АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/984/15 Справа № 180/1211/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Хомченко С. І. Доповідач - Бараннік О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року

2015 рік лютий 05 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Марганецької міської ради, про вселення у квартиру та встановлення порядку користування квартирою, відшкодування матеріальних та моральних збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_5 про вселення у квартиру і встановлення порядку користування нею, посилаючись на те, що у житловому приміщенні квартири № АДРЕСА_1, вона та її син ОСОБА_3 проживали і були зареєстровані з дня свого народження.

Однак, у зв'язку з тим, що у 2010 році відповідач відмовив позивачці у проживанні на житловій площі вказаної квартири, мотивуючи це тим, що він є головним квартиронаймачем вказаної квартири та сам встановлює правила кому проживати у ній, а кому - ні, позивачка разом зі своєю дитиною почала проживати в орендованому нею будинку.

На підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням спірної квартири, позивачка з 27 листопада 2012 року була знята з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2014 року рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2012 року скасовано і у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 щодо визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено, і з 15 квітня 2014 року позивачка знову була зареєстрована у спірній квартирі.

Але оскільки, між нею та відповідачем продовжують виникати спори щодо порядку користування житловим приміщенням спірної квартири, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.

В уточнюючому позові позивачка, посилаючись на вищезазначені обставини та на те, що відповідно до положень статті 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, і що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин просила вселити у спірну квартиру і її чоловіка ОСОБА_4.

В окремій позовній заяві щодо відшкодування матеріальних і моральних збитків, ОСОБА_2, посилаючись на те, що оскільки відповідач ОСОБА_5 створює їй та її сину перешкоди у користуванні спірною квартирою, 28.01.2013 року зареєстрував у вказаній квартирі чотирьох інших осіб, які жодного відношення до вказаного житлового приміщення не мають, чим умисно намагається позбавити її з сином єдиного житлового приміщення, просила стягнути на свою користь матеріальні та моральні збитки.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року цивільні справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних і моральних збитків та за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про вселення у квартиру і встановлення порядку користування квартирою об'єднані в одне провадження.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про вселення у квартиру та встановлення порядку користування квартирою, відшкодування матеріальних та моральних збитків відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила його скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з того, що ті перешкоди, які нібито їй чинить ОСОБА_5 у користуванні спірною квартирою і на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними доказами по справі та спростовуються поясненнями допитаних по справі свідків.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово і без належного з'ясування зібраних доказів по справі, з матеріалів якої вбачається, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2014 року ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 було відмовлено саме з тих підстав, що відповідачі вимушені були проживати у іншому житловому приміщенні у зв'язку зі сварками та скандалами щодо порядку користування спірним житловим приміщенням, в якому вони прописані.

З огляду на викладене, а також на те, що за положеннями частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з послідуючим ухваленням по даній справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідача ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою позивачці разом з її сином ОСОБА_3 та вселення їх до неї.

В той же час, що стосується вимог ОСОБА_2 про встановлення порядку користування спірною квартирою, шляхом виділення їй та її сину кімнати площею 15 кв.м., вселення до спірної квартири разом з нею та її сином ОСОБА_3 і її чоловіка ОСОБА_4, який зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 то в цій частині позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені бути не можуть, оскільки, як видно з матеріалів справи у двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано разом з позивачкою ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 8 чоловік.

Крім того, оскільки, відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з послідуючими змінами, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема : коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень ; у випадках, передбачених нормами ЦК та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди ; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди не можуть бути задоволенні і позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення на її користь моральної шкоди.

З причин недоведеності не можуть бути задоволені також і позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення на її користь матеріальної шкоди.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 1,3 ст. 309, ст.ст. 313 - 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо вселення у квартиру та встановлення порядку користування квартирою, відшкодування матеріальних та моральних збитків задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_7 у користуванні квартирою АДРЕСА_1

Вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_2.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :