АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/7187/14-ц 22-ц/774/771/К/15
Справа № 211/7187/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/771/К/15 Ткаченко С.В.
Категорія № 30 (ІV) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання дій перевізника протизаконними та стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання дій перевізника протизаконними та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має статус інваліда 2 групи, що підтверджується посвідченням ветерана війни. Отримавши у Дніпропетровському госпіталі ветеранів війни направлення на стаціонарне лікування в Українському державному Медико-соціальному центрі ветеранів війни на 30 серпня 2014 року, який знаходиться в с. Циблі, Київської області, завчасно придбав в касі автовокзалу квиток на безкоштовний проїзд до м. Києва.

29 серпня 2014 року згідно безкоштовного квитка № 27928 зайняв місце № 6 згідно свого білета у автобусі SETRA S415HDH, державний номер НОМЕР_1. Водій автобусу ОСОБА_2 при перевірці квитків заявив, що позивач не має права на пільговий проїзд та вимагав сплати 50% вартості проїзду.

На зауваження позивача, а раптом і працівників диспетчерської автовокзалу, відповідач відмовився безкоштовно перевозити позивача, тому він змушений був покинути салон автобусу. Зусиллями диспетчерів автовокзалу він придбав безкоштовний квиток на автобус маршрутом "Кривий Ріг-Вінниця", та у м. Кіровограді придбав безкоштовний квиток на рейс "Кіровоград- Київ Видубичі" із затримкою у часі та нервовим навантаженням, у ганебному стані позивач прибув до Києва.

Позивач вважає, що відповідач, відмовивши йому у безкоштовному проїзді, порушив його права як інваліда 2 групи, тому просить визнати його дії протиправними та стягнути з нього в рахунок відшкодування моральної шкоди 7 000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправними дії перевізника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у відмові пільгового безкоштовного проїзду по маршруту Кривий Ріг - Київ. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2, на користь держави судовий збір в сумі 121,80 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та ухвалення нового рішення про їх задоволення.

Вважає, що судом не взято до уваги, що винними діями відповідача йому завдано моральні страждання та переживання, які виразилися у приниженні його гідності перед оточуючими, конфлікт відбувся у присутності інших пасажирів, дискомфорт у подорожі із пересадкою для інваліда 2 групи, позивач переніс нервовий стрес та напруження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в задоволеній частині позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судом встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_2, виданого управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради від 22 травня 2007 року, позивач ОСОБА_3 являється інвалідом 2 групи та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (л.с. 6).

Згідно направлення № 5709/5502 позивач ОСОБА_3 направлений на стаціонарне лікування в Українському державному Медико-соціальному центрі ветеранів війни з 30 серпня 2014 року, що розташований в Київської області ( а.с.8)

Як убачається з копії безкоштовного квітка №27928 від 21 серпня 2014 року, він виданий для проїзду 29 серпня 2014 року по маршруту Кривий Ріг - Київ Видубичі, перевізник ПП Терещенко ( а.с.7). Як убачається з двох інших чеків № 174181,174187 від 28 серпня 2014 року на рейс Кіровоград - м. Київ Видубичі , позивач добирався до місця призначення із пересадкою ( а.с.7).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дії перевізника ФОП ОСОБА_2 у відмові ОСОБА_3 у пільговому безкоштовному проїзді по маршруту Кривий Ріг - Київ, відмовив в задоволенні стягнені моральної шкоди за її недоведеністю.

Однак, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як убачається з матеріалів справи, вина відповідача у неправомірності його дій по відмові позивачу ОСОБА_3 у пільговому безкоштовному проїзді з Кривого Рогу до Києва, встановлений судовим рішенням.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Протиправними діями ФОП ОСОБА_2 було порушено право позивача ОСОБА_3 на пільговий безкоштовний проїзді до м.Києва. У зв'язку із відмовою, позивач переніс приниження гідності та честі, що в оточенні інших пасажирів його відмовився перевозити перевізник та висадив із автобусу, у зв'язку із чим переніс нервовий стрес, докладав додаткові зусилля для організації свого переміщення до місця призначення, переніс неподобства у зв'язку із пересадкою, що із урахуванням його стану здоров'я ( ІІ група інвалідності) є досить великим навантаженням.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що позивачем доведено позовні вимоги в частині стягнення спричиненої моральної шкоди. З урахування роз'яснень наданих п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, розмір компенсації моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_3 від протиправних дій перевізника ФОП ОСОБА_2 , що виразилися у відмові останнього на безкоштовне перевезення, становить 500 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено без урахування вищезазначених вимог законодавства, тому підлягає скасуванню на підставі п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

У відповідності до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У зв'язку із цим, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції зі сплати судового збору за вимоги не майнового характеру, що становить 365,60 грн.

В іншій частині рішення суду не переглядається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст.ст. 314- 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2015 року в частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації моральної шкоди 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 365,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: