Справа №687/2106/14-ц
Провадження №2/672/24/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі

Головуючого - Сакенова Ю.К.

при секретарі - Ратушняк Л.В.

представника позивача - Веретюк О.А.

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 (далі Позичальник. Відповідач), був укладений кредитний договір № 0 ( відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер кредитного договору було змінено на І) (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 84 523.76 дол. 'СПІА з розрахунку 15% річних на строк з 21.07.2008 по 20.07.2015 року.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором. АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ІДК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору Відповідач взяв на себе забов'язання щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та в розмірах встановлених Графіком погашення кредиту.

Відповідно до п.п. 1.3.3, 1.3.4 проценти нараховуються на суму кредитних коштів щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з моменту фактичного надання до повернення коштів Банку, а сплачуються з 1 по 21 число (включно) кожного місяця, наступного за тим. за який були нараховані банком такі проценти.

Відповідно до п 6.1 Договору, сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема. Статтями 525, 611 Цивільного кодексу України, погодили, що Банк має право;

6.1.2 визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. цього Договору, та вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

6.2. В разі застосування Банком права, передбаченого пунктом 6.1.2. Договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме:

Банк повідомляє Позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за Договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою Позичальника;

терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту за умови, що:

а) Банк направив за адресою Позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань Позичальника за Договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а

б)Позичальник не усунув зазначених Банком порушень зобов'язань Позичальника за Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з лати одержання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку;

терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни Позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення Банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку.

не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит Позичальник зобов'язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов'язання, передбачені Договором;

- в разі порушення Позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати плати за кредит за Договором, вважається, що такий Позичальник користується кредитом понад строк встановлений Договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня. сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями.

Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки №1 від 21.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 (Поручитель), згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором №0 від 21.07.2008 року.

Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору.

Кредитний договір не є розірваним. Термін дії договору до 20.07.2015 року. У судове засідання було надано доказ, а саме чинне рішення суду відповідно до якого заборгованість за відсотками стягнута станом на 22.04.2010 року. В зв'язку з передачею права вимоги по кредиту АТ «Дельта Банк» нараховано відсотки за користування кредитними коштами з часу прийняття на баланс, а саме з 19.12.2011 року, тому станом на 23 лютого 2015 року за Відповідачем наявна заборгованість за відсотками у сумі:

1726902, 38 грн.( 60917,82 доларів США по курсу на 23.02.2015 року) з яких:

заборгованість за відсотками - 504811,02 грн.(17807,60 доларів США по курсу на 23.02.2015 року) заборгованість за простроченими відсотками - 1222091,36 гри. (43110,22 доларів СІНА но курсу на 23.02.2015 року).

На підставі наведеного просить задовольнити позов.

Представник ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що із змісту заяви про уточнення позовних вимог не випливає в чому саме полягають вказані уточнення, зокрема Позивач зазначає, що стягує лише відсотки за час користування коштами, тобто починаючи з 19.12.2011 року, виходить, що основну суму боргу Позивач не стягує, а стягує лише відсотки. Отже, виходить за логікою Позивача основна сума боргу вже стягнена за рішенням Гусятинського районного суду від 23 березня 2011 року.

Також, за змістом ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Однак Позивач, ставлячи вимоги до Відповідачів про стягнення лише процентів за користування кредитом фактично подав нову позовну заяву в якій зазначено інший предмет і підстави позову.

Стягнувши достроково всю суму наданого ОСОБА_2 кредиту за рішенням Гусятинського районного суду від 23 березня 2011 року, банк фактично в односторонньому судовому порядку розірвав укладений договір, строк виконання якого повинен був настати лише 2015 року, а тому нарахування процентів за користування кредитом в даному випадку є безпідставним. Тому повторне пред'явлення у 2014 році позовної заяви з тих самих обставин є неможливим.

Окрім цього, зі змісту позовної заяви (яка Густинським районним судом була задоволена повністю) вбачається, що AT «Укрсиббанк» враховуючи вищезазначені обставини визнав термін повернення кредиту таким що настав, (копія додається).

І як наслідок за рішенням Гусятинського районного суду від 23 березня 2011 року по справі № 2-6/2011 позовні вимоги AT «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Сягнуто солідарно з ОСОБА_2 та з ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», р/р 0113, МФО 351005, - 689 668 (шістсот вісімдесят дев'ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 95 копійок заборгованості за кредитним договором.

Таким чином рішенням суду стягнуто повну суму заборгованості по кредиту, за наслідком цього було видано виконавчий лист, згідно якого було розпочато виконавче провадження та накладено арешт на усе майно.

Відповідно до ч.З ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа (у данному випадку банк), щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, Рішення Гусятинського районного суду від 23 березня 2011 року є актом правосуддя, який остаточно вирішив спір по суті й припинив правовідносини сторін за кредитним договором, тож спірні правовідносини перейшли у сферу виконання судових рішень, які регулюються нормами розд. VI ЦПК, а не ч. 2 ст. 625 ЦК. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2015 року виконавче провадження здійснюється (копія постанови додається).

Тому повторне пред'явлення у 2014 році позовної заяви з тих самих обставин є неможливим, Городецький районний суд, отримавши зазначений позов, повинен діяти відповідно до п. 2 ст. 122 і п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК, оскільки повторне звернення з аналогічними вимогами й повторне застосування судом відповідальності до боржника за нормою ч. 2 ст. 625 ЦК суперечить вимогам закону.

Звернувшись з вимогою про дострокове повернення суми кредиту за договором, банк фактично просив застосувати з даному випадку наслідки розірвання договору. Навіть за відсутності такої вимоги в позові винесенням рішення про дострокове стягнення всієї суми кредиту, отриманої за договором, останній є таким, що розірваний відповідно до ст. ст. 651, 1050 ЦК України.

В разі невиконання боржником грошового зобов'язання й після ухвалення рішення про повернення боргу можливе лише стягнення з боржника відсотків за користування кредитом із застосуванням до нього відповідальності (Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 12 березня 2009 р.), що і передбачено ч 2 ст. 625 ЦК.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Позивач вказав у позовній заяві як стягнення за кредитом так і стягнення за відсотками за час його користування що є неправомірним та суперечить ч. 2 ст. 625 ЦК у цьому випадку кредитор має право на стягнення лише індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання, а також 3 % річних від простроченої суми з моменту укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року.

Щодо позовної давності, то Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 6 листопада 2013 року розглянув справу № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок, згідно з яким початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Враховуючи вищевикладене відповідач заявляє про застосування наслідків позовної давності, щодо нарахування санкцій за невчасне погашення кредиту в межах строків (1 рік).

Окрім цього, рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 (№ 1-26. 2011 справа про захист прав споживачів кредитних послуг) правомірно доведено та встановлено, що положення ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають ті права споживачів, які за своїм змістом можливо реалізувати тільки при виконанні договору споживчого кредиту. Це стосується і права споживача не бути залученими під час виконання кредитного договору до оплати платежів, установлених на незаконних підставах, а також бути вимушеним достроково повернути суму споживчого кредиту у випадку незначних порушень договору.

Відповідач повідомляє суд про те, що у рахунок забезпечення вищевказаного кредитного договору було укладено договір іпотеки від 21.07.2008 року, вартість майна, що перебуває в іпотеці становить 1338 235 грн., тобто в 2 рази більше як сам кредитний договір та сума стягнення за рішенням Гусятинського райсуду. Виникає питання: чому банк наразі стягує кредитну заборгованість через суд, минаючи законний спосіб її погашення шляхом реалізації іпотечного майна? Що відповідач також вважає є неправомірним та не ґрунтується на законодавстві, адже банком не реалізовано усіх позасудових важелів.

Разом з тим виплаває заключения, що банк не стягує заборгованість шляхом реалізації іпотечного майна у зв'язку з тим, що не є стороною договору та не проводив зміну сторони виконавчого провадження., що є також порушенням.

Тому відповідач просить відмовити позивачу в прийнятті уточнення до позовної заяви до розгляду. Відмовити в задоволені позову повністю.

Застосувати до частини позовних вимог позивача (щодо повторного стягнення тіла кредиту та відсотків) наслідки повторного звернення до суду з тих же умов та підстав, а саме п. 2 ст. 122 і п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК (закрити провадження). Застосувати до позовних вимог позивача наслідки пропущення строків на звернення до суду - сплив позовної давності).

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 21.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 (далі Позичальник. Відповідач), був укладений кредитний договір № 0 ( відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер кредитного договору було змінено на 1) (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 84 523.76 дол. 'СПІА з розрахунку 15% річних на строк з 21.07.2008 по 20.07.2015 року.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором. АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ІДК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору Відповідач взяв на себе забов'язання щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та в розмірах встановлених Графіком погашення кредиту.

Відповідно до п.п. 1.3.3, 1.3.4 проценти нараховуються на суму кредитних коштів щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з моменту фактичного надання до повернення коштів Банку, а сплачуються з 1 по 21 число (включно) кожного місяця, наступного за тим. за який були нараховані банком такі проценти.

Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки №1 від 21.07.2008 року та додатковою угодою №1 до договору поруки від 25.09.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 (Поручитель), згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором №0 від 21.07.2008 року.

Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору.

Кредитний договір не є розірваним. Термін дії договору до 20.07.2015 року. За рішенням Гусятинського районного суду від 23 березня 2011 року по справі № 2-6/2011 позовні вимоги AT «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Сягнуто солідарно з ОСОБА_2 та з ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», р/р 0113, МФО 351005, - 689 668 (шістсот вісімдесят дев'ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 95 копійок заборгованості за кредитним договором.

В зв'язку з передачею права вимоги по кредиту АТ «Дельта Банк» нараховано відсотки за користування кредитними коштами з часу прийняття на баланс, а саме з 19.12.2011 року, тому станом на 23 лютого 2015 року за Відповідачем наявна заборгованість за відсотками у сумі: 1726902, 38 грн.( 60917,82 доларів США по курсу на 23.02.2015 року) з яких: заборгованість за відсотками - 504811,02 грн.(17807,60 доларів США по курсу на 23.02.2015 року) заборгованість за простроченими відсотками - 1222091,36 гри. (43110,22 доларів СІНА но курсу на 23.02.2015 року).

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 20.11.2014 року, тобто в межах трьохрічної позовної давності. Під час судового розгляду позивачу стало відомо про рішення Гусятинського районного суду від 23 березня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 та з ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», р/р 0113, МФО 351005, - 689 668 (шістсот вісімдесят дев'ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 95 копійок заборгованості за кредитним договором. Тому під час розгляду даної справи позивач уточнив позовні вимоги і поставив питання про стягнення з відповідачів у солідарному порядку лише процентів за користування кредитом, які станом на 23.02.2015 року становлять суму 1726902,38 грн.(один мільойн сімсот двадцять шість тисяч дев'ятсот дві гривні 38 копійок), ( 60917,82 доларів США по курсу на 23.02.2015 року) з яких: заборгованість за відсотками - 504811,02 грн.(17807,60 доларів США по курсу на 23.02.2015 року) заборгованість за простроченими відсотками - 1222091,36 гри. (43110,22 доларів СІНА но курсу на 23.02.2015 року).

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про. стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Відповідно до п.17 вищевказаної Постанови зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

Таким чином наявність рішення Гусятинського районного суду від 23 березня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 та з ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», р/р 0113, МФО 351005, - 689 668 (шістсот вісімдесят дев'ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 95 копійок заборгованості за кредитним договором не припиняє правовідносин сторін кредитного договору.

Що стосується вимог Позивача до ОСОБА_4 про солідарне стягнення з нього боргу, то в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п.3.1 Договору поруки №1 від 21.07.2008 року укладеному між «Укрсіббанком» та ОСОБА_4 не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Таким чином Позивач, стягнувши солідарно з відповідачів суму боргу в розмірі 689668,95 грн., що підтверджується рішенням Гусятинського районного суду від 23 березня 2011 року, з часу набрання даним рішенням законної сили - 02.04.2011 року, фактично змінив день настання основного зобов'язання і тому Позивач мав право протягом шести місяців, починаючи з 02.04.2011 року ставити вимоги до Поручителя про стягнення боргу. Оскільки цього зроблено не було порука вважається припиненою, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України висловлену під час розгляду справи № 6-155цс13 від 29.01.2014 року де вказано, що відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Керуючись ст.ст. 526, 546, 549, 550,ч.3 ст.551,625, 1048-1050 ЦК України, ст.10, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк», м.Київ, вул.Щорса,36-б (р/р №373980009, МФО 380236, ідентифікаційний код за ) заборгованість по кредитному договору№0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер кредитного договору змінений на №1) станом на 23.02.2015 року в сумі 1726902,38 грн.(один мільойн сімсот двадцять шість тисяч дев'ятсот дві гривні 38 копійок). та судові витрати у розмірі 3654 грн. (р/р .)

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя