Справа № 158/488/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/623/15 Категорія: 45 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю представника позивача Шабали М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу (далі-СВК) "Прилуцький" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати за житло за апеляційною скаргою позивача СВК "Прилуцький" на ухвалу Ківерцівського районного суду від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2015 року СВК "Прилуцький" звернулося в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_1, займаючи при цьому частину вказаного будинку (квартира №1), яка належить позивачу на праві власності.

У 1986 році у зв'язку з направленням ОСОБА_2 на роботу, колгосп імені "30 років Жовтня" надав вказану квартиру відповідачу для проживання, на умовах оренди цього приміщення, за яке остання сплачувала орендні платежі.

У вересні-жовтні 2013 року, відповідач зверталась до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру за вказаною адресою, який залишено без задоволення.

Свої зобов'язання ОСОБА_2 належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 01 січня 2015 року за нею утворилася заборгованість з оплати за житло в розмірі 4150 грн.

Тому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь вказану суму коштів та понесені судові витрати.

Ухвалою Ківерцівського районного суду від 12 березня 2015 року позовну заяву повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач СВК "Прилуцький" просить скасувати цю ухвалу з постановленням нової про направлення справи до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана ухвала - до скасування з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що СВК "Прилуцький" заявлено вимогу про оплату за житло, що відноситься до житлово-комунальних послуг, а будь-яких доказів звернення до суду із заявою про видачу судового наказу і відмову у видачі судового наказу не надано.

Однак, таких висновків суд дійшов без урахування усіх обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Із змісту позовної заяви та долучених до цієї заяви доказів вбачається, що позивач вбачає наявність передбачених ч. 3 ст. 815 ЦК України підстав для стягнення з відповідача орендної плати за використання належного СВК "Прилуцький" житлового будинку.

З протоколу №1 загальних зборів СВК "Прилуцький" від 06.02.2008 року вбачається, що зборами встановлюється квартплата і її розмір обчислюється шляхом встановлення тарифу оплати за користуванням 1 м квадратним житлової площі на місяць.

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що квартплата у розумінні позивача є поняттям, тотожним орендній платі за користування чужим майном і вона не включає у себе житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки за надання таких послуг відповідач сплачує обслуговуючим організаціям.

Отже, висновок суду про звернення СВК "Прилуцький" з вимогою про стягнення житлово-комунальних послуг не відповідає обставинам справи.

Також, з позовної заяви та долучених доказів вбачається, про наявність спору про право, а саме, позивач доводить право вимагати від відповідача ОСОБА_2 внесення плати за користування належним йому будинком, а зміст судових рішень, які постановлялись у спорах між сторонами вказує, що відповідач вважає, що була забезпечена житлом як молодий спеціаліст, тобто, в оренду житла не брала.

Отже, позивач, з урахуванням положень п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, не має правових підстав для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, а вирішення спору, що виник між сторонами та з'ясування питання, чи вправі позивач нараховувати та вимагати від ОСОБА_2 оплати за користування належним йому будинком, можливе шляхом розгляду спору в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача сільськогосподарського виробничого кооперативу "Прилуцький" задовольнити частково.

Ухвалу Ківерцівського районного суду від 12 березня 2015 року в даній справі скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді