Справа № 738/2701/14-ц Провадження № 22-ц/795/511/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Сова Т. Г. Доповідач - Литвиненко І. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко І.В.
суддів:Страшного М.М., Шарапової О.Л.
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Менського районного суду від 22 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «ХДІ страхування»,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення 9621,80 грн. на відшкодування відновлюваного ремонту пошкодженого в ДТП 18.05.2014 року автомобіля марки TOYOTA AVENSIS 1.8, 470 грн. витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку та 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна.

Рішенням суду позов ОСОБА_7 задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 відшкодування відновлювального ремонту в розмірі 9621,80 грн., 470 грн. витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю та його відновлення, 2500 грн. моральної шкоди, а також 243,60 грн. на повернення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що апелянт не є належним відповідачем по справі, так як його цивільно-правова відповідальність за пошкодження майна застрахована на суму 50000 грн. і розгляд справи проведено в його відсутність.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи він був повідомлений згідно заяви (а.с.27) в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення, про причини неявки суд не сповістив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.05.2014 року близько 3 годин 40 хвилин ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 в м.Мена, на перехресті вул. 8 Березня - Шевченко, не вибрав безпечної дистанції та безпечного інтервалу з автомобілем під керуванням ОСОБА_7 TOYOTA AVENSIS 1.8, д.н.з. НОМЕР_2, що рухався попереду в поточному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з цим автомобілем.

Постановою Менського районного суду від 02.06.2014 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1ст.130, ст.122-4 КУпАП (а.с.59-60).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПАТ «ХДІ страхування», яка 13.08.2014 року перерахувала страхове відшкодування ОСОБА_7 в розмірі 7825,86 грн. (а.с. 51).

ОСОБА_7, зважаючи на те, що висновком № 392 експертного товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 08.09.2014 року, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю становить 13247,15 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 17447,66 грн., вважає, що ОСОБА_5 повинен йому відшкодувати ще 9621 грн. на відновлювальний ремонт, яку недоплатила страхова компанія, та вартість проведеного експертного дослідження. Крім того, через пошкодження майна з вини ОСОБА_5, він зазнав душевних страждань, незручностей, сталось порушення нормальних життєвих зв'язків, а тому ОСОБА_5 повинен відшкодувати 2500 грн. моральної шкоди.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, особі чи майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі винною особою, а при визначенні моральної шкоди суд виходив з характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди. Ці висновки відповідають обставинам справи та положенням ст.1167 ЦК України.

Твердження апелянта стосовно того, що моральну шкоду повинно відшкодувати ПАТ «ХДІ страхування» не підтверджуються умовами полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яким передбачено відшкодування страховою організацією лише шкоди, заподіяну майну та заподіяну життю і здоров'ю. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди винною в ДТП особою. Стосовно розміру морального відшкодування апеляційна скарга доводів не містить.

Що стосується висновків суду про задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди, то такі висновки не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, 30.05.2014 року ОСОБА_7 повідомив страхову компанію про страховий випадок 18.05.2014 року (а.с.55-56). При розрахунку страхового відшкодування ОСОБА_7, страховою компанією був взятий до уваги висновок № 228 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 09.06.2014 року судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_9, згідно до якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля "Toyota-Avensis 1.8 Technical", д.р.н. НОМЕР_2, необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 18.05.2014 року становить 12261,99 грн. З цим висновком погодився ОСОБА_7 і отримав суму відшкодування від страхової компанії 13.08.2014 року у сумі 7825,86 грн. (а.с.8, 51).

В заявленому позові ОСОБА_7 ставить питання про стягнення з ОСОБА_5 відповідно до ст.1194 ЦК України різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Проте, таке стягнення є можливим у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди. Згідно до страхового полісу № АС/6613687 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 застрахована ПАТ «ХДІ страхування» на суму 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну (а.с.58), а визначена вартість відновлювального ремонту та виплачене страхове відшкодування є значним меншим за встановлений ліміт.

ОСОБА_7 на підтвердження розміру матеріальної шкоди, надав висновок № 392 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу того ж судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_9 зроблений вже 08.09.2014 року, згідно до якого вартість відновлювального ремонту того ж автомобіля становить 17447,66 грн.

В суді першої інстанції судовий експерт-товарознавець ОСОБА_9 пояснив, що перший висновок він робив на замовлення страхової компанії, а другий висновок робився на замовлення ОСОБА_7 і різниця у вартості відновлювального ремонту автомобіля виникла в результаті зміни курсу валюти в бік збільшення.

В силу ст.10 ЦПК України, суд апеляційної інстанції листом запропонував ОСОБА_7 надати обґрунтування необхідності проведення ще одного дослідження пошкодженого автомобіля після отримання страхового відшкодування і пояснень того, чи звертався він до страхової компанії за отриманням доплати.

Крім того, в своїй позовній заяві ОСОБА_7 зазначав про те, що для ремонту свого автомобіля він вимушений був замовляти автозапчастини з Японії (а.с.3). Оскільки, згідно до ст.22 ЦК України, збитками, крім іншого, є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, то судом було запропоновано позивачу надати докази на підтвердження вартості проведеного ремонту.

ОСОБА_7 не надав суду ні пояснень, ні доказів з цього приводу.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги, зробив висновки про цивільну відповідальність ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України і вирішив питання про відшкодування матеріальної шкоди без врахування положень ст.1194 ЦК України та наданих доказів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною ч.3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ці обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_7 не довів необхідності проведення повторного експертного автотоварознавчого дослідження після отримання від страхової компанії страхового відшкодування і не надав доказів того, що страхова компанія відмовила йому у доплаті страхового відшкодування або ця доплата перевищує встановлений ліміт.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з вартості відновлювального ремонту у сумі 9621,80 грн., витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 08.09.2014 року у сумі 470 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Менського районного суду від 22 січня 2015 року скасувати в частині задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди і відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: