БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/603/15-ц
Провадження № 6/497/36/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Ковтун О.І..

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Кредитної спілки «Придунавя» (надалі КС «Придунавя») про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання по справі за її позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору кредиту та стягнення заборгованості за ним, -

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2008 року Болградським районним судом Одеської області видано судовий наказ (справа № 2-н-51/2008 р) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 3 114.27 гривен та судові витрати 40.50 гривен. Судовий наказ набрав законної сили, оскаржений сторонами не був.

18 березня 2015 року від стягувача до суду надійшла заява про видачу дублікату судового наказу та про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що 08.05.2013 року названий судовий наказ був направлений до Відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області для виконання. На свою заяву від 25.07.2014 року щодо надання інформації про стан виконання за названим виконавчим документом, було отримано 29.08.2014 року відповідь за вих. № 6730/93-32, в якій зазначалося, що судовий наказ у відношенні ОСОБА_1 25.09.2013 року був направлений КС «Придунавя» на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, на теперішній час вищезазначений виконавчий документ до Кредитної спілки «Придунавя» - не надходив.

Представник заявника в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду заяви був повідомлений згідно вимог чинного законодавства (а.с.12, 13-14).

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, однак повідомлення повернулося без вручення з відмуткою листоноші, що за вказаною адресою адресат не проживає (а.с.15).

Заінтересована особа Відділ державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області надав до суду заяву, про проведення судового засідання у відсутність його представника (а.с.16).

Згідно ч. 2 ст.370 ЦПК України заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Вивчивши подану заяву, та документи додані до неї, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви за наступних причин.

Частиною 2 ст. 368 ЦПК України визначено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Згідно ч.1 ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача видати його дублікат. Із змісту цієї ж статті вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватися у випадку втрати його оригіналу та в межах строку пред'явлення до виконання.

Згідно до ст.371 ЦПК України - стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З поданої позивачем заяви не вбачається, які обставини викликали необхідність видачі дублікату виконавчого документу. Фактично заява містить лише вимогу про видачу дублікату без буд-якого обґрунтування, не надано доказів про втрату виконавчого документу та відсутність його на виконанні у відділі ДВС, а саме докази, які б підтвердили фактичне надіслання судового наказу стягувачу.

Та обставина, що оригінал судового наказу не знаходиться на виконанні у Відділі державної виконавчої служби, та не повертався до стягувача, не може розцінюватись як доказ його втрати, оскільки згідно положень Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, тобто предявлення виконавчого листа до виконання є правом стягувача, яким останній розпоряджається на власний розсуд.

Крім того, статтею 21 ч.1 п.1, ч.2 п.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили) визначено, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

З копії судового наказу, доданої стягувачем до заяви вбачається, що судовий наказ набрав законної сили 22 квітня 2008 року, та лише 08.05.2013 року він був надісланий до виконання до відділу ДВС, що вбачається з поданої заяви, тобто після спливу пяти років У подальшому 25.07.2014 року стягувач звернувся до ДВС з запитом щодо стану виконання судового наказу. Проте, суд вважає, що стягувач мав би зробити це набагато раніше, тобто протягом трьох років, наданих законом на предявлення виконавчого документу до виконання.

Заявляючи клопотання про поновлення строків на предявлення виконавчого документу до виконання, КС «Придунавя» не зазначила, що перешкоджало заявнику подати вказане клопотання набагато раніше, а не після спливу семи років після набрання судовим наказом законної сили, та після спливу строку, визначеного законом для предявлення виконавчого документа до виконання. Крім того, жодного поважного доказу, на підтвердження поважності причин пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання, заявником не зазначено в заяві, та не подано до суду.

На підставі викладеного не можна визнати поважними, навіть не вказані заявником, який є юридичною особою, причини пропуску строку на предявлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не вказано і на те, що вказані обставини виникли обєктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

З огляду на це, суд розглядаючи заяву про видачу дублікату виконавчого документу виходить лише з тих доказів, що надані заявником, які не свідчать про втрату судового наказу.

Під час судового розгляду не встановлено підстав для видачі дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого документу, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви та відмовляє в її задоволенні.

При цьому, слід зазначити, що стягувач, за наявності у нього належних та достовірних даних про втрату судового наказу не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з заявою про видачу дублікату судового наказу.

Керуючись ст.60, 368, 370, 371 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Кредитної спілки «Придунавя» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання по справі за її позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору кредиту та стягнення заборгованості за ним - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В.Кодінцева