18.12.2015 Справа № 363/1878/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1,
при секретарях - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участі: позивача - представника позивача відповідача - представника відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, неустойки (пені) у звязку з несплатою аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого, вказала, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.01.2011 року з відповідача на користь позивачки на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі ? частини від доходу щомісячно, починаючи з 08.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. За вказаним рішенням відкрито виконавче провадження, аліменти відповідач сплачує дуже рідко, та не у повному обсязі. У звязку із чим, позивач у квітні 2013 року зверталась до суду із позовом про стягнення з відповідача неустойкі у звязку із несплатою аліментів, та рішенням суду від 19.06.2013 року, з відповідача було стягнуто неустойку за несвоєчасну сплату аліментів у період з 08.12.2010 року по 01.04.2013 року. На теперішній час відповідач продовжує ухилятися щодо своєчасної сплати та у повному обсязі аліментів, у звязку із чим за останнім виникла заборгованість по сплаті аліментів. У звязку із чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку по сплаті аліментів у період з 01.04.2013 року по 01.05.2015 року у розмірі 72 358 гривень 84 копійки, згідно розрахунку наданого до позовної заяви. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача, у відшкодування спричиненої їй моральної шкоди суму у розмірі 10000 гривень та судові витрати.

В подальшому позивачкою було подано уточнену позовну заяву, згідно якої вона просила стягнути з відповідача на її користь неустойку по сплаті аліментів у період з 01.04.2013 року по 01.09.2015 року у розмірі 95155 гривень 39 копійок, згідно розрахунку наданого до уточненої позовної заяви, у відшкодування спричиненої їй моральної шкоди просила стягнути суму у розмірі 10000 гривень та судові витрати

У судовому засіданні позивач та її представники підтримали заявлені уточненні позовні вимоги, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, та наголосили, що відповідно до ст.196 СК України, оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів у повному обсязі та своєчасно, з нього може бути стягнуто неустойка у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Крім того, позивача зазначила, що несвоєчасна та неповна сплата аліментів відповідачем спричиняє її моральні страждання, які полягають у наступному, що вона турбується кожного дня про те, чим годувати, в що одягати дитину. Також, дитина відвідує ряд спортивних занять, додаткових учбових занять, на що також потрібні гроші, від сплати яких відповідач ухиляється, все це призводить до хвилювань, нервових зривів у позивача, у звязку із чим вважає, що сума у розмірі 10000 гривень, у рахунок відшкодування спричиненої її моральної шкоди, є цілком обґрунтованою.

Відповідач та його представник не визнали позовні вимоги. Позивач пояснив. Що він дуже любить свою дитину та намагається надавати її матеріальну допомогу у межах своїх можливостей. На теперішній час він переживає тяжкі, в матеріальному сенсі, часи, але у межах можливостей сплачує аліменти. У судовому засіданні відповідач не заперечував з приводу того, що ним не у повному обсязі сплачуються аліменти.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17.01.2011 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено та з відповідача на користь позивачки на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі ? частини від доходу щомісячно, починаючи з 08.12.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до довідки-розрахунку, наданої старшим державним виконавцем ВДВС Вишгородського РУЮ, у ОСОБА_6, станом на 01.09.2015 року виникла заборгованість по аліментам, та яка у період з 01.04.2013 року по 01.05.2015 року загалом складає 17248 гривень, в подальшому до суду було надано оновлено довідку щодо заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 01.09.2015 року.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2005 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» , передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою йому заробітної плати, затримки або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача у частині стягнення неустойки (пені) та необхідності їх задоволення, оскільки під час судового засідання відповідач не навів обґрунтованих підстав, щодо неналежного виконання обовязків щодо сплати аліментів на утримання дитини, як то несвоєчасна виплата заробітної плати, неправильне перерахування аліментів банком. Навпаки, під час судового засідання було встановлено, що відповідач є дієздатною особою, у центрі зайнятості не обліку не перебуває, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має.

Проте суд не може погодитись із розрахунком пені позивача, оскільки розрахунок пені не відповідає вимогам чинного законодавства, так як при щомісячній сплаті аліментів сума неустойки рахується за кожен окремий місяць. Таким чином, при щомісячній сплаті аліментів сума неустойки (пені) визначається у розмірі одного відсотка від суми аліментів за кожен день прострочення.

Враховуючи наведене, суд вважає за потрібне зробити власний розрахунок неустойки виходячи з періоду заборгованості, а саме з 01 квітня 2013 року по 01 вересня 2015 року, який повести наступним чином. Сума аліментів, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_8 за квітень 2013 року становить 824 гривні, таким чином сума неустойкі за квітень 2013 року буде складатиме 824х1%х30 днів становить 247 гривень 20 копійок. Сума заборгованості по аліментам за квітень не додається до заборгованості за травень 2013 року, відповідно і неустойка нараховується окремо за кожен місяць прострочення по сплаті аліментів.

У травні 2013 року сума заборгованості по аліментах складала 524 гривні, таким чином сума неустойки складає 157 гривень 20 копійок, за червень 2013 року сума несплати аліментів 474 гривні , сума неустойки 142 гривні 20 копійок, у липні по листопад сума заборгованість по аліментах, за кожен місяці окремо складала 824 гривні, отже сума неустойки кожного місяця 247 гривень 20 копійок, за грудень несплата аліментів 624 гривні, неустойка 187 гривень 20 копійок. Загалом з 01.04.2013 року по 31.12.2013 року сума неустойки склала 1969 гривень 80 копійок, із розрахунку 247,20 + 157.20+142,20+ 247,20х5+187.20= 1969.80

У січні, лютому, квітень, травень, липень, серпень, жовтень 2014 року аліментні платежі складали 844 гривні 25 копійок, неустойка за кожен місяць складає по 253 гривні 30 копійок; березень, червень заборгованість по аліментам за кожен місяці окремо складала по 594 гривні 25 копійок, неустойка 178 гривень 30 копійок, за кожен місяць; вересень, грудень заборгованість по аліментам 644 гривні 25 копійок, неустойка 193 гривні 30 копійок, за кожен місяць; листопад заборгованість по аліментам 481 гривня 25 копійок, неустойка 144 гривні 40 копійок. Загалом сума неустойки за 2014 рік склала 253.30х7+ 178.3х2+ 193.30+ 144.40+193.30 дорівнює 2660 гривень 70 копійок.

У січні 2015 року сума заборгованості по аліментам склала 644 гривні 25 копійок, сума неустойки 193 гривні 30 копійок; за лютий аліменти 281 гривня 25 копійок, неустойка 84 гривні 40 копійок; за березень, квітень заборгованість по аліментам склала, за кожен місяць по 444 гривні 25 копійок, неустойка 133 гривні 30 копійок, за кожен місяць, за травень 2015 р. заборгованість по аліментах склала 644 гривні 25 копійок, неустойка 193 гривні 30 копійок , за червень, липень заборгованість по 844 гривні 25 копійок, пеня - по 253 гривні 30 копійок, за кожен місяць, за серпень 2015 року заборгованість відсутня. Загальна сума неустойки становить 737 гривень 60 копійок, із розрахунку 193.30+84.40+133.30+133.30 +193.3+ 253.30 + 253.3 = 1244 гривень 20 копійки.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, й не оспорюється сторонами по справі, що відповідач є особою працездатного віку, частково сплачує аліменти на утримання дитини, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батьків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_4 неустойку за прострочення по сплаті аліментних платежів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8, за період з 01.04.2013 року по 01.09.2015 року, у сумі 5874 гривні 70 копійок, з розрахунку 1969.80+2660.70+1244.20= 5874 гривні 70 копійок.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., зі змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, ступень вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що вимоги позивачки у частині стягненні з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 гривень є завищеними, тому суд, зважаючи на завдану позивачу моральну шкоду, яка виразилась у її хвилюваннях з приводу належного матеріального забезпечення дитини, можливості придбання дитині продуктів харчування, одягу, враховуючи матеріальне становище відповідача, їх вік та те, що вони є пенсіонерами, вважає доцільним стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 2000 (двох тисяч ) гривень.

Також, на підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивачем було заявлено майнову вимогу щодо стягнення неустойки у розмірі 95155 гривень 39 копійок, а судом задоволено 5874 гривні 70 копійок, що приблизно складає 7 % від заявленої суми, тому розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачка становлять 41 гривня 90 копійок. За вимогу щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 гривень, що складає 20% від заявленої суми 48.72 гривні, а загалом за понесені позивачем судові витрати з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 90 гривень 62 копійки.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., зі змінами, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2005 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.196 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 212-215, 293 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточненні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул.Дніпровська, будинок 2, квартира 20, корпус 2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, неустойку за кожен день прострочення сплати щомісячних аліментів на утримання ОСОБА_8 у розмірі 5874 гривні 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул.Дніпровська, будинок 2, квартира 20, корпус 2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відшкодування спричиненої моральної шкоди суму у розмірі 2000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул.Дніпровська, будинок 2, квартира 20, корпус 2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, судові втрати у сумі 90 гривень 62 копійки.

В інший частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ - І.Ю.КОТЛЯРОВА