АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1008/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівОхріменко Н. І. , Качана О. В.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Дніпро» про визнання недійсним договору оренди землі,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, яким просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений 25.02.2007 між нею та ПП «Дніпро» (АДРЕСА_1), зареєстрований 02.03.2007 у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис НОМЕР_1, мотивуючи про те, що до спірного договору не долучено плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, її кадастрового плану та акта визначення меж в натурі (на місцевості), що є невід'ємними частинами договору, передбаченими ст.15 ЗУ «Про оренду землі». Відповідачем після державної реєстрації спірного договору не забезпечено проведення паспортизації земельної ділянки з метою визначення стану об'єкта оренди на моменти її передачі в оренду та не забезпечено відображення відповідних показників в акті приймання-передачі цієї земельної ділянки. Також у спірному договорі та додатках до нього не вказані якісні показники об'єкта оренди, які мають зберігатися орендарем в ході використання земельної ділянки, тобто фактично не вказані умови збереження стану об'єкта оренди та якісні показники об'єкта оренди, які мають бути дотримані на момент її поверненню орендодавцю. Наявність в договорі оренди землі умови, що «орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому він її одержав» без дослідження і встановлення стану об'єкта оренди на момент його передачі, унеможливлює визначення погіршення чи покращення стану земельної ділянки на момент її повернення. Крім того в договорі оренди землі строк оренди визначено без урахування періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою, що також порушує права орендодавця. Зазначені умови є істотними умовами договору оренди землі згідно ст. 15 ЗУ «Про оренду землі».

Виходячи з викладених підстав позивач ОСОБА_6 просила визнати недійсним договір оренди землі укладений 25 лютого 2007 року між нею та приватним підприємством «Дніпро».

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 21.01.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивачки подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обґрунтування вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності та не врахував того, що позивачкою пропущено цей строк з поважних підстав. Так, підписуючи договір, вона його не читала, оскільки була переконана у його правомірності. Позивачка є особою пенсійного віку, ІНФОРМАЦІЯ_1, не має юридичної освіти. Про порушення свого права вона дізналася у другій половині 2014 року після того, як відповідач почав використовувати належну позивачці земельну ділянку з порушенням сівозмін впродовж кількох років, що стало підставою для звернення позивачки за юридичної консультацією.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає часткового до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що істотні умови в оспорюваному правочині дійсно відсутні, тому право позивачки при його укладенні було порушене, та оскільки позивачка пропустила строк позовної давності для звернення до суду, про застосування якого заявлено відповідачем, тому судом в задоволенні позову відмовлено в зв'язку з пропуском строків позовної давності .

Та повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів даної справи вбачається, що ОСОБА_6 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованого 17.09.2002 Угловатською сільською радою Христинівського району в книзі записів державних актів на право власності на землю за НОМЕР_3, володіє земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,94 га, в адміністративно-територіальних межах Угловатської сільської ради Христинівського району Черкаської області.

25.02.2007 між позивачкою, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди землі щодо вищевказаної земельної ділянки. Цей договір зареєстровано 02.03.2007 у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за НОМЕР_1.

Відповідно до положень ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» у редакції від 01.01.2007, яка була чинною на момент укладення спірного договору, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою, зокрема, для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою, зокрема, для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Як вбачається із змісту спірного договору, в ньому дійсно відсутня така умова як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини.

Однак загальною нормою - ст. 323 ЦК України та спеціальною нормою - ст. 11 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У разі прострочення установлених договором землі строків передачі об'єкта оренди, ризик його випадкового знищення або пошкодження у цей період несе сторона, яка допустила прострочення його передачі.

Таким чином, питання ризику знищення чи пошкодження об'єкту оренди врегульовано законом, у разі не згоди сторін договору із вимогами закону, вони можуть змінити умови ризику знищення майна.

Оспорюваний договір стосовно вищезазначеного зазначеного застережень не має, однак відсутність такого застереження не призвело до порушень прав позивача, оскільки відносини щодо визначення особи, яка має зобов'язання щодо ризику випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди виникає із закону врегульовані законом.

Якщо позивач не бажає продовжувати відносини оренди на попередніх умовах, він має право на внесення змін до договору в установленому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно суд, при розгулі справи по суті спору повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з якої слідує, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав (справа № 6-94цс13).

Із змісту позовної заяви та наявних у справі доказів, змісту апеляційної скарги вбачається, що позивачка ОСОБА_6 не вказала які саме її права порушені, не визнані чи оспорені, а також у чому саме полягають дії чи бездіяльність відповідача при порушення її прав.

Вказані позивачем такі підстави як відсутність невід'ємної частини договору оренди землі, а саме план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки; акт визначення меж земельної ділянки в натурі/на місцевості не є підставою визнання вказаного договору недійсним. Аналогічна позиція з даного приводу викладена у Постанові Верховного Суду України від 14.05.2014 року по справі №6-48цс14.

Більш того, вони були введені в ст. 15 Закону України "Про оренду землі" Законами України від 16.09.2008 року та від 7.07.2011 року і на момент підписання договору у 2007 році їх не існувало.

Тому позовні вимоги ОСОБА_6 в цій частині є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Посилання позивача на ч.5 ст.37 Закону України «Про охорону земель» також є необґрунтованим, оскільки у вказаній нормі встановлено, що дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки.

У вказаній нормі права відсутня така вимога, як обов'язкова паспортизації землі при передачі землі в оренду.

Крім того, повноваженнями для здійснення державного контролю за використанням та охороною земель наділений лише спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Спірна земельна ділянка передавалась в оренду орендодавцем без розроблення агрохімічних властивостей ґрунту та еколого - агрохімічного паспорту земельної ділянки.

Умови збереження стану об'єкта, в оспорюваному договорі, зазначені в п.17, а визначення строку оренди з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою, не передбачено Законом України «Про оренду землі» як умова при укладенні договору оренди землі.

Виходячи з викладеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те що право позивачки при укладенні спірного договору було порушено через відсутність у ньому істотних умов, передбачених законом, оскільки встановлені колегією суддів обставини підтверджують, що договір оренди землі укладений з додержанням вимог закону на момент його укладення, і посилання на докази, зазначені позивачем у позові, як підстави для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, таким чином позовні вимоги ОСОБА_6 щодо визнання договору оренди землі є незаконними та необґрунтованими, тому до задоволення не підлягають в повному обсязі.

Далі, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права, факт його порушення або оспорювання і можливість його поновлення шляхом обраного способу захисту, оскільки за відсутності порушення суб'єктивного права чи інтересу або за відсутності самого суб'єктивного права позовна давність застосуватися не може. Тобто право, яке не порушене позовною давністю не захищається.

Таким чином, встановивши по даному спору відсутність факту порушень прав позивача, колегія суддів відмовляє в позові лише з цих підстав, без розгляду заяв сторін про застосування строків позовної давності та про поновлення таких строків.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, при постановленні рішення по даній справі, в порушення вимог закону, на вищевказані обставини справи не звернув уваги та не дав їм відповідної правової оцінки, невірно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, вказані порушення призвели до постановлення судом незаконного рішення, яке підлягає скасуванню, згідно ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задоволити частково .

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Дніпро» про визнання недійсним договору оренди землі - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до приватного підприємства «Дніпро» про визнання недійсним договору оренди землі - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :