УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гвоздика П.О., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Приватного підприємства «Таврія» до ОСОБА_4, Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович», відділу Держкомзему в Нікопольському районі Дніпропетровської області головного управління Держкомзему України в Дніпропетровській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровська обласна земельна агенція», про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем за касаційною скаргою Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ПП «Таврія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ФГ «Скорук М.А.», відділу Держкомзему в Нікопольському районі Дніпропетровської області головного управління Держкомзему України в Дніпропетровській області, третя особа - ТОВ «Дніпропетровська обласна земельна агенція», про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та визнання договору оренди землі поновленим з попереднім орендарем.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Визнано договір оренди земельної ділянки площею 9,292 га, укладений 26 березня 2012 року між ФГ «Скорук М.А.» та ОСОБА_4 недійсним. Визнано договір оренди земельної ділянки площею 9,292 га, укладений 10 лютого 2007 року між ПП «Таврія» та ОСОБА_4 поновленим. Зобов'язано ОСОБА_4 вчинити дії щодо укладення з ПП «Таврія» додаткової угоди, а в решті вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_4, ФГ «Скорук М.А.» на користь ПП «Таврія» по 172 грн 05 коп. сплаченого судового збору з кожного.

У касаційній скарзі ФГ «Скорук М.А.» просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

При вирішенні справи, суди на виконання вимог ст. 213 ЦПК України, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку ті факти, що ПП «Таврія» належним чином виконуються умови договору оренди, дотримано строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк, укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендодавцем на таких самих умовах, які запропоновані ПП «Таврія» та продовження використання ПП «Таврія» земельної ділянки, на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», дійшли обґрунтованого висновку про наявність у ПП «Таврія» переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у зв'язку з укладенням орендодавцем договору оренди від 26 березня 2012 року з іншим орендарем - ФГ «Скорук М.А.» та згідно із ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України про його недійсність.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 2 ст. 338 ЦПК України підстави для скасування судових рішень.

Наведені у касаційні скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Скорук Максим Анатолійович» відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

П.О. Гвоздик
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко