Справа № 127/2444/15-ц
Провадження № 2/127/2004/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом першого заступника прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства у Вінницькій області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

встановив:

Перший заступник прокурора м. Вінниці звернулось в суд в інтересах держави в особі Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства у Вінницькій області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків. Позов мотивовано тим, що 11.06.2014 року о 20.30год. відповідачі на Ладижинському водосховищі в районі бази ВНТУ с. Степашки Гайсинського району здійснювали вилов риби з використанням забороненого знаряддя лову - зябровою сіткою. В результаті лову, рибному господарств нанесені збитки виловом цінних видів риб, а саме: карась сріблястий -1 екз., окунь -1 екз., рак - 1 акз., судак - 9 екз., чим заподіяна шкода рибним запасам та навколишньому природному середовищу. Постановами Гайсинського районного суду Вінницької області від 05.08.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП, а саме грубому порушенні правил рибальства. Внаслідок здійснення незаконного вилову видів риби, рибному господарству спричинено шкоду на суму 4649,50гривень. Просять стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету с. Степашки Гайсинського району Вінницької області заподіяні збитки в сумі 4649,50гривень.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, заперечили щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з протоколів про адміністративне правопорушення від 12.06.2014року судом встановлено, що 11.06.2014 року в період часу з 20.00год по 20.30год. на Ладижинському водосховищі в районі бази ВНТУ с. Степашки Гайсинського району ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 здійснювали вилов риби з використанням забороненого знаряддя лову - зябровою сіткою, чим порушили правила рибальства, своїли правопорушення, передбачене ч.4 ст. 85 КУпАП (а.с.9,11).

Згідно постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 05.08.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340грн. в дохід держави з конфіскацією знарядь лову - зябрової сітки (а.с.8).

Відповідно до постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 05.08.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340грн. в дохід держави з конфіскацією знарядь лову - зябрової сітки (а.с.10).

Відповідно до розрахунку матеріальних збитків до протоколу №000420 загальна сума збитків, спричинених незаконним виловом ОСОБА_1 риби та раків, складає 2324,75грн.(а.с. 12).

Згідно до розрахунку матеріальних збитків до протоколу №000419 загальна сума збитків, спричинених незаконним виловом ОСОБА_2 риби та раків, складає 2324,75грн.(а.с. 13).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювали вилов риби з використанням забороненого знаряддя лову - сітки.

Показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд не бере до уваги, оскільки в судовому засіданні свідки повідомили, що не бачили як та чим відповідачі здійснювали вилов риби.

Відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією.

Згідно Положення «Про Державне агентство рибного господарства України» від 16.04.2011 року № 484/2011 року державне агентство рибного господарства України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністерства України через Міністра аграрної політики та продовольства України. Держрибагенство України здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через свої територіальні органи (органи рибоохорони).

Згідно ст. 10 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода. Завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення, такої діяльності.

Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ» підприємства ,установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

За змістом ч.1 ст. 27 ЗУ«Про тваринний світ» у порядку загального використання об'єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об'єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.

У пункті 3.15.1 Правил любительського і спортивного рибальства визначено, що забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.

Відповідно до п.6.2 вищевказаних правил шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою КМУ від 19.01.1998 року №32.

Також п.6.3. зазначено, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства.

Статтею 63 ЗУ «Про тваринний світ» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про охоронну навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода заподіяна внаслідок порушення законодавства про охоронну навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт незаконного вилову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 риби та раків забороненим сітним знаряддям, суд вважає, що з них слід стягнути на користь місцевого бюджету с. Степашки Гайсинського району Вінницької області заподіяні збитки в сумі 4649,50гривень.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60гривень.

На підставі викладено, згідно ст. 20 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охоронну водних біоресурсів», ст. ст. 27, 63 ЗУ «Про тваринний світ», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 212-215 218 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету с. Степашки Гайсинського району Вінницької області заподіяні збитки в сумі 4649,50гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: