоємців мав право на 27/200 частин спадкового майна. У строк передбачений законом спадкоємці звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 Однак, у зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження ОСОБА_6 у графі «мати» було зазначено ім'я та по батькові «ОСОБА_7» замість «ОСОБА_7» її сестра змушена була звернутися до суду із заявою про встановлення родинних відносин із ОСОБА_6 Однак отримати рішення суду вона не встигла, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті її сестри ОСОБА_7 відкрилася спадщина з 54/200 частин зазначеної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та 27/200 частин вказаної квартири, які ОСОБА_7 прийняла після смерті її сина ОСОБА_6 Таким чином, спадщина, що відкрилася після смерті ОСОБА_7 складала 81/200 частину квартири. Позивачка є спадкоємцем другої черги бо є її рідною сестрою. У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, з заявою про прийняття спадщини звернулася також відповідач - ОСОБА_2, яка доводиться невісткою померлій, з підстав проживання однією сім'єю останні п'ять років, як спадкоємець четвертої черги. Враховуючи приписи ст. 1258 ЦКУ, та черговість спадкування спадкоємцями спадкового майна, вважає що право на спадщину у повному обсязі належить їй, як спадкоємці другої черги. Однак право на спадщину отримати не вдалося, оскільки не має необхідних документів, які б підтверджували наявність родинних відносин між позивачкою та її померлою сестрою. Враховуючи наведене, вона вимушена була звернутися до суду для встановлення родинних відносин з померлою сестрою.

20.03.2014 року відповідачка за первісним позовом, ОСОБА_15 звернулася до суду із зустрічним позовом з вимогами про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на другу частину 27/200 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 54/200 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Ухвалою суду від 14 квітня 2014 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримала позовні вимоги позивачки та просила їх задовольнити в повному обсязі, при цьому посилалася на обставини викладені в позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_16 у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив.

Відповідачка за первісним позовом та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову в повному обсязі та просили відмовити, посилаючись на необґрунтованість та незаконність вимог позивачки. Вимоги по зустрічному позову підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т.1, а.с. 28).

За життя, померлому на праві спільно часткової власності належало 54/200 частин квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом КП «Дніпропетровське МБТІ» від 20.07.2011 року (Т.1, а.с.6), та свідоцтвом про право власності від 21.01.2008 року (Т.1, а.с. 11).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (Т.1, а.с. 23), 28 грудня 2002 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про народження (Т.1, а.с. 24) ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_7. Батьками у свідоцтві значаться ОСОБА_13 та ОСОБА_17.

Згідно свідоцтва про зміну фамілії, імені та по батькові від 25 серпня 1992 року (Т.1, а.с. 25) «ОСОБА_7» змінила своє ім'я та призвище по батькові на «ОСОБА_7».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян. Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 є роз'яснення, що відповідно до п. ?1 ст. 273 ЦПК, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У судовому засіданні 04.06.2014 року відповідачка за первісним позовом в своїх поясненнях зазначала, що її чоловік ОСОБА_6 визнавав ОСОБА_7 своєю матір'ю, квартира, у якій вони спільно проживали належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в рівних частках. Також, даний факт родинних відносин підтверджується показаннями свідків, наявною в матеріалах цивільної справи довідкою ЖЕКа № 13 про склад сім'ї від 02.08.2011 року (Т 1, а.с. 26), яка видавалася ОСОБА_19 з зазначенням складу зареєстрованих осіб: невістки ОСОБА_2, сина ОСОБА_6; нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_7 (Т. 1 а.с. 115 ) поданою до 3-ї Дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, у якій померла ОСОБА_7 зазначає що померлий ОСОБА_6 є її сином; нотаріально посвідченою заявою відповідачки по справі ОСОБА_2 про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_6 (Т. 1, а.с. 117), у якій вона зазначає, «що крім неї спадкоємцем за законом є мати померлого - ОСОБА_7».

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що при житті ОСОБА_7, після смерті свого сина ОСОБА_6 зверталася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ з позовом про встановлення факту родинних відносин між нею та її сином ОСОБА_6, оскільки в свідоцтві про його народження була допущена помилка, її ім'я було помилково зазначено як «ОСОБА_7» замість вірного «ОСОБА_7».

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 є рідним сином ОСОБА_7, тому вимоги в частині визнання між ними родинних відносин як між матір'ю та сином підлягають задоволенню.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_7 до укладення шлюбу з ОСОБА_13 мала прізвище ОСОБА_7, що підтверджується копією запису акта про одруження від 16.04.1960 (Т 1, а.с. 238).

Як вбачається з копії запису акта про народження (Т. 2, а.с. 9) ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8, її батьками зазначені: ОСОБА_8 та ОСОБА_20. Також в даному записі зроблені виправлення імені ОСОБА_7 на ОСОБА_7, а прізвища по батькові з ОСОБА_7 на ОСОБА_7 згідно актового запису про зміну ім'я та прізвища по батькові № 51 від 25.08.1992 року по Красногвардійському ЗАГСу м. Дніпропетровськ, що також підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища, імені по батькові від 25.08.1992 року (Т.1, а.с. 25).

Як вбачається з копії запису акта про народження (Т. 2, а.с. 10) ОСОБА_21 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9, її батьками зазначені: ОСОБА_22 та ОСОБА_20.

Згідно свідоцтва про одруження від 23.07.1955 року (Т.1, а.с. 21) позивачка - ОСОБА_4 мала дощлюбне прізвище ОСОБА_21.

Як вбачається з наданих копій документів у матеріали справи, дійсно у позивачки ОСОБА_4 та померлої ОСОБА_7 батьками зазначені одні і ті ж особи. Однак, у зв'язку з неточностями зазначеними у актових записах про народження виникають розбіжності.

Таким чином суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 як рідними сестрами, оскільки даний факт окрім наданих документів підтверджується показаннями свідка ОСОБА_23, яка тісно спілкувалася з померлої ОСОБА_7 та позивачкою ОСОБА_4, оскільки вони разом відвідували одне об'єднання «свидки Ієгови», яка зазначила, що ОСОБА_7 визнавала рідною сестрою ОСОБА_4, та що окрім них у них була ще одна рідна сестра, та показаннями свідка ОСОБА_18, яка спілкувалася з онукою ОСОБА_4 та разом з нею приходила на свята у гості до ОСОБА_7 та спілкувалася з нею, яка також зазначила, що зі слів ОСОБА_7 вона знає, що ОСОБА_7 визнавала рідною сестрою ОСОБА_4 Що стосується свідчинь інших свідків, а саме ОСОБА_24, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 то суд не бере їх до уваги, оскільки вони ніяких фактів щодо родинних відносин позивачки та померлої ОСОБА_7 повідомити не змогли.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У судовому засіданні також встановлено, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 54/200 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом прийняли дружина ОСОБА_2 та мати ОСОБА_7 (Т.1, а.с. 195)

31 жовтня 2011 року відповідачці ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку 54/200 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ( Т.1, а.с. 139).

ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з поданих до нотаріальної контори документів неможливо було встановити родинні відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин між нею та померлим (в свідоцтві про народження ОСОБА_6 її ім'я значиться як «ОСОБА_7», а в усіх інших документах ім'я значиться як «ОСОБА_7»).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 01.10.2011 року (Т.1, а.с. 22) ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Свідоцтво про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті її сина ОСОБА_6, вона не встигла отримати. Враховуючи положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України згідно з якими, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, та положення ч. 1 ст. 1269 ЦК України, а саме спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 прийняла спадщину, що залишилася після смерті її сина.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на 54/200 частин квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, які належали їй на підставі свідоцтва про право власності від 21.01.2008 року (Т.1, а.с. 11), та 27/200 частин зазначеної квартири, які вона прийняла у спадщину після смерті її сина ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10.

Судом встановлено, що 10 листопада 2011 року Позивач - ОСОБА_4, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її сестри ОСОБА_7 (Т.1, а.с. 97). 30 листопада 2011 року відповідачка ОСОБА_27, також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_7 (Т. 1, а.с. 103).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних зв'язків між нею, та померлою ОСОБА_7, оскільки з поданих до нотаріальної контори документів неможливо встановити родинні відносини між ними, як між рідними сестрами.

Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» є роз'яснення, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Враховуючи те, що в судовому порядку встановлений факт родинних відносин, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є рідними сестрами, а також враховуючи те, що інших перешкод в отриманні спадщини у позивачки не має, та вона може в загальному порядку звернутися до нотаріальної контори для оформлення права власності на спадщину за законом, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 на 81/200 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки відсутні перешкоди в оформленні права власності позивача в порядку спадкування за законом у встановленому законом порядку через нотаріальну контору.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно вимог ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на другу частину 27/200 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачкою ОСОБА_2 31.10.2011 року вже отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_6 на ? частину, яка належала йому, а іншу 1/2 частку спадщини отримала його мати ОСОБА_7

А тому суд вважає, що не має підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на другу частину 27/200 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 54/200 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 як спадкоємцем четвертої черги, то суд приходить до висновку, що зазначені вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що вона є спадкоємцем четвертої черги. Крім того, у судовому засіданні встановлений факт наявності родинних відносин між померлою ОСОБА_7 та її рідною сестрою, позивачем за первісним позовом - ОСОБА_4, яка відповідно до приписів ст. ст. 1258, 1262, 1264 ЦК України має переважне право на спадкування зазначеного майна як спадкоємець другої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивачки за первісним позовом задоволено частково, в частині немайнових вимог, тому з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати за немайновими вимогами по справі у розмірі 229 грн. 40 коп. Що стосується розподілу судових витрат за зустрічним позовом, то дані витрати не підлягають поверненню, оскільки у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1258, 1262, 1264-1269, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст. 3,10, 57- 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про встановлення фактів родинних відносин та визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною сестрою ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір по справі у розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Дубіжанська