Номер провадження: 22-ц/785/872/15
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Панасенкова В.О., Парапана В.О.,

при секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

16 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням), у розмірі 28538,33 грн. в подальшому сума була зменшена до 12995,87 грн., а також моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 10000,00 грн. На обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником автомобіля марки Audi A7, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

11 вересня 2012 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Фольцваген, державний номер НОМЕР_2, в м. Одесі скоїв зіткнення з автомобілем марки Audi, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2012р. у справі про адміністративне правопорушення № 1519/16650/2012 суд встановив наявність в діях ОСОБА_2 порушення п.10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року, у зв'язку з чим прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до судового рішення, ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені відповідного адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Вказане судове рішення не оскаржувалось, не скасовано та набрало законної сили у встановленому законом порядку. Довідкою ВДАІ ОМУ ВПС від 11 вересня 2012р. підтверджується, що автомобіль марки Audi А7, державний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП 11 вересня 2012р. отримав механічні пошкодження, зокрема деформацію заднього лівого крила, заднього бамперу з лівої сторони, заднього лівого колеса.

Згідно копії квитанції про сплату, позивачка спочатку вказувала, що вона фактично сплатила за відновлювальний ремонт свого автомобіля 71 150, 24 грн.

В подальшому зменшила суму стягнення матеріальних витрат на ремонт у відповідності до рахунку № /ПРС00000084 від 02 жовтня 2012р., складеного ТОВ "ЗС АВТО ЕЛІТ" Ауді Центр Одеса Південь, згідно якого сума вартості відновлювального ремонту автомобілю марки Audi А7, державний номер НОМЕР_1, склала 55 587,78 грн. ОСОБА_3 була оплачена вказана сума у повному обсязі, що підтверджується квитанцією № 740810005 від 08 жовтня 2012 року та нарядом-замовленням № /ПРНЗ0000085 від 09 жовтня 2012р.

При цьому, у зв'язку з тим, що загальнообов'язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 - власника автомобілю марки Фольцваген, державний номер НОМЕР_2, була застрахована в Акціонерній страховій компанії "ІНГО Україна".

Вказаною страховою компанією 09 листопада 2012р. ОСОБА_3 було виплачено страхове відшкодування в сумі 42 591,91 грн., що підтверджується випискою ПАТ "ПриватБанк" за рахунком ОСОБА_3 за період з 09 по 14 листопада 2012р. Сума страхової виплати повністю не відшкодувала шкоду, завдану ОСОБА_3, ОСОБА_2 Отже, ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати ОСОБА_3 матеріальні збитки у розмірі 12 995,87 грн. Крім матеріальної (майнової) шкоди, внаслідок протиправних дій ОСОБА_2, ОСОБА_3 була заподіяна і значна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з ушкодженням її майна - автомобіля марки Audi, державний номер НОМЕР_1, а також у зв'язку з порушенням її прав, які закріплені ст. 41 Конституції України (кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може незаконно бути позбавленим права користування). Моральна шкода виразилась в позбавленні позивачки можливості користуватися власним транспортним засобом на протязі всього часу ремонту автомобілю, а також керувати пошкодженим автомобілем, внаслідок чого він був вимушений змінити звичайний спосіб життя, та відчував постійні незручності, моральний та фізичний дискомфорт. Крім того, ОСОБА_3 була змушена нервуватися через те, що ОСОБА_2, який був винний у скоєнні ДТП, не вживав жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати збитки у повному обсязі. Позбавлення змоги користування транспортним засобом на свій розсуд значно погіршило душевне і соціальне благополуччя ОСОБА_3, порушило її нормальні життєві зв'язки. У зв'язку з цим виникла необхідність витрачати додаткові зусилля та нести витрати для організації свого життя. Всі вказані негативні моральні, психічні переживання і негативні емоції негативно вплинули на стан здоров'я. ОСОБА_3 перебувала у стані стресу, емоційного напруження, її стосунки з оточуючими людьми були порушені. Розмір моральної шкоди, завданої протиправними діями ОСОБА_2, ОСОБА_3 оцінила у 10 000,00 грн.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який діє на підставі довіреностей, заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, наполягала на частковому задоволенні позову і стягненню з ОСОБА_2 суми франшизи у розмірі 510 грн.

Рішенням суду позов задоволений частково. Було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням), у розмірі 12 995,87 грн., а також моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 1 000,00 грн. Стягнуто також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 385,38 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати це рішення та постановити нове, яким позов задовольнити тільки на суму 1412 грн. матеріальної суми, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов, виходив з того, що позовні вимоги законні та обґрунтовані.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

Суд правильно встановив наступні обставини.

11 вересня 2012 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Фольцваген, державний номер НОМЕР_2, в м. Одесі скоїв зіткнення з автомобілем марки Audi, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2012р. у справі про адміністративне правопорушення № 1519/16650/2012 суд встановив наявність в діях ОСОБА_2 порушення п.10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001р., у зв'язку з чим прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до судового рішення, ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені відповідного адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень. Вказане судове рішення не оскаржувалось, не скасовано та набрало законної сили у встановленому законом порядку.

ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів під керуванням наведених осіб призвела, зокрема, до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю марки Audi, державний номер НОМЕР_1.

Довідкою ВДАІ ОМУ ВПС від 11 вересня 2012р. підтверджується, що автомобіль марки Audi А7, державний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП 11 вересня 2012р. отримав механічні пошкодження, зокрема деформацію заднього лівого крила, заднього бамперу з лівої сторони, заднього лівого колеса.

У зв'язку з тим, що загальнообов'язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 - власника автомобілю марки Фольцваген, державний номер НОМЕР_2, була застрахована в Акціонерній страховій компанії "ІНГО Україна", вказаною страховою компанією 09 листопада 2012р. ОСОБА_3 було виплачено страхове відшкодування в сумі 42 591,91 грн., що підтверджується випискою ПАТ "ПриватБанк" за рахунком ОСОБА_3 за період з 09 по 14 листопада 2012 року.

Вказана виплата була здійснена на підставі звіту №09-018 спеціаліста - оцінщика ФОП ОСОБА_9 від 11.10.2012р. (а.с.41-58).

При огляді оцінщиком автомобіля, був присутній представник позивачки, який ніяких зауважень щодо опису спеціалістом наявних пошкоджень автомобіля не зазначав.

Судова колегія, оглянувши оригінал страхової справи та залучивши до матеріалів справи її копію, встановила, що відповідно до полісу №АВ/6662585 обов'язкового страхування, автомобіль відповідача був застрахований 30.04.2012р. в Акціонерній страховій компанії "ІНГО Україна", при цьому ліміт відповідальності за майнову шкоду складав 50000 грн., франшиза - 510 грн.

08.10.2012р. позивачка надала до цієї страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування в сумі 71 130,24 грн., додавши до неї копію квитанції про сплату за відновлювальний ремонт свого автомобіля 71 150, 24 грн. та Рахунок № /ПРС00000084 від 02 жовтня 2012р., складеного ТОВ "ЗС АВТО ЕЛІТ" Ауді Центр Одеса Південь, де вказана сума вартості відновлювального ремонту автомобілю марки Audi А7, державний номер НОМЕР_1, - 55 587,78 грн.

Відповідно до страхового акту та розпорядження по ньому за №4347 від 24.10.2012р., страхова компанія не погодилась із заявленою позивачем сумою в розмірі 71130 грн. 24 коп., визнала, що 28028 грн. 33 коп. не відносяться до страхового випадку, а тому вирішила виплатити позивачу суму у розмірі 42591 грн. 91 коп. відповідно до проведеної експертизи.

Вказане рішення страхової компанії ОСОБА_3 не оскаржувала, клопотання про призначення авто товарознавчої експертизи не заявляла ні до страхової компанії, ні до суду першої чи апеляційної інстанцій.

Незважаючи на те, що страхова компанія виплатила їй суму відшкодування не в повній мірі відповідно до ліміту відповідальності, суму недоплати складала близько 7000 грн., позивач звернулась з даним позовом тільки до винної особи - ОСОБА_2, страхову компанію в якості співвідповідача не залучила.

Не прийняв жодної міри до залучення вказаної компанії і суд, незважаючи на прямий припис про залучення такої юридичної особи до розгляду справи.

Крім цього, представником відповідача не однократно вказувалось про невідповідність Рахунку № /ПРС00000084 від 02 жовтня 2012р., складеного ТОВ "ЗС АВТО ЕЛІТ" Ауді Центр Одеса Південь, фактичним витратам, неодноразові подвійні включення нормо - годин та сум.

Не зміг в суді апеляційної інстанції пояснити представник позивача відповідність отриманих пошкоджень автомобіля позивачки у вигляді деформації заднього лівого крила, заднього бамперу з лівої сторони та заднього лівого колеса і необхідності стягнення за вказаним вище Рахунком коштів на "БУ системы проекции даннях на ветровое стекло - 135 грн.; разобрать и собрать заднюю левую дверь - 225 грн.; мойку-72,90 грн.; обработку мовилем скрытых полостей - 525, 01 грн.; потолок снять и установить - 1305 грн.; разборку салона - 525,01 грн.; стекло задній левой боковины снятие и установка - 562, 50 грн.; тонировку стекла 303,75 грн.; услуги евакуатора - 500 грн.; спойлер - 787, 50 грн.", та інш., що взагалі складає суму близько 4950 грн.

Таким чином суд першої інстанції не залучивши до участі у розгляду справи страхову компанію не перевірив належним чином доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення цих сум саме з нього, та відповідність цих суд до наслідків ДТП, чи покриває встановлений ліміт відповідальності понесені витрати позивачки.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити на стадії апеляційного провадження страхову компанію у якості співвідповідача, вбачає при цьому ймовірність стягнення додаткових грошових коштів із страхової компанії в межах ліміту при наданні позивачем належних і допустимих доказів та стягнення в разі перевищення ліміту решти коштів з ОСОБА_2 як різницю між сумую сплати та фактичним розміром шкоди.

Сторони не просили суд про призначення відповідної експертизи для встановлення розміру нанесеної позивачу матеріальної шкоди.

При таких обставинах, суд апеляційної інстанції не в змозі визначити, без залучення страхової компанії та з'ясування обставин щодо виплати нею відшкодування, відповідного розміру стягнення коштів з відповідача ОСОБА_2

П. 16 Постанови №4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вказані вище обставини, вимоги Пленуму та норми матеріального права, які повинні були бути застосовані при вирішенні даного спору.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю довів обставини, що мають значення для справи та які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права при вирішенні справи, у зв'язку з чим, апеляційний суд не обмежуючись доводами апеляційної скарги, вбачає наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Вказане рішення не позбавляє позивача можливості пред'явлення нового позову при усуненні вказаних вище підстав, які унеможливлюють розгляд справи при даних обставинах.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков