АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2977/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

Позивач, ОСОБА_8, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, він є співвласником житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини будинку від 20 березня 2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. і його частка у праві спільної часткової власності становить 21/50.

Співвласниками іншої частини житлового будинку з надвірними порудами є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - у кожної відповідно частка становить по 29/100.

Він вирішив скористатися своїм правом на приватизацію земельної ділянки, розташованої біля його будинку, розпочавши відповідну процедуру.

Проте, він не зміг реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки у зв'язку із тим, що не визначені межі землекористування між ним та іншими співвласниками домоволодіння, що і стало підставою для звернення до суду.

Відповідно до ст. 120 ч. 4 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, позивач має право на користування 21/50 земельної ділянки, що закріплена за даним домоволодінням.

Відповідно до даних технічного паспорту на домоволодіння, за домоволодінням рішенням № 595 від 11 серпня 1955 року закріплена в постійне користування земельна ділянка площею 1133 квадратних метри, а також 2321 кв. м. лишків.

А тому, позивач просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою АДРЕСА_1

Також, позивач ОСОБА_8 звернувся в суд з позовними вимогами до ОСОБА_6, третя особа - Черкаська міська рада про визнання державного акту недійсним, скасування його державної реєстрації та просив суд визнати частково недійсним рішення Черкаської міської ради від 10 серпня 2010 року №5-1006 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність (ОСОБА_10 та інші)», а саме п.1.5 даного рішення, яким ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку площею 630 кв.м. по вул. Благовісній - 335 ; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 2 вересня 2010 року, виданий ОСОБА_6, щодо права власності на земельну ділянку площею 0,0630 га. по вул. Благовісній - 335 в м. Черкаси, який зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 34, скасувавши державну реєстрацію даного державного акту.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2013 року справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа - Черкаська міська рада про визнання державного акту недійсним, скасування його державної реєстрації об'єднанні в одне провадження.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа - Черкаська міська рада про визнання державного акту недійсним, скасування його державної реєстрації залишені без розгляду.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06 листопада 2015 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено та встановлено порядок користування земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1, що є у спільній частковій власності ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до ідеальних часток співвласників, та проведено його відповідно до варіанту додаткової судової земельно-технічної експертизи від 3 серпня 2015 року №1467/14-23, яка є невід'ємною частиною рішення.

Виділено співвласнику ОСОБА_8 земельну ділянку площею 421 кв.м, в т.ч. земельну ділянку №1 площею 348 кв.м, земельну ділянку №2 площею 73 кв.м, частину земельної ділянки загального користування №1 площею 34 кв.м.

Земельна ділянка №1 площею 348 кв.м розташована в межах: від т.1 до т.2 - по межі земельної ділянки зі сторони будинковолодіння № 331 ; від т.2 до т.З - 0.53 м; від т.3 до т.4 - 0.88 м по стіні житлового будинку; від т.4 до т.5 - по лінії розподілу житлового будинку; від т.5 до т.6 - 1.78 м; від т.6 до т.7 - 7.55 м; від т.7 до т.24 - 4.55 м; від т.24 до т.23 - 12.48 м; від т.23 до т.22 - 5.17 м; від т.22 до т.21 - 3.04 м; від т.21 до т.1 - 13.00 м по межі земельної ділянки зі сторони вул. Благовісна.

Земельна ділянка №2 площею 73 кв.м розташована в межах: від т.13 до т.14 - 6.43 м; від т.14 до т.15 - 11.35 м; від т.15 до т.10 - 6.43 м; від т.10 до т.13 - 11.35 м.

Виділено співвласникам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 587 кв.м, в т.ч. земельну ділянку №1 площею 482 кв.м, земельну ділянку №2 площею 105 кв.м, частину земельної ділянки загального користування №1 площею 34 кв.м.

Земельна ділянка №1 площею 482 кв.м розташована в межах: по ламаній т. 14 - т. 16 - т. 17 - т. 18 - т. 19 - т.20 - по межі земельної ділянки; від т.20 до т.21 - 6.70 м по межі земельної ділянки зі сторони вул. Благовісна ; від т.21 до т.22 - 3.04 м; від т.22 до т.23 -5.17м; від т.23 до т.24- 12.48 м; від т.24 до т.7 - 4.45 м; від т.7 до т.8 - 0.7 м; від т.8 до т.9 - 9.05 м; від т.9 до т.10 - 5.75 м; від т.10 до т. 15 - 6.43 м; від т.14 до т.13 - 11.35 м.

Земельна ділянка №2 площею 105 кв.м. розташована в межах: від т.2 до т.3 - 0.53 м; від т.З до т.4 - 0.88 м по стіні житлового будинку; від т.4 до т.5 - по лінії розподілу житлового будинку; від т.5 до т.12 - по контуру стіни житлового будинку «А-1», прибудов «а», «а1»; від т.12 до т.11 - 1.5 м; від т.11 до т.13 - 9.85 м; від т.13 до т.2 - 5.15 м.

Для забезпечення проходу до відповідної частини земельної ділянки, що виділяється, співвласникам ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виділено земельну ділянку №1 загального користування площею 34 кв.м, яка розташована у межах: по від т.12 до т.5 - по контуру стіни житлового будинку «А-1», прибудов «а», «а1»; від т.5 до т.6 - 1.78 м; від т.6 до т.7 - 7.55 м; від т.7 до т.8 - 0.70 м; від т.8 до т.9 - 9.05 м; від т.9 до т. 11 - 7.25 м; від т. 11 до т.4 - 1.50 м.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з кожної на користь ОСОБА_8 по 22 грн. 75 коп. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 по фактичному користуванню, виділивши ОСОБА_8 земельну ділянку розміром 200 кв. метрів, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 735 кв. м.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, за матеріалами справи колегією суддів установлено, що співвласниками житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 є: ОСОБА_8 (на підставі договору дарування від 20 березня 2008 року, частка 21/50) ( а. с. 4, 5 т. 1), ОСОБА_6 (на підставі договору обміну від 03 квітня 2002 року, частка 29/100), ОСОБА_7 (на підставі договору обміну від 03 квітня 2002 року, частка 29/100) ( а. с. 93-94 т. 1).

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку по вулиці Благовісній -333 у м. Черкаси не приватизована.

До 2010 року у користуванні співвласників вказаного житлового будинку перебувала земельна ділянка площею 1252 кв. м.

У 2010 році змінилася конфігурація та площа вказаної земельної ділянки у зв'язку із тим, що ОСОБА_11 приватизовано земельну ділянку за сусідньою адресою АДРЕСА_2, і частина, що раніше входила до складу земельної ділянки по АДРЕСА_1, відійшла до земельної ділянки по АДРЕСА_2 (державний акт серія НОМЕР_1 видано ОСОБА_6 02 вересня 2010 року) ( а. с. 15 т.1).

У зв'язку із чим, площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 із 2010 року становить 1080 кв. м., про що і зазначено у акті від 23 березня 2010 року, складеному техніком КП ЧООБТІ «конфігурація земельної ділянки змінена згідно кадастрової схеми суміжного домоволодіння № 335» ( а. с. 12 т. 1).

Так, в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням народного суду 2-ї дільниці м. Черкаси від 17 червня 1958 року за ОСОБА_12 визнано право власності на 1/6 частину будинку по АДРЕСА_1 ( а. с. 183 т. 1).

За рік до цього, згідно акту від 10 жовтня 1957 року, складеного техніком ЧМБТІ, земельна ділянка по АДРЕСА_1 розділена в натурі між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на дві рівні частини ( а. с. 103 т. 1).

В подальшому відповідно до рішення Народного суду м. Черкаси від 03 червня 1967 року було уточнено ідеальні долі попередніх співвласників будинковолодіння у зв'язку зі здійсненням прибудови ОСОБА_12 та визначено ОСОБА_12 частку у розмірі 21/50, ОСОБА_13 - 21/50 та ОСОБА_14 - 4/25 частки вказаного житлового будинку ( а. с. 100 т. 1).

Відповідно до ст. 119 ЦК УРСР 1963 року, чинного на 1967 рік, було визначено, що коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщенням в ньому підлягають відповідній зміні.

Оскільки в рішенні суду 1967 року йдеться про те, що виконком узаконив ОСОБА_12 прибудову, то суд першої інстанції при розгляді даних співрних правовідносин вірно визначив, що у 1967 році ОСОБА_12 набув права на частку 21/50 у праві спільної часткової власності на житловий будинок відповідно до чинного на той час законодавства.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що відповідачі, заперечуючи проти встановлення порядку користування земельною ділянкою згідно існуючих на даний час часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, вважають, що такий порядок має бути встановлений відповідно до часток, визначених ще у 1950-х роках (коли за ОСОБА_12 було визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку) та відповідно до визначеного тоді ж порядку користування земельною ділянкою, але із такими доводами суд першої інстанції обгрунтовано не погодився, оскільки по-перше, згідно акту від 10 жовтня 1957 року зазначено, що ділянка розділена на 2 рівні частини, а не на 1/6 та 5/6 частин відповідно, по-друге, суд правильно керувався правовим принципом, закріпленим у ст. 58 Конституції України, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також, судом першої інстанції вірно закцентовано увагу на те , що ст. 91 Земельного кодексу УРСР 1970 року, що був затверджений Законом УРСР «Про затвердження Земельного кодексу Української РСР» від 08 липня 1970 року і введений в дію з 1971 року, містила положення про те, що порядок користування земельною ділянкою визначається співвласниками залежно від розміру часток в спільній власності на будинок, а наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок не тягнуть за собою зміну встановленого порядку користування ділянкою.

Проте, на 1971 рік, коли набрав чинність ЗК УРСР 1970 року, вже існували розміри часток співвласників даного житлового будинку, визначені судовим рішення 1967 року.

А станом на 1967 рік основні акти земельного законодавства УРСР, якими регулювалося питання земельних відносин в міській смузі (Земельний кодекс УРСР від 29 листопада 1922 року, який втратив чинність на підставі Указу Президії Верховної Ради УРСР від 30.09.1971 року № 156-VIII; Положення про земельні розпорядки в смузі міст і містечок, яке було затверджене постановою Всеукраїнського центрального виконавчого комітету та Ради народних комісарів УСРР від 23 жовтня 1925 року, яка втратила чинність лише на підставі постанови Ради Міністрів УРСР від 20 березня 1984 року № 136), не визначали жодних правових норм щодо порядку користування земельною ділянкою співвласниками житлового будинку.

А тому, оскільки вперше така норма з'явилась у 1970 році, а діє з 1971 року, то вказана норма матеріального права в частині заборони зміни встановленого порядку користування земельною ділянкою при зміні часток у спільній власності поширюється лише на ті зміни часток, які відбулися із 1971 року і пізніше. Оскільки зміна часток у спірному домоволодінні відбулася ще у 1967 році, то станом на 1971 рік співвласники житлового будинку мали відповідні частки, визначені у рішенні суду 1967 року, і саме відповідно до цих часток мав встановлюватися порядок користування земельною ділянкою.

Проте, такий порядок користування в договірному або судовому порядку встановлений досі не був, і при цьому сторонами не доведено встановлення такого порядку попередніми власниками, як не встановлено такого порядку і землевпорядною документацією на дане домоволодіння.

Не був встановлений і порядок користування земельною ділянкою за цією адресою, яка із новою конфігурацією та новою площею утворилася у 2010 році.

А п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року роз'яснено, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких ця ділянка належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року, у справах за позовом учасника спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує ї враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним.

Висновком №1467/14-23 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 3 серпня 2015 року запропонований варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Згідно геодезичної зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_1 , виконаної ОСОБА_15 у 2011 році, загальна площа земельної ділянки становить 1196,7 кв.м.

Фактичний розмір та конфігурація земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відповідають правовстановлюючим документам.

Площа вказаної земельної ділянки по фактичному користуванню становить 1042 кв.м.

А тому, вирішуючи питання про варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками по АДРЕСА_1, суд першої інстанції правильно зазначив, що за можливе встановити порядок користування земельною ділянкою, відповідно варіанта встановленого висновком №1467/14-23 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 3 серпня 2015 року, оскільки даний варіант передбачає встановлення користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників, і при такому варіанті користування земельною ділянкою кожна із сторін матиме змогу обслуговувати свою частину будинку та господарських споруд .

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень законодавства, а доводи апелянта у апеляційній скарзі на те, що рішення суду незаконне нічим не підтверджено та не наведено підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 06 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :