Ухвала

іменем україни

01 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурно-будівельна спілка», товариства з обмеженою відповідальністю «Нові будівельні технології-1», приватного акціонерного товариства «Домобудівельний комбінат № 1», товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна група «Київміськбуд», товариства з обмеженою відповідальністю «УкрБуд Девелопмент», про визнання майнового права, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати за нею майнове право на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на виконання умов договору про пайову участь у будівництві, укладеного 02 серпня 2005 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Тотем» (далі - ТОВ «Тотем»), з метою отримання у власність вказаної квартири вона сплатила 100 % її вартості, виконавши зобов'язання в повному обсязі. Згідно з умовами договору плановий термін закінчення будівництва - IV квартал 2007 року. У вказані строки ТОВ «Тотем» свої зобов'язання не виконало та не передало у власність позивачу квартиру. 23 лютого 2005 року закрите акціонерне товариство «Домобудівельний комбінат № 1» (далі - ЗАТ «ДБК № 1»), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Домобудівельний комбінат № 1» (далі - ПрАТ «ДБК № 1»), уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «Нові будівельні технології-1» (далі - ТОВ «Нові будівельні технології-1») договір № 003 участі в будівництві за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з умовами договору ЗАТ «ДБК № 1» є основним замовником, окремі функції якого останнє покладає на ТОВ «Нові будівельні технології-1». Крім цього, ТОВ «Нові будівельні технології-1» виступило інвестором та може бути самостійним генеральним підрядником. Також ТОВ «Нові будівельні технології-1» 12 липня 2005 року за № 12/07 уклало договір з ТОВ «Тотем». Відповідно до п. 2.2 договору від 12 липня 2005 року № 12/07 ТОВ «Нові будівельні технології-1» виступає в якості генерального інвестора, а ТОВ «Тотем» - інвестора і перерахувало на користь ТОВ «Нові будівельні технології-1» грошові кошти в сумі 2 900 000 грн. Також ТОВ «Нові будівельні технології-1» 24 лютого 2005 року уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурно-будівельна спілка» (далі - ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка») договір № 24/02, предметом якого є будівництво комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до п. 2.2 договору від 12 липня 2005 року № 12/07 ТОВ «Нові будівельні технології-1» виступає в якості генерального інвестора, а ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» - інвестора. Фактично на підставі зазначених вище угод, виступаючи генеральним інвестором, ТОВ «Нові будівельні технології-1» залучило для участі у будівництві житлових будинків ТОВ «Тотем» та ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка», останні у свою чергу залучилися для фінансування цього будівництва. Крім того, 03 березня 2005 року між ТОВ «Нові будівельні технології-1» як замовником, з однієї сторони, та ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» як виконавцем, з іншої, укладено договір за № 03/03 на проведення проектних робіт по комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом, розташованому по АДРЕСА_1. На виконання умов цього договору ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» виконало робіт на загальну суму 1 925 000 грн. 28 березня 2005 року між ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» (інвестор), з однієї сторони, та ТОВ «Тотем» (учасник), з іншої, укладено угоду про дольову участь у будівництві № 2/03-1, згідно з п. 1.1 якої учасник надає інвестору грошові кошти з метою участі у будівництві житлового будинку за вказаною вище адресою, а інвестор по завершенню будівництва передає учаснику частину зведеної будови. На виконання умов цього договору ТОВ «Тотем» перерахувало ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» грошові кошти на загальну суму 7 500 000 грн. У подальшому, 11 травня 2006 року, між ЗАТ «ДБК № 1», ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» та ТОВ «Нові будівельні технології-1» укладено тристоронню угоду № 003/01, предметом якої є будівництво у порядку пайової участі комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом по АДРЕСА_1. На ТОВ «Нові будівельні технології-1» згідно з умовами договору було покладено лише один обов'язок щодо здійснення фінансування у будівництві коштами у розмірі 8 % від вартості будівництва, що є паєм цього товариства. Проте 10 листопада 2008 року договір від 11 травня 2006 року № 003/01 розірвано, про що укладено тристоронню угоду № Р/003/01. 12 лютого 2012 року між ТОВ «Тотем», ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» та позивачем укладено тристоронню угоду, згідно з якою ТОВ «Тотем» відступило ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» права та обов'язки за угодою про пайову участь у будівництві від 02 серпня 2005 року № 67-ІІІ-32Г. Таким чином, на теперішній час всі права та обов'язки перейшли від ТОВ «Тотем» до ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка». Зі сторони ТОВ «Тотем» та правонаступника його прав і обов'язків ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» порушено зобов'язання, визначене умовами угоди про пайову участь у будівництві від 02 серпня 2005 року № 67-ІІІ-32Г та від 12 лютого 2012 року, а саме: не передано у власність позивача відповідну житлову площу у визначені договором строки, хоча відповідно до укладених угод позивач набув майнове право на цю житлову площу. Однак ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» не має цивільно-правових відносин з позивачем і, відповідно, не визнає майнового права позивача на об'єкт інвестування - вищевказану квартиру. Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 26 квітня 2012 року у справі № 5011-68/2738-2012 задоволено позов ТОВ «Інвестиційно-будівельна група «Київміськбуд» до ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест» та визнано ТОВ «Інвестиційно-будівельна група «Київміськбуд» забудовником комплексу житлових будинків з вбудованими прибудинковими територіями, об'єктами соціальної сфери та підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, рішення набрало законної сили.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції виходив із того, що, позивач ОСОБА_3 виконала в повному обсязі умови договору, а відповідачі у свою чергу не виконали взятих за договорами зобов'язань щодо введення об'єкта інвестування в експлуатацію та оформлення правовстановлюючих документів на квартиру на ім'я позивача в установленому законом порядку.

Із висновком суду першої інстанції про встановлення факту порушення прав позивача погодився й апеляційний суд, проте додатково встановив, що суд першої інстанції не розглянув заяви представника відповідача ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог.

Так, апеляційний суд виходив з того, що умовами договору від 02 серпня 2005 року № 67-ІІІ-32Г, укладеного між TOB «Тотем» та ОСОБА_3 (п. 2.2), передбачено плановий термін закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію - IV квартал 2007 року.

Оскільки у визначений у договорі строк ТОВ «Тотем» («пайовик») взяті на себе зобов'язання не виконало, перебіг позовної давності щодо захисту позивачем свого порушеного права розпочався у грудні 2007 року і сплинув у грудні 2010 року, а до суду з цим позовом ОСОБА_3 звернулася у квітні 2014 року, тобто із пропущенням строку позовної давності, на застосуванні якої наполягав представник відповідача TOB «Архітектурно-будівельна спілка», то відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що укладена у лютому 2012 року між TOB «Тотем», TOB «Архітектурно-будівельна спілка» та ОСОБА_3 тристороння угода, за умовами якої TOB «Тотем» відступило на користь TOB «Архітектурно-будівельна спілка» права та обов'язки за угодою про пайову участь у будівництві від 02 серпня 2005 року № 67-ІІІ-32Г, не впливає на переривання перебігу позовної давності згідно зі змістом ч. 1 ст. 264 ЦК України, оскільки вона вчинена поза межами позовної давності, перебіг якої сплинув у грудні 2010 року.

Проте з такими висновками апеляційного суду в повній мірі погодитися не можна, виходячи з наступного.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, зумовлене поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Оскільки вищеназвані порушення є триваючими діями, тому позовна давність не поширюється на вимоги власника, спрямовані на захист від таких порушень.

Так, звертаючись у квітні 2014 року до суду з указаним позовом, ОСОБА_3 зазначила, що її майнове право на об'єкт інвестування не визнається з боку ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», ПАТ «ДБК № 1», ТОВ «УкрБуд Девелопмент», з якими вона не має будь-яких цивільно-правових угод; витребувати у боржників: TOB «Тотем» та TOB «Архітектурно-будівельна спілка» спірне майно вона не має змоги, так як об'єкт нерухомості не зданий в експлуатацію, крім того, зазначила, що ПАТ «ДБК № 1» як замовник на теперішній час замовило у ТОВ «УкрБуд Девелопмент» здійснення будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Проте на порушення вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України апеляційний суд не звернув достатньої уваги на предмет і підстави позову та характер спірних правовідносин, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про застосування строку позовної давності за заявою відповідача. Такі порушення норм процесуального права призвели до неправильного застосування норми матеріального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

І.К. Парінова

О.В. Ступак