Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2403/14-ц
Провадження №2/711/42/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі:

- головуючого - Клочко О.В.

- при секретарі - Литовченко О.Г.

розглянувши у відритому судовому засіданні в . Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області, Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку, зобов'язання внести відповідний запис про скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку у Поземельну книгу, зобов'язання внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на майно про скасування права власності на земельну ділянку -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області, Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4.

Свої доводи позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що починаючи з 17 листопада 2005 року вона являється власником жилого будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування від 17.11.2005 року за № 2-2614 та після проведення перепланування та перебудови даного будинку - свідоцтвом про право власності, виданого Черкаським міськвиконкомом від 3.09.2010 року НОМЕР_1.

Домоволодіння АДРЕСА_2 розташоване на земельній ділянці , яка була виділена згідно рішення Черкаської міської ради № 1309 від 18 вересня 1957 року для індивідуального будівництва та передана у безстрокове користування колишньому власнику домоволодіння.

На теперішній час вона має намір приватизувати земельну ділянку, замовила в ДП Інституті "Укргеоінформ" технічну документацію із землеустрою щодо складення документу, що посвідчує право власності ( користування ) на земельну ділянку, проте , згідно відповіді ДП Інституту "Укргеоінформ" від 8.08.2013 року - вони не можуть завершити розробку технічної документації у зв'язку з тим, що згідно координат суміжних земельних ділянок в Управлінні Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області, координати земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку від 23 листопада 2006 року серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4, накладаються на координати земельної ділянки по АДРЕСА_2, що фактично знаходиться у її користуванні.

Їй відомо , що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Щоб приватизувати земельну ділянку необхідно здійснити комплекс робіт.

Так, для визначення та відновлення меж земельних ділянок має проводиться кадастрова зйомка землі, яка включає , зокрема , і погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами.

На момент набуття ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 межі земельної ділянки не погоджувалися з нею, та ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.11.2006 року серії НОМЕР_2.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2014 року визнано недійсним та скасовано п. 141 рішення Черкаського міськвиконкому від 20.10.1998 року № 870 про передачу безоплатно у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Вважає, що акт визначення та погодження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 26 червня 2006 року нею не погоджувався, та межі земельної ділянки в акті погодження меж та в Державному акті про право власності на земельну ділянку різні , тобто , чітко не визначені , тому право власності у ОСОБА_4 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 виникнути не повинно було.

Також, не зрозуміло на підставі якої норми законодавства відповідач видав в 2006 році ОСОБА_4 Державний акт на право власності на земельну ділянку по рішенню виконкому від 1998 року.

Доповнення другим абзацом до п.1 Перехідних положень ЗК України про можливість отримання Державного акта на підставі рішень про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" було внесено згідно з законом" 509-V1 / 509-17 / від 16.09.2008 року.

Тобто ,у ОСОБА_4 можливість отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку виникла починаючи з 16.09.2008 року, з прийняттям же нового ЗК України в 2008 році законних підстав на видачу ОСОБА_4 Державного акта на земельну ділянку на підставі рішення виконкому 1998 року відповідач не мав.

Просила суд визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 23 листопада 2006 року.

Зобов'язати Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області внести відповідний запис про скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 23.11.2006 року у Поземельну книгу.

Зобов'язати Реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції внести відповідний запис в Державний реєстр речових прав на майно про скасування права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку 600 кв.м по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позові вимоги підтримали.

Представники відповідачів Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області та Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції до суду не з'явилися,причин неявки не надали , незважаючи на те , що належним чином повідомлені судом про день і час розгляду справи.

В ході розгляду справи , приймаючи до уваги , що за обставинами справи позивачкою ОСОБА_1 ставиться вимога про визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4, який помер , судом в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3 - дружину ОСОБА_4, яка залишилася проживати за даною адресою та фактично вступила в спадщину

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 позов не визнала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що в позовних вимогах ОСОБА_1 має бути відмовлено, виходячи з наступних підстав.

Державний акт на право власності на земельну ділянку являється правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа в порядку встановленому цивільно -процесуальним кодексом, має право звернення до суду за захистом своїх порушених або невизнаних прав.

За обставинами справи вбачається , що рішенням Черкаської міської Ради депутатів трудящих за № 1309 від 18 вересня 1957 року колишньому власнику домоволодіння - батькові позивача ОСОБА_7 була виділена земельна ділянка під індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_2 ) площею 600 кв.м.

Також, встановлено , що згідно договору дарування від 17 листопада 2005 року № 2-2614 та свідоцтва про право власності від 3 вересня 2010 року , позивачка ОСОБА_1 є власником жилого будинку з надвірними спорудами , що знаходиться по АДРЕСА_2, яке розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м.

Позивачка ОСОБА_1 в 2006 році звернулася до Черкаської міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки.

Черкаська міська рада 8 жовтня 2009 року на підставі наданої "Укргеоінформ" технічної документації, прийняла рішення за № 5 - 63 "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_1 та інші ), яким передала позивачці ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку площею 601 кв.м. по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ).

Також, встановлено , що позивачка ОСОБА_1 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 21 грудня 2009 року.

За обставинами справи , вбачається , що починаючи з 1998 року здійснювався процес оформлення технічної документації та лише в 2006 році ОСОБА_4 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, на час оформлення та отримання документів на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_1, земельна ділянка по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Згідно до ст.ст. 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені статтею 140 ЗК України. Цей перелік є вичерпним.

Відповідно до вказаної норми права , вбачається, що такими підставами являються:

а/ добровільна відмова власника від права на земельну ділянку

б/ смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця

в/ відчуження земельної ділянки за рішенням власника

г/ звернення стягнення на земельну на вимогу кредитора

д/ конфіскація за рішенням суду

е/ не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом

Жодна із перерахованих підстав позивачкою не вказується в її позовній заяві.

Із наданих суду письмових матеріалів справи , вбачається , що позивачка неодноразово зверталась до суду в частині вимог щодо порушення її права на земельну ділянку, про що ухвалено ряд судових рішень.

Так, відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 вересня 2012 рокуу справі № 2а-3260/11 пункт 1.1. рішення Черкаської міської ради №5-63 від 8 жовтня 2009 року "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність / ОСОБА_1 та інші / " відносно передачі ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки площею 601 кв.м по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських споруд - визнано недійсним та зобовязано Черкаську міську раду розглянути на сесії Черкаської міської ради заяву ОСОБА_1 про передачу їй відповідно до чинного законодавства безоплатно у власність земельної ділянки площею 601 кв.м. по АДРЕСА_2

Відповідно до вищевказаного рішення ( постанови ) суду , вбачається , що в мотивувальній частині постанови, суд, досліджуючи висновок судово - почеркознавчої експертизи, яка була проведена в ході розгляду справи , на вимогу ОСОБА_1 , зазначив, що в графі "замовник" в акті погодження меж земельної ділянки від 8.12.2008 рок в підшивці документів із загальною назвою "Технічна документація із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 виконана не ОСОБА_1, а іншою особою.

У відповідності до рішення Придніпровського районного суду від 3 грудня 2012 року у справі № 2314/8624/12 за позовом ОСОБА_1 до міськрайонного управління Держкомзему м . Черкаси та Черкаському районі про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнано недійсним та скасовано Державний акт серії НОМЕР_3 від 21.12.2009 року, виданий ОСОБА_1

Таке рішення судом ухвалено у зв'язка з тим , що за рішенням суду від 20.09.2012 року п.1.1 рішення Черкаської міської ради №5-63 від 8 жовтня 2009 року "Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_1 та інші )" відносно передачі ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки площею 601 кв.м по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських споруд - визнано недійсним.

Згідно акту визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 від 26 червня 2006 року та обставин справи - межові знаки не встановлювались, так як в натурі межа співпадала з існуючою огорожею.

Також, згідно пояснень представника відповідачки ОСОБА_3 , вбачається , що за збігом деякого часу , позивачка встановила нову огорожу, тим самим, без узгодження, самочинно змінила на свою користь існуючі з 1957 року межі, та , як результат , порушила право власності ОСОБА_4 на приватизовану земельну ділянку.

В ході розгляду даної цивільної справи призначено судову земельно - технічну експертизу щодо визначення фактичної площі та конфігурації земельної ділянки по АДРЕСА_2 , а також для встановлення - чи відповідає фактична площа та конфігурація земельної ділянки по АДРЕСА_1 площі 600 кв.м та конфігурації згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 29.11.2006 року ОСОБА_4, з'ясування інших питань.

Згідно даних даної судової земельно-технічної експертизи - висновку №38/14/Буд. від 20 листопада 2014 року підтверджено факт невідповідності розміру земельної ділянки, яку приватизував ОСОБА_4 її фактичному користуванню, та вказано , що площу зменшено за рахунок частини земельної ділянки будинковолодіння АДРЕСА_2 на 0,0003 га.

Відповідно до вищевказаного висновку даної експертизи ( по третьому питанню ) фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 згідно геодезичних обмірів від 29.10.2014 року - становить 0,0611 га.

Визначений висновком експертизи розмір земельної ділянки не відповідає розміру земельної ділянки, яка була закріплена за домоволодінням по АДРЕСА_2 згідно довідки КП "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" від 21 листопада 2012 року, яка надана суду.

Земельна ділянка, що знаходиться у фактичному користуванні позивачки ОСОБА_1 включає в себе частину земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_4

Також, відповідно до дослідницької частини експертного висновку від 20.11.2014 року, судовий експерт виклав рекомендації провести винос в натуру / на місцевість / спільної межі між будинковолодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 між будівлями гаражів, відповідно до даних "Технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, 2006 року", а крім того , для обслуговування гаражу позивачки - застосувати земельний сервітут.

Оскільки Державний акт на право приватної власності видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування позивачка ОСОБА_1 ставила питання про скасування рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування.

Відповідно до постанови колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року , справа №711/7641/13-а - скасовано постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2014 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради, управляння Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування рішення органу виконавчої влади та у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно до вищевказаної постанови суду, вбачається , що судом першої інстанції не враховано, що після отримання правовстановлюючих документів третьою особою без порушення вимог чинного законодавства рішення відповідача № 870 від 20.10.1998 року вичерпало та втратило свою дію щодо третьої особи.

Крім того , вказано , що враховуючи, що оскаржуване рішення жодним чином не порушує права позивача, є правомірним та прийняте з додержанням вимог законодавства.

Суд вважає обґрунтованими посилання представника співвідповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на те , що вимога про скасування Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною та залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний Державний акт.

Як зазначено вище, Державний акт на право приватної власності видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Встановлення обставин правомірності видачі Державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого цей акт виданий , а також дотримання вимог, передбачених ст.ст.116, 118 ЗК України.

Цими нормами визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

Суд вважає обґрунтованими посилання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на те , що визнання недійсним Державного акта на право власності на землю, як правовстановлюючого документа, фактично не передбачено ніякою нормою закону при наявності рішення, що надало право на отримання цього правовстановлюючого документа.

Виходячи з норм ст. 116 ЗК України рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку.

За змістом ст.152 ЗК України визнання недійсним Державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа зазначеною нормою не передбачено.

Захист порушених прав власника на землю здійснюється заінтересованою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання недійсним відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Необхідною умовою для задоволення позовних вимог про скасування будь - якого акту є порушення у зв'язку з прийняттям прав або охоронюваних законом інтересів позивача.

Відсутність такого порушення виключає можливість задоволення позовних вимог.

Проте, позивачка ОСОБА_1 не довела в судовому засіданні в чому ж полягає порушення її прав, як землекористувача за даних конкретних обставин.

Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що порушене її право щодо земельної ділянки, хоча жодних доказів суду не надала, що частина земельної ділянки, на яку вона претендує, правомірно перебуває у її фактичному користуванні.

А тому , суд, ухвалюючи рішення повинен встановити, що особа дійсно має право про захист якого вона просить і це право порушене відповідачем.

Як випливає з даних обставин справи та дослідницької частини експертизи, про що вказано вище, земельна ділянка, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 включає в себе частину земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_4, його право належним чином оформлене та зареєстроване.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності не інакше, як в інтересах суспільства , і на умовах, передбачених законом.

Узагальнюючи вищенаведене , суд вважає, що за таких обставин, в позовних вимогах ОСОБА_1 має бути відмовлено.

На підставі ст. ст. 11,60, 213-215,88 ЦПК України , керуючись ст..ст.5,116,118,140 ЗК України , суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. В. Клочко