Справа № 199/1410/15-ц
09 квітня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Руденко В.В.,
при секретарі Коломієць Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулися в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. Однак, крім них, у вказаній квартирі також зареєстрована ОСОБА_5. На теперішній час остання з березня 2011 року не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, її особистих речей в квартирі немає. У зв'язку з цим позивачі просять визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивачів провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 2000 року, посвідченого виконкомом міської Ради народних депутатів, позивачам належить квартира АДРЕСА_1.
В даній квартирі зареєстрована ОСОБА_5, яка не проживає за вказаною адресою з 17 березня 2011 року, що підтверджується актом, посвідченими КП «Жилсервіс-9» від 26.02.2015 року.
Згідно ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що реєстрація відповідача в належній позивачам квартирі позбавляє їх можливості належним чином володіти та користуватися даним майном, тому вважає, що позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212, 214-215,224 ЦПК України, ст.391 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.
Визнати ОСОБА_5, 1951 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, кожного, судовий збір в розмірі 60,90 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя: В.В. Руденко