АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/888/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Корнієнко Н. В.
при секретаріАнкудінову О.І.

за участю:

боржника ОСОБА_6

представника стягувача Костецького О.І.

представника ДВС Топора А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2014 року по справі за поданням старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Кнігніцької С.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6 до повного виконання нею своїх обов'язків, -

в с т а н о в и л а :

23 травня 2014 року старший державний виконавець Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Кнігніцька С.С., звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.03.2014 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 42560276 за виконавчим листом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 202/33419/13-ц від 10.02.2014 року.

Станом на 13.05.2014 року ОСОБА_6 так і не виконала свої зобов'язання перед стягувачем ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 160170,10 грн. З моменту видачі виконавчого листа - 10.02.2014 року і до дня внесення подання боржник намагається уникнути зобов'язань по погашенню заборгованості і переховується від представників стягувача і виконавчої служби.

Посилаючись на ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», лист Міністерства юстиції України № 25-32/507 від 06.06.2008 року «Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов'язання, в тому числі зі сплати аліментів, покладені на них рішеннями судів», про те, що наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, державний виконавець просила обмежити гр. ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до повного виконання нею своїх зобов'язань зі сплати на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 160170,10 грн.; заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Черкаській області видачу ОСОБА_6 паспорта-проїзного документа; Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у ОСОБА_6 паспортів/проїзних документів; зобов'язати відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Черкаській області у разі наявності у ОСОБА_6 іншого паспорту/проїзного документа внести відмітку про вилучення першого паспорта до того документа, що залишився в користуванні ОСОБА_6

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2014 року подання державного виконавця задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за межі України громадянці України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Соснівський РВУМВС України в Черкаській області 16.03.1999 року, до повного виконання нею своїх зобов'язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 160170,10 грн.

Заборонено відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Черкаській області видачу громадянці ОСОБА_6 паспорта-проїзного документа.

Зобов'язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у громадянки України ОСОБА_6 паспорту-проїзного документа, внести відмітку про вилучення першого паспорту до того документа, що залишився в її користуванні.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_6 оскаржила її в апеляційному порядку та посилаючись на її невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 17.03.2014 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС Черкаського МУЮ Кнігніцькою С.С. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 202/33419/13-ц, виданим 10.02.2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № SAMDN2828 від 18.10.2010 року в сумі 148584,26 грн. (а.с. 4-6).

В порядку виконання вказаного рішення суду постановами державного виконавця від 01.04.2014 року накладено арешт на належні боржниці квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с. 15-16).

Однак, згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців станом на 31.03.2014 року, зазначені квартири передані в іпотеку ВАТ АБ «Украгзбанк» та ПАТ «Енергобанк» за договорами іпотеки від 26.04.2012 року та 08.07.2008 року відповідно (а.с. 19-22).

Постановою старшого державного виконавця ЦВДВС Черкаського МУЮ Кнігніцької С.С. від 23.04.2014 року накладено арешт на належний боржниці автомобіль Hyundai Veracruz, реєстраційний номер НОМЕР_2, та оголошено його в розшук (а.с. 7-12).

Згідно акту державного виконавця від 23.04.2014 року при виході за адресою АДРЕСА_3 з метою перевірки майнового стану боржника, двері державному виконавцю не відчинили, було залишено виклик (а.с. 25).

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 7 абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону N 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

В поданні старшого державного виконавця ЦВДВС Черкаського МУЮ, як підстава в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вказується невиконання ОСОБА_6 свого зобов'язання і не наводяться факти ухилення боржника від виконання свого зобов'язання (а.с.1).

Суд першої інстанції задовольняючи подання зазначив, що державним виконавцем неодноразово було попереджено боржника про необхідність виконання рішення суду, проте останній ігнорує вимоги державного виконавця, не вживає ніяких заходів щодо повного або часткового погашення боргу.

Однак, таке твердження не ґрунтується на відповідних доказах. Так, в матеріалах справи відсутні відповідні докази отримання боржницею ОСОБА_6 копії постанови про відкриття виконавчого провадження та будь-яких викликів до державного виконавця.

Таким чином, на час розгляду подання державного виконавця судом не встановлено фактів ухилення боржниці ОСОБА_6 від виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до не обгрунтованого висновку про задоволення подання державного виконавця та тимчасового обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до повного виконання нею своїх зобов'язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 160170,10 грн., не встановивши факту ухилення боржника від виконання вказаних зобов'язань.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що ЦПК України не містить норм про віднесення до юрисдикції відповідних судів розгляду питань про тимчасове затримання або вилучення паспорта та не передбачають процедуру розгляду таких питань судом.

Статтею 8 Закону N 3857-XII встановлено порядок вирішення спорів і передбачено, що відмова в оформленні паспорта чи продовженні терміну його дії або тимчасове затримання паспорта чи його вилучення можуть бути оскаржені громадянином до суду за місцем його проживання в порядку адміністративного судочинства.

На суд покладено функцію вирішення питання про обмеження виїзду, а право вибору способу виконання такого обмеження належить органу, до компетенції якого входить питання забезпечення виїзду з України (Лист Верховного Суду України від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України").

Таким чином, зазначення у резолютивній частині ухвали суду про заборону відділу міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Черкаській області видавати громадянину паспорта/проїзного документа та зобов'язання Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у громадянина України паспорту/проїзного документу і внести відмітку про вилучення першого паспорту до того документа, що залишився в його користуванні, є помилковим, оскільки вирішення даних питань не відноситься до компетенції суду.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець не був присутній в судовому засіданні під час розгляду подання (а.с. 26), відсутнє також і повідомлення судом державного виконавця про дату, час та місце розгляду подання, що є грубим порушенням положень ст. 377-1 ЦПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального права, у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_6 необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу по даній справі скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні поданням старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2014 року по справі за поданням старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Кнігніцької С.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6 до повного виконання нею своїх обов'язків - скасувати і постановити нову.

В задоволенні поданням старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Кнігніцької С.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6 до повного виконання нею своїх обов'язків - відмовити.

Копію ухвали направити до відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Черкаській області та в Адміністрацію Державної прикордонної служби України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :