Справа № 520/2270/15-ц
Провадження № 2/520/2403/15
Київський районний суд м.Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною,
Позивачка звернулась до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 20.07.2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та оформлений регіональним риелторським агентством "Варіант", стверджуючи, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримала.
Відповідач до суду не з"являється, про час і місце слухання справи сповіщався неодноразово відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Суд заслухав представника позивачки, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:
20 липня 2008 р. ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу за умовами якого, ОСОБА_2 "продав", а ОСОБА_1 "купила" квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначена квартира належала "продавцю" на підставі договору купівлі-продажу 11.07.2006 року (право власності ОСОБА_2 на квартиру внесено до реєстру прав власності на нерухоме майно КП "ОМБТІ та РОН" 12.07.2006 року).
Сторони виконали свої зобов'язання за договором: "покупець" отримала квартиру, документи на неї, заселилась до квартири; "продавець" отримав грошові кошти за продану квартиру, що зазначено у п.7 договору.
Договір сторони уклали у письмові формі, а коли звернулись до нотаріуса за його посвідченням виявилось, що квартира з 30 липня 2008 року перебуває під арештом на підставі ухвали Київського райсуду м. Одеси по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та інших про визнання договору дарування квартири від 2002 року недійсним, про відшкодування шкоди та за зустрічними позовами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві власності на квартиру.
ОСОБА_6 первісний власник квартири, подарувала квартиру дочці ОСОБА_3, яка у 2001 році продала квартиру ОСОБА_4, ОСОБА_4 подарував квартиру ОСОБА_5 З вимогами про скасування договорів відчуження квартири до суду звернулись у 2002 році ОСОБА_6 і ОСОБА_3; рішення райсуду про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позовів в подальшому скасовувались неодноразово апеляційною інстанцією. Ухвалою Верховного Суду України від 25.03.2009 року скасовано рішення Київського райсуду м. Одеси від 3.07.2007 року і ухвалу апеляційного суду, а справу повернуто до райсуду на новий розгляд. ОСОБА_2 є власником квартири з 2006 року, його право власності на квартиру ніколи не оспорювалось. В подальшому усі позови попередніх власників квартири залишені судами без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.05.2013 року скасовано ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 30.07.2009 року про арешт квартири АДРЕСА_1 і справу в частині вжиття заходів забезпечення позову направлено на новий розгляд. Справа №2-396/09, в межах якої було винесено ухвалу про забезпечення позову, 23.10.2010 року залишено без розгляду ухвалою Київського райсуду м. Одеси з підстав неявки до суду сторін по справі. Крім того, спірна квартира перебуває під арештом на підставі ухвали Київського райсуду м. Одеси, постановленої по справі за №2-4545/2006 (залишена без розгляду 1.10.2013 року).
30 грудня 2013 року державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив представнику позивачки у наданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Представник позивачки пояснила, що ОСОБА_1 володіє спірною квартирою з 2008 року, проживає в квартирі без реєстрації з 2008 року, несе витрати по утриманню цієї квартири, іншого житла в м. Одеса позивачка не має. ОСОБА_2 з 2013 року уникає будь-якого спілкування з ОСОБА_1, ухиляється від вирішення питання щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу квартири, тому позивачка звернулась до суду з цим позовом і просить визнати договір купівлі-продажу дійсним. На обґрунтування своїх вимог позивачеві сторона посилалась на такі докази: договір купівлі-продажу від 11.07.2006 року і витяг з реєстру прав власності ОСОБА_2 на квартиру, договір купівлі-продажу квартири від 20.07.2008 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в регіональному риелторському агентстві "Варіант", технічний паспорт на квартиру, довідку з місця проживання позивачки, матеріали справ Київського райсуду м. Одеси №2-396/09, №2-4545/2006.
При вищенаведених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим задоволенню з таких підстав: у 2008 році сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, виконали умови договору у повному обсязі. За вимогами сторони, яка виконала умови угоди, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення договору, така угода може бути визнана судом дійсною, що передбачено ч.2 ст. 220 ЦК України.
Керуючись ст.ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 20 липня 2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Калашнікова О. І.