Справа № 0907/2-265/2011
Провадження № 2-др/344/7/15
27 березня 2015 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Шамотайло О.В.
секретаря Устинської Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно та реальний розподіл домоволодіння і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, визнання недійсним договорів дарування частини будинку, про визнання права на частку домоволодіння, реальний розподіл домоволодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою,-
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013 року первісний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно та реальний розподіл будинковолодіння задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності на 166/500 частин, що становить 33,2 відсотки домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_7. В решті вимог позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, визнання недійсним договорів дарування частини будинку, про визнання права на частку будинковолодіння, реальний розподіл будинковолодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою - задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 та її двома дітьми право власності на 249/500 частин, що становить 49,8% домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_7. В решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2014 року рішення Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013 року залишено без змін.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча судом повідомлялися належним чином.

Відповідно до положень ч.3 ст.220 ЦПК України питання про видачу додаткового рішення у справі судом вирішується в судовому засіданні з викликом сторін, але їх неявка не перешкоджає розгляду. Тому суд вважає за можливе розглянути питання про винесення додаткового рішення у справі за відсутності не з'явившихся осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.4.ч.1 ст.220 ЦПК України суд може винести додаткове рішення у справі, якщо при розгляді справи не було вирішено питання про судові витрати.

Так, при подачі позову до суду позивачами за первісним позовом було сплачено держмито у розмірі 214,00 грн. (а.с. 4-6, т. 1), а позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 було сплачено держмито у розмірі 522,70 грн. та 17,00 грн. (а.с. 75-77, т. 1).

Ціна позову у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог (п.10 ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Стаття 88 ЦПК України регулює питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

При постановленні рішення залишилось невирішеним питання питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що сторонами було сплачено державне мито при подачі позовів, а судом при ухваленні рішення не було вирішено питання про судові витрати, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та оскільки і первісний і зустрічний позови задоволені судом частково, то з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути судові витрати із сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, то будь які його зобов'язання припинені, а тому і підстав для вирішення жодних питань щодо стягнення на його користь чи з нього в користь інших осіб судових витрат не має.

Відтак з ОСОБА_3 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 слід стягнути 107,00 грн. понесених витрат по оплаті держмита ( з трьох вимог первісного позову: визнання права власності на майно, виділ майна, поділ земельної ділянки позивачами було сплачено держмито за дві вимоги, а за одну - звільнено від сплати, при цьому судом було задоволено одну вимогу позову), а з ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 107,94 грн. (з п'яти вимог - задоволено судом одну).

Керуючись ст.88, 220 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2.) 107,00 грн. понесених витрат по оплаті держмита.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_2.), ОСОБА_5 (АДРЕСА_2.), ОСОБА_6 АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_3 АДРЕСА_1) 107,94 грн. понесених витрат по оплаті держмита.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський шляхом подачі апеляції у 10-денний термін .

Суддя: О.В.Шамотайло