НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5566/14
№ 2/183/378/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання заповіту нікчемним,

в с т а н о в и в :

27 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання заповіту нікчемним. (а.с.2)

01 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання заповіту нікчемним.(а.с.32.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_4.

Після смерті чоловіка вона, у встановлений законодавством строк, звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

05 лютого 2014 року їй стало відомо, що за життя, 25 лютого 2012 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Новомосковською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 1-477, відповідно до якого, заповідав все майно дочці - відповідачу ОСОБА_2.

Позивач зазначила в заяві, що заповіт було складено з грубим порушенням законодавства, тому, що спадкодавець ОСОБА_4 тяжко хворів, внаслідок чого не міг самостійно підписати заповіт, фактично, за нього це зробила дочка - ОСОБА_2, крім того, її чоловік не в повній мірі розумів значення своїх дій, не міг керувати ними.

Враховуючи наведене, посилаючись на вимоги ст.ст. 1248, 1253, 1257 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати заповіт ОСОБА_4, посвідчений Новомосковською державною нотаріальною конторою від 25 лютого 2012 року, реєстровий номер № 1-477 нікчемним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги, будучі допитаною в якості свідка, пояснила, що перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, мають спільних дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Вона, чоловік та відповідач проживали в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1. Хронічних захворювань чоловік не мав, але наприкінці 2011 року став погано себе почувати, лікарський діагноз йому не ставили, але дочка - ОСОБА_2 возила його на обстеження, повідомила, що діагностовано рак передміхурової залози. В лютому 2012 року чоловік перестав ходити, останній місяць взагалі не рухався, погано орієнтувався в людях. 25 лютого 2014 року в квартиру прийшли ОСОБА_2, нотаріус, ОСОБА_5 та ще одна жінка. Її чоловік нічого не казав, але всі сказали, що ОСОБА_4 заповідав все своє майно дочці. Чоловік не розумів значення своїх дій, не підписував заповіт, його підписала ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити позов, обґрунтовуючи вимоги тим, що спадкодавець не розумів значення своїх дій внаслідок хвороби, не міг сам підписати заповіт.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні вимог, посилалася на те, що її батьки - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не підтримували сімейні відносини на протязі 8 років, хоча і проживали в одній квартирі. Наприкінці 2011 року батькові поставили діагноз - рак передміхурової залози, його стан погіршився, в лютому 2012 року він взагалі перестав ходити, але, орієнтувався добре, розумів значення дій, впізнавав її, оточуючих. Батько запропонував їй оформити заповіт, просив викликати нотаріуса. 25 лютого 2012 року вона, нотаріус та свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийшли до квартири, та оформили заповіт, згідно якого батько - ОСОБА_4 заповідав їй все майно. Нотаріус надав батькові листочок для того, щоб пересвідчитися його можливості зробити підпис, але, батько був слабкий та не зміг поставити свій підпис, тому, в заповіті розписалися свідки, в присутності яких оформлювався заповіт.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що позов підлягає задоволенню, посилалася на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є її батьками, відповідач ОСОБА_2 - сестра. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від онкологічного захворювання. 25 лютого 2012 року вона знаходилася в квартирі батьків, до квартири прийшла сестра ОСОБА_2, незнайомий чоловік, дві жінки, які знаходилися в кімнаті, де лежав батько, вони оформляли якісь документи. Її мати ОСОБА_1 підійшла до кімнати з кухні, спитала, що відбувається, а вона особисто бачила, як ОСОБА_6 взяла руку батька та поставила підпис в документах.

Представник третьої особи - Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що на прохання ОСОБА_2 вона та ОСОБА_5 в лютому 2012 року приймали участь як свідки та підписали заповіт ОСОБА_4 Останній хворів, був слабкий, тому не міг самостійно підписати заповіт, але все розумів, орієнтувався в даті, часі.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Згідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України, 1. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.16)

Згідно до матеріалів спадкової справи, з заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, до нотаріальної контори звернулися: дружина - ОСОБА_1, дочка ОСОБА_3, дочка ОСОБА_2. (а.с.20-23)

У відповідності до ст. 202 ЦК України, 1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно вимог ст. 203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст. 1233 ЦК України, 1. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Таким чином, заповіт є одностороннім правочином, який спрямований на набуття, зміну цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 1234 ЦК України, 1. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. 2. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Встановлено, що за життя, 25 лютого 2012 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори, відповідно до якого, заповідав все своє майно ОСОБА_2. У зв'язку з похилим віком та хворобою заповідача ОСОБА_4, заповіт посвідчено за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1. Заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_4. У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 через хворобу не може особисто прочитати текст заповіту уголос та підписати його, за його дорученням, текст заповіту до його підписання уголос зачитаний та підписаний запрошеними ним свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6. (а.с.14)

Судом встановлено, що текст заповіту не містить підпису ОСОБА_4, заповіт підписаний свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6. (а.с.14)

Як встановлено судом, згідно записів амбулаторної картки, 24 лютого 2012 року (тобто за день до складання заповіту), ОСОБА_4 був оглянутий лікарем-психіатром, який встановив, що ОСОБА_4 спокійний, в ході бесіди мислення послідовне, орієнтований в часі, місці знаходження, особистості, пам'ять, інтелект без грубих змін, критика збережена, на час огляду психічних розладів не виявлено.

Статтею 1247 ЦК України передбачено, що: 1. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. 2. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. 3. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1248 ЦК України, 1. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. 2. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. (стаття 1253 цього Кодексу).

На підставі ст. 1253 ЦК України, 1. На бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. 2. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. 5. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. 6. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Частиною 4 ст. 207 ЦК України передбачено, що, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Таким чином, судом встановлено, що заповіт складений особою, яка мала на це право, заповіт складений дотриманням вимог законодавства України щодо форми та посвідчення, тому, відсутні підстави, визначені ч.1 ст. 1257 ЦК України щодо нікчемності заповіту.

Як зазначалося вище, позивач посилався на те, що ОСОБА_4, внаслідок хвороби, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Як зазначалося вище, судом не встановлений той факт, що ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, крім того, в разі доведеності цих обставин, цей факт не тягне нікчемності заповіту, в такому разі, можливо ставити питання про визнання заповіту недійсним у відповідності до ст.ст. 225 ЦК України, або ч.2 ст. 1257 ЦК України.

В зв'язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 16, 60, 213-215 ЦПК України, ст..ст. 202, 203, 207, 209, 215, 225, 1233, 1234, 1247, 1248, 1253, 1257 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання заповіту нікчемним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький