Справа № 472/125/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2015 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Орленко Л.О.,

при секретарі Крамарчук О.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

На обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Миколаєві померла її бабуся ОСОБА_6, смерть якої було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом № 555.

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на право на земельну частку (пай) площею 7,38 умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП "Янтарне", посвідчене сертифікатом серії МК № НОМЕР_2 від 29.10.1997 року, зареєстрованим за № НОМЕР_3 на ім'я її матері ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_6, як дочка померлої, прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право вона заповідає онучці, тобто позивачу ОСОБА_1

Провівши поховання ОСОБА_6, позивач звернулася до другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона прийняла спадщину згідно з п.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Оглянувши надані нею документи, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем не було надано жодного документу, який підтверджував факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 її донькою ОСОБА_6. Тому позивач звернулася з відповідним позовом до суду та просить повністю задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовну заяву підтримали, просять визнати за позивачем у порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 7,38 умовних кадастрових гектарів в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі сертифікату на ім'я ОСОБА_7, що посвідчував право на земельну частку (пай) серії МК № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Представник відповідача Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області ОСОБА_3 в судовому засіданні суду пояснила, що не заперечує щодо задоволення даного позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Миколаєві померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4, виданим 05 лютого 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (а.с. - 7).

За життя прабабуся позивачки та мати ОСОБА_6 - ОСОБА_8 була прийнята в члени колгоспу "Янтарне" і на підставі переданої Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області у колективну власність колгоспу земельної ділянки було проведено подальше її паювання. Оскільки ОСОБА_7 була членом колгоспу, то 29 жовтня 1997 року вона отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим 25 лютого 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_6, як дочка померлої, фактично розпорядилася майном своєї матері, а саме: взяла на зберігання сертифікат серії МК № НОМЕР_2.

З метою реалізації та оформлення свого права на спадкове майно померлої ОСОБА_7 у вигляді права на земельну частку (пай) в 2010 році ОСОБА_6 звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай), але їй було відмовлено в зв'язку з розбіжністю написання імені її матері в особистих документах та у свідоцтві про народження ОСОБА_6

21 січня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено рішення та було встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 є матір'ю ОСОБА_6

В подальшому ОСОБА_6 намагалася оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, але за життя так і не встигла отримати Державний акт.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за заповітом на право на земельну частку (пай) площею 7,38 умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП "Янтарне", посвідчене сертифікатом серії МК № НОМЕР_2 від 29.10.1997 року - (а.с. 10).

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право вона заповідає онучці, тобто позивачу ОСОБА_1 - (а.с. 8)

Провівши поховання ОСОБА_6, позивач звернулася до другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, нотаріусом 24 вересня 2014 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що позивачем не було надано жодного документу, який підтверджував факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 її донькою ОСОБА_6. - (а.с. - 5).

Таким чином, в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно.

Статтею 548 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачалося, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застерженнячм. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 вищевказаного Кодексу визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якшо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті її матері ОСОБА_8 шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: наявністю у спадкодавця ОСОБА_6 сертифіката на право на земельну частку (пай) серії МК № НОМЕР_2, який вона прийняла на зберігання; даними довідки СФГ "Надія" від 19 січня 2015 року про те, що у 2003 році ОСОБА_6 передала в оренду цьому господарству земельну ділянку (пай) та упродовж 2003 - 2008 років отримувала орендну плату. - (а.с.15)

В подальшому ОСОБА_6 намагалася оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку шляхом виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку. Для цього 19.09.2102 р. СФГ "Надія", яке діяло від імені та в інтересах ОСОБА_6, та юрист Рудницька Н.В. уклали договір про надання юридичної допомоги, в тому числі щодо підготовки документів по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки, що підтверджується даними Договору про надання юридичної допомоги від 19.09.2012 р.

Однак, за життя ОСОБА_6 так і не отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8 шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до довідки житлово-експлуатаційної контори "Південь" № 863 від 24.02.2014 р. спадкодавець ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.12.1960 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 р. За цією ж адресою на момент смерті ОСОБА_6 проживали позивач ОСОБА_1 та син спадкодаваця ОСОБА_4. Оскільки позивачка проживала постійно разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України.

За матеріалами спадкової справи № 455 /2014 р., заведеної післі смерті ОСОБА_6, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку, і що її право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 10, 11, 58, 59, 60, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом право на право на земельну частку (пай) площею 7,38 умовних кадастрових гектарів в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яке належало спадкодавцю ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № НОМЕР_2, виданого Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області 29 жовтня 1997 року на ім'я ОСОБА_7, та зареєстрованого 29 жовтня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_3.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного

суду Миколаївської області Л.О. Орленко