АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7378/14-ц Номер провадження 22-ц/786/928/15Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Брндаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі Коваль А.А.

за участю адвоката Чишинського Р.В.

представників відповідача: Шулік О.Й., Глухова П.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Полтава» про повернення безпідставно набутих коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Полтава» про повернення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно укладеного 18 червня 2013 року між нею та відповідачем договору купівлі-продажу автомобіля "Шкода" №АЦ-0000062, його ціна становила 229 765 грн. з урахуванням ПДВ, включала всі витрати продавця і визначалась незмінною. Натомість нею було сплачено відповідачу 234 490 грн., що на 4 725 грн. більше, ніж передбачено договором.

Посилаючись на норми ст. 1212 ЦК України, позивачка просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Полтава» на її користь зазначені грошові кошти, а саме - 4 725 грн., як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Полтава» про повернення безпідставно набутих коштів - залишені без задоволення.

Не погодившись з даним рішенням місцевого суду, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, просила оскаржуване нею судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Полтава» на її користь надмірно отримані грошові кошти (безпідставно набуті) в розмірі 4 725 грн.

При цьому зазначала, що судом першої інстанції не вірно тлумачаться положення ст. 1212 ЦК України, які, на її думку, мають застосовуватись до даних спірних правовідносин незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

На апеляційну скаргу ОСОБА_5 своє заперечення надав представник ТОВ «Авто-центр-Полтава» - Глухов П.М., в якому спростовуючи доводи апелянта, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 січня 2015 року - залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд постановляє ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18 червня 2013 року між продавцем ТОВ «Автоцентр-Полтава» та споживачем ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля "Шкода" №АЦ-0000062.

За умовами п.2.1. Договору, загальна ціна Товара у гривнях на дату укладання цього Договору становить 191 470 грн. 83 коп., крім того ПДВ 20% - 38 29 грн. 17 коп., разом з ПДВ - 229 765,00 грн., і є незмінною /а.с. 3/.

18 червня 2013 року ОСОБА_5 сплатила перший платіж в сумі 24 490,00 грн.; 23 серпня 2013 року - в розмірі 110 000,00 грн., 01 жовтня 2013 року - 100 000,00 грн., а всього - 234 490,00 грн., що підтверджується зокрема наявними у матеріалах справи копіями квитанцій /а. с. 41-42/.

Також судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року продавець передав, а ОСОБА_5 прийняла автомобіль «Шкода Октавіа» і, як зазначено у акті приймання-передачі автомобіля, покупець не мала претензій щодо якості, комплектації, вартості та технічного стану автомобіля, а також до супроводжуючої документації /а. с. 26/. Від продавця вона отримала для реєстрації автомобіля у Державтоінспекції довідку-рахунок серії ДПІ №805046, де вартість автомобіля зазначена у розмірі 234 490,00 грн., та довідку про сплату екологічного податку /а. с. 24, 25/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, правомірно виходив з того, що договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають нормам матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, та узгоджуються з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постановах від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, та відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, що витікали з укладеного між ними договору купівлі-продажу. Доказів визнання укладеного правочину недійсним або його розірвання позивачем по справі не надано, а тому оспорювана сума не є безпідставно набутою в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Як свідчить аналіз матеріалів справи, та вірно встановлено районним судом, ТОВ «Автоцентр-Полтава» набуло грошові кошти в сумі 4 725,00 грн. за існування достатніх правових підстав і у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, в рамках існуючих між сторонами договірних відносини.

Той факт, що сторони у письмовій формі не погодили умову щодо збільшення вартості автомобіля, не свідчить про те, що така угода між ними не укладалася. Зокрема, поведінка позивачки, яка 1 жовтня 2013 року сплатила останній платіж в сумі 100 000,00 грн. з урахуванням 4 725,00 грн., на які збільшилась вартість товару, а 4 жовтня 2013 року отримала автомобіль і підписала без зазначення з її боку будь-яких претензій та зауважень акт його приймання-передачі, - вказує на те, що умови договору про збільшення вартості автомобіля на 4 725,00 грн. сторонами були погоджені.

Таким чином, оскільки відносини, які склалися між сторонами, є договірними, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає характеру спірних правовідносин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у застосуванні до них ст. 1212 ЦК України та відповідно - у задоволенні позову ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги стосовно тлумачення та застосування положень ст. 1212 ЦК України є особистими думками апелянта, не ґрунтуються на законі та не приймаються колегією суддів до уваги.

За наведених обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни судового рішення, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: