Справа № 161/2239/15-ц
Провадження № 2/161/1410/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Олексюка А.В.,

при секретарі: Шумиводі О.І.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5. про стягнення боргу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2007 року він уклав з ОСОБА_5. договір позики № 15-03-07 на суму в розмірі - 404800,00 грн., що еквівалентно 80000,00 доларів США, за комерційним курсом продажу валюти, встановленим АКБ «Форум» (Луцька філія) станом на день укладення договору (100 доларів США=506,00 грн.), яку останній зобов'язувався повернути до 15.06.2007 року.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вищевказаним договором позики 15.03.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно якого останній зобов'язався в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість за договором позики.

Крім того, 15.06.2007 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_5. договір позики № 15-06-07 на суму в розмірі - 706300,00 грн., що еквівалентно 140000,00 доларів США, за комерційним курсом продажу валюти, встановленим АКБ «Форум» (Луцька філія) станом на день укладення договору (100 доларів США=504,50 грн.), яку останній зобов'язувався повернути до 31.12.2007 року.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вищевказаним договором позики 15.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно якого останній зобов'язався в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість за договором позики.

Отримання відповідачем коштів за даними договорами позики підтверджується розписками.

Проте, відповідач свої зобов'язання виконав частково.

Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів в його користь суму заборгованість за договорами позики в розмірі - 5270819,00 грн., з яких: 1907534,00 грн. - основний борг за договором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року, та 3363285,00 грн. - основний борг за договором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року, 20 % річних від суми заборгованості за договором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року в розмірі - 2925582,00 грн., 20 % річних від суми заборгованості за договором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року - 4791529,00 грн., всього -7717111,00 грн. та понесені судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просили суд позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5. - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 625,1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 15.03.2007 року він уклав з ОСОБА_5. договір позики № 15-03-07 на суму в розмірі - 404800,00 грн., що еквівалентно 80000,00 доларів США, за комерційним курсом продажу валюти, встановленим АКБ «Форум» (Луцька філія) станом на день укладення договору (100 доларів США=506,00 грн.), яку останній зобов'язувався повернути до 15.06.2007 року (а.с. 14).

15.06.2007 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_5. договір позики № 15-06-07 на суму в розмірі - 706300,00 грн., що еквівалентно 140000,00 доларів США, за комерційним курсом продажу валюти, встановленим АКБ «Форум» (Луцька філія) станом на день укладення договору (100 доларів США=504,50 грн.), яку останній зобов'язувався повернути до 31.12.2007 року (а.с. 16).

Отримання коштів ОСОБА_5. за даними договорами позики підтверджується розписками (а.с. 15, 17).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року між позивачем 15.03.2007 року та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно якого останній зобов'язався в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість за договором позики.

В судовому засіданні з пояснень позивача, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 встановлено, що позичальник ОСОБА_5. 17.11.2009 року повернула позикодавцю 2000,00 доларів США, що еквівалентно 15980,00 грн. (1 долар США=7,99 грн.) за догором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року та суму в розмірі 3000,00 доларів США, що еквівалентно 23970,00 грн. (станом на 17.11.2009 року 1 долар США=7,99 грн.) за догором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року. Крім того, 09.03.2012 року позичальник ОСОБА_5. повернула позикодавцю 2000,00 доларів США, що еквівалентно 15960,00 грн. (станом на 09.03.2012 року 1 долар США=7,98 грн.) за догором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року та суму в розмірі 3000,00 доларів США, що еквівалентно 23940,00 грн. (станом на 09.03.2012 року 1 долар США=7,98 грн.) за догором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року.

Однак, суму боргу в розмірі 372860,00 грн. за договором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року та суму боргу в розмірі 658390,00 грн. за договором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року позичальник до цього часу не повернула тобто, умови договору не виконала.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 15.06.2007 року укладено договір поруки, згідно якого останній зобов'язався в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість за договором позики.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

П. 7 договорів позики передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 20 % річних від простроченої суми (а.с. 14, 16).

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Враховуючи, те, що валютою боргу (грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання за вищевказаними договорами позики є гривня, еквівалент якої визначений в іноземній валюті, суд вважає, що сума боргу підлягає сплаті у гривнях.

Сума основного боргу за договором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року становить - 372860,00 грн., за договором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року становить - 658390,00 грн.

Сума боргу з врахуванням 20 % річних від простроченої суми за договором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року становить - 571854,87 грн. (372860,00 грн. (сума боргу) х 20,0 % х 2799 (кількість днів):365).

Сума боргу з врахуванням 20 % річних від простроченої суми за договором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року становить - 937980,27 грн. (658390,00 грн. (сума боргу) х 20,0 % х 2600(кількість днів):365).

Отже, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача суму основного боргу за договором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року в розмірі 372860,00 грн. та 20 відсотків річних від суми заборгованості в розмірі 571854,87 грн., за договором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року в розмірі 658390,00 грн. та 20 відсотків річних від суми заборгованості в розмірі 937980,27 грн., а всього заборгованість в розмірі 2541085, 14 грн.

Крім того, не підлягає до задоволення позов в частині до поручителя ОСОБА_4, з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно роз'яснень, даних у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення /вручення/ йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Із укладених між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 договорів поруки вбачається, що дія цих договорів закінчується повним виконанням зобов'язань за договорами позики (п. 4.1), тобто цей строк не визначений календарною датою.

Разом з тим, як договорами позики, так і в договорах поруки визначено термін повернення позики - 15.06.2007 року та 31.12.2007 року (п.1.3 кредитного договору та п.2 договорів поруки), тобто встановлено дату настання строку виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.559 ЦК України, позивач вправі був пред'явити вимоги до поручителя за договором поруки від 15.03.2007 року до 15.12.2007 року включно та за договором поруки від 15.06.2007 року до 31.06.2008 року включно.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що позивач направляв поручителю письмові повідомлення з вимогою про повернення боргу, суду не надав.

Суд не приймає до уваги як доказ письмові повідомлення від 10.01.2008 року та 15.06.2007 року, оскільки відсутні підтверджуючі докази про отримання ОСОБА_4 даних повідомлень.

П. 4.1. договорів поруки передбачено, що кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язань за договором позики не пред'явить вимоги до поручителя (ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Цим пунктом сторони узгодили лише збільшення позовної давності (ст.ст.256, 259 ч.1 ЦК України).

Строк позовної давності та строк пред'явлення вимоги до поручителя за договором поруки - поняття не тотожні.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову до відповідача ОСОБА_4, як до поручителя, оскільки порука цього поручителя припинилася за договором поруки від 15.03.2007 року - 15.12.2007 року та за договором поруки від 15.06.2007 року - 31.06.2008 року.

Разом з тим, не приймає до уваги суд посилання представника відповідачів ОСОБА_3 на пропущення позивачем строків позовної давності.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України встановлює загальний термін позовної давності тривалістю у три роки.

За змістом договорів позики, грошові кошти ОСОБА_5. взяла у борг за договором позики № 15-03-07 до 15.06.2007 року та договором позики № 15-06-07 до 31.12.2007 року.

В силу ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5. частину коштів за договорами позики повертала позивачу 17.11.2009 року та 09.03.2012 року та не було спростовано поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 Крім того, ОСОБА_5. не заперечувала про наявність боргу.

Таким чином в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України позивачем не пропущені строки позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 84, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 1046, 1047, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за договором позики № 15-03-07 від 15.03.2007 року в розмірі 372860 (триста сімдесят дві тисячі вісімсот шістдесят) грн. та 20 відсотків річних від суми заборгованості в розмірі 571854 (п'ятсот сімдесят одна тисяча вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 87 коп., за договором позики № 15-06-07 від 15.06.2007 року в розмірі 658390 (шістсот п'ятдесят вісім тисяч триста дев'яносто) грн. та 20 відсотків річних від суми заборгованості в розмірі 937980 (дев'ятсот тридцять сім тисяч дев'ятсот вісімдесят) грн. 27 коп., а всього заборгованість в розмірі 2541085 (два мільйони п'ятсот сорок одна тисяча вісімдесят п'ять) грн. 14 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк