АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25.02.2015 у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2013 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, прокуратура Шевченківського району м. Києва про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір'ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, прокуратура Шевченківського району м. Києва про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з батьком, -

в с т а н о в и л а

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.02.2015 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2013 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, їх недоведеність та невідповідність висновків суду обставинам справи. На підставі викладеного в апеляційній скарзі, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову.

Справа № 2610/29360/12
№ апеляційного провадження:22-ц-796/5478/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші особи в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, тому, в порядку ст. 305 ч. 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2013 (а.с 147-157 том 2), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2013 (а.с. 214-219 том 2) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с. 2-9 том 3), задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Шевченківського району м. Києва про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір'ю, та відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, Проку ратура Шевченківського району м.Києва про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з батьком.

А отже, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2013 набрало законної сили.

19.01.2015 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_2 про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини з матір'ю та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про відібрання дитини та визначення місця проживання дітей з батьком, визначив місце проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та відібранням від ОСОБА_6 та ОСОБА_3 малолітньої ОСОБА_8, для її подальшого проживання з ОСОБА_2 Однак, як вказує заявник, йому у січні 2015 року стало відомо, що ОСОБА_2 не проживає за адресою (АДРЕСА_1 ), яка визначена судом як місце проживання їх дитини - ОСОБА_8, що власне підтверджується актом працівників служби у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації. Того ж дня було проведено обстеження квартири АДРЕСА_2 де нібито на даний час проживає ОСОБА_2, та складено акт з якого вбачається, що двері працівникам служби у справах дітей відкрила жінка, що назвалася подругою ОСОБА_9 та яка повідомила, що остання та її дитина тут не проживають, і де вони перебувають на даний час їй наразі невідомо. Отже на даний час, ОСОБА_2 на користь якої суд виніс рішення, не має постійного та визначеного місця проживання, що на думку заявника є нововиявленою обставиною у визначенні ст. 361 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення суду від 28.08.2013 у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві не можуть визнаватись судом як нововиявлені обставини в розумінні положень ст. 361 ЦПК України, оскільки зазначені обставини, були ретельно досліджені судами та встановлені на основі наявних в матеріалах справи доказів.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Частина 2 ст. 361 ЦПК України визначає підстави перегляду, якими, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 363 ЦПК України рішення, ухвала суду чи судовий наказ переглядаються у зв'язку із нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011 Суд повторив власні висновки вже відображені в рішенні «Брумареску проти Румунії», що право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Також у п. 44 Суд зазначив, що така процедура (перегляд за ново виявленими обставинами) не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Посилання відповідача на виявлення ним відсутності позивача за визначеним судом місцем проживання не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказані обставини виникли після ухвалення рішення, тобто є новими, а не ново виявленими, тобто такими які мали місце, але не були відомі суду під час ухвалення рішення.

Перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами полягає у встановленні істотних для справи фактів, невідомих при винесенні судового рішення і заявнику, і суду за незалежних від них причин. Важливо, що фактами які розглядаються як нововиявлені обставини, повинні бути фактами юридичними та мати істотне значення для справи.

Підставами перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі заявникові. Слід враховувати й те, що це повинні бути: обставини, факти, а не докази; істотні обставини, тобто такі, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципово інше рішення: нововиявлені, а не нові обставини. Вказана позиція була викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові Пленуму № 4 від 30.03.2013 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з ново виявленими обставинами».

Виходячи з наведеного вище, нововиявленими, які дають підставу скасувати раніше прийняти рішення, мають бути обставини, які вже встановлені на час звернення особи з відповідною заявою і дають підстави суду для ухвалення принципово нового рішення. Разом з тим, обставини, що були заявлені при оскаржені ухваленого рішення не можуть вважатися нововиявленими так як, їм вже дана відповідна оцінка.

Таким чином, заявником не наведені обставини, які могли б кваліфікуватися як нововивявлені в розмінні положень ЦПК України, крім того, вказана ОСОБА_1 обставина не є тією підставою, на основі якої суд може скасувати рішення та ухвалити нове, оскільки вона неодноразово переглядалась судами та їй була надана належна правова оцінка, а тому колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість ухвали суду таким, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 361,303,307,312,314,315,320 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25.02.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: