Справа № 359/130/15 Головуючий у І інстанції Чирка С.С.
Провадження № 22-ц/780/1923/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 29 02.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А.,Сушко Л.П.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, Бориспільського управління державної казначейської служби України Київської області про стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, Бориспільського управління державної казначейської служби України Київської області про стягнення моральної та матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що Дніпровським районним судом м. Києва було видано 2 виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 2547 грн. та 31141 грн. відповідно. Головний державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень 25.08.2010 року та 08.12.2010 року. У строк, встановлений ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснено не було.

Постановою старшого державного виконавця Йови Р.О. ВДВС Бориспільського МРУЮ від 27.09.2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3807/1-10, виданого 03.12.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 31141 грн.

Постановою старшого державного виконавця Йови Р.О. ВДВС Бориспільського МРУЮ від 26.09.2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-389/10, виданого 30.04.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 2547,03 грн..

Вказані постанови були скасовані ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року.

В зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 44767 грн., що складається із 30555 грн.(сума, яка виникла через невиконання рішення суду у зв'язку із девальвацією гривні), 3798,89 грн. (3% річних від простроченої суми) 10413,18 грн. (штрафні санкції з врахуванням індексу інфляції) та моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповного з'ясування усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, якими саме неправомірними діями відповідачів йому було завдано майнову шкоду, наявність їх вини та не довів, якими діями відповідачів йому було завдано моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 квітня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист №2-389/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 2547,03 грн..

03 грудня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист №2-3807/1-10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 31141 грн..

Постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області від 25.08.2010 року відкрито виконавче провадженню на підставі виконавчого листа №2-389/10, виданого 30.04.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 2547,03 грн..

Постановою головного державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області від 08.12.2010 року відкрито виконавче провадженню на підставі виконавчого листа №2-3807/1-10, виданого 03 грудня 2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 31141 грн..

Постановою старшого державного виконавця Йови Р.О. ВДВС Бориспільського МРУЮ від 27.09.2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-3807/1-10, виданого 03.12.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 31141 грн..

Постановою старшого державного виконавця Йови Р.О. ВДВС Бориспільського МРУЮ від 26.09.2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-389/10, виданого 30.04.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 2547,03 грн..

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність службових осіб ВДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано бездіяльність та дії державного виконавця відділу ДВС Бориспільського МРУЮ Йови Р.О. незаконними по виконанню судових рішень по виконавчому листу №2-389, виданого 30.04.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 2547,03 грн. та по виконавчому листу №2-3807/1-10, виданого 03.12.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 31141 грн., скасовано постанову державного виконавця Йови Р.В. ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області від 27.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 31141 грн. та постанову державного виконавця Йови Р.В. ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області від 26.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 2547,03 грн..

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що вимоги позивача про відшкодування збитків та моральної шкоди не ґрунтуються на загальних підставах відповідальності за завдану майнову шкоду, оскільки позивачем не було доведено як наявність неправомірних дій відповідачів, так і їх вини у заподіянні йому будь-якої шкоди, а тому з них не може бути стягнута і моральна шкода.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: