Справа № 465/759/11 Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/338/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Шеремети Н.О.,

секретаря - Матяш С.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Львівській області про визнання протиправними дій та відновлення порушеного права,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання протиправними дій та відновлення порушеного права - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_5

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону.

Зазначає, що позивачем наведено суду ряд допустимих доказів в підтвердження заявлених нею позовних вимог. Зокрема, відповідач ОСОБА_6 звів цегляний паркан, висотою 3,5 метра на межі між належним позивачу та відповідачу земельними ділянками, шляхом підняття рівня пішохідного тротуару провів його реконструкцію, а саме, штучно підняв загальний рівень належної йому земельної ділянки. Зазначені факти відповідачем не спростовані, крім того такі підтвердженні висновком судової будівельно-технічної експертизи, яка наявна в матеріалах справах.

Посилається в апеляційній скарзі також й на те, що судовий експерт при підготовці висновків, прийшов до обґрунтованого переконання про відсутність проекту на будівництво паркану за адресою АДРЕСА_1. Крім того, громадські слухання проекту містобудівного обґрунтування розміщення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 проведено без участі позивача, про такі останній повідомлений не був, представника на таку участь не уповноважував.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалюючи рішення, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому на думку апелянта, відповідно до положень ст.309 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення такої, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України.

Cудом встановлено, що індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 побудований за проектом, розробленим у 2009 році ПП «Проектно-будівельна група «Капітель» (державна ліцензія АВ № 119544). Даний проект погоджено головним архітектором м.Львова 03.08.2010 року. В проекті на генеральному плані ділянки відображено паркан та наведені його характеристики, а саме - новозведений цегляний паркан, висотою 2,5 м., облицьований природнім каменем та оштукатурений.

В експертному висновку Франківського РВ м. Львова ГУ МНС України у Львівській області № 8/418 від 22.04.2010р. зазначено, що проведеною експертизою правильності і повноти виконання протипожежних вимог нормативно-правових актів у проектній документації на будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 порушень протипожежної безпеки не виявлено.

Проект погоджено в санепідемстанції за № 1072/01 від 14.05.2010 року та ДП «Львівдержбудекспертиза» за №14-01552-09 від 17.10.2009 року.

Земельна ділянка, на якій розташована огорожа, належить відповідачеві на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.07.2009р. НОМЕР_1.

Також встановлено, що ОСОБА_6 04 грудня 2009 року було подано звернення до Львівської міської ради щодо проведення громадських слухань проекту містобудівного обґрунтування розміщення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1.

Інформація про проведення громадських слухань та проектна документація були оприлюднені офіційному сайті Львівської міської ради за адресою http://city-adm.lviv.ua/ у розділі «Громадські слухання», що підтверджується листами управління «Секретаріат ради» за № 01-863 вих. від 10.12.2009 року та № 01-57 вих. від 30.01.10 року та інформацією з інтеренет-ресурсу http://city-adm.lviv.ua/.

Громадські слухання були проведені 22 січня 2010 року у приміщенні Львівської міської ради, за адресою: м. Львів, пл. Ринок. За результатами проведених громадських слухань, на яких були присутні представники громадськості, було прийнято Протокол громадських слухань проекту містобудівного обґрунтування розміщення земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1.

Зважаючи на публічність інформації про заплановане будівництво, суд першої інстанції, з яким погоджується і колегія суддів, вірно вважав безпідставним твердження позивача стосовно незаконності проведених громадських слухань.

Крім того, Львівським НДІ судових експертиз 21 травня 2012 року складено Висновок №2144 судової будівельно-технічної експертизи по дані цивільній справі, відповідно до якого експерт не зміг встановити, чи відповідає проектна документація огорожі на АДРЕСА_1 вимогам нормативних документів, що діють на території України в галузі будівництва в період 2009-2010 року. Також не видалося можливим експерту встановити чи відповідає фактично споруджений паркан на АДРЕСА_1 даним проектної документації. Інші питання на вирішення експерта сторонами не ставились, а відтак і не досліджувались останнім.

Свій висновок експерт ОСОБА_7 підтвердив і в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до наказу № 80 Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18.05.2005 р. «Про прийняття та надання чинності ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" з 01 жовтня 2005 року набули чинності державні будівельні норми ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення", розроблені ВАТ "КиївЗНДІЕП". З набуттям чинності ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення" втратили чинність на території України, СНиП 2.08.01-89 "Жилые здания" та ДБН 79-92 "Житлові будинки для індивідуальних забудовників України". Отже, на момент виготовлення та погодження проектної документації, а також на час проведення будівельних робіт з облаштування огорожі та тротуару на АДРЕСА_1 ДБН 79-92 "Житлові будинки для індивідуальних забудовників України" втратив чинність. З цих підстав суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що такі не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Застосування норм БН 441-72 «Вказівки на проектування огорож, майданчиків та ділянок підприємств, будинків та споруд» передбачене п.2.21 ДБН 79-92, які також втратили чинність.

Зі змісту БН 441-72 «Вказівки на проектування огорож, майданчиків та ділянок підприємств, будинків та споруд» вбачається, що дані будівельні норми не розповсюджуються на встановлення огорож між суміжними землекористувачами, адже відповідно до п.2 даних будівельних норм категорично заборонено проектування огорож навколо житлових будинків.

Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ст.381 ЦК України).

Положенням ч. 4 ст. 13, ст. 41 Конституції України закріплено рівність перед законом усіх суб'єктів права власності та право користуватися та розпоряджатися своєю власністю. У ч.1 Перехідних положень Конституції України вказано, що закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України. Положення БН 441-72* «Вказівки на проектування огорож, майданчиків та ділянок підприємств, будинків та споруд», затверджені постановою Держбуду СРСР від 26 травня 1972р. №99, стосовно заборони проектування огорож навколо житлових будинків суперечать положенням Конституції України .

У п.2 примітки до Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові зазначено, що дане Положення не розповсюджується на влаштування огорож між суміжними земельними ділянками окремих землекористувачів.

На підставі ст. ст.10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Твердження позивача стосовно зменшення інсоляції у належному їй житловому будинку, а також щодо збільшення вологості на присадибній ділянці позивача не підтверджено ним а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції жодними належними та допустимими доказами. Доказування позивача стосовно наявності причиново-наслідкового зв'язку між рівнем інсоляції у будинку позивача та виситою огорожі, спорудженої позивачем, так само як і зв'язок між ймовірним рівним вологості на подвір'ї позивача та тротуаром, облаштованим відповідачем ОСОБА_6 на АДРЕСА_1 ґрунтуються на припущеннях.

Таким чином, колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання протиправними дій та відновлення порушеного права.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_5 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідження поданих суду доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний зв»язок у їх сукупності, встановлених судом обставин справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПКУкраїни, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ухвалою Апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Шеремета Н.О.