Справа № 1008/6149/12 Головуючий у І інстанції Грибанова Ю.Л.
Провадження № 22-ц/780/1160/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь
Категорія 46 19.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Васильківської міської ради Київської області, Управління державного земельного агентства у Васильківському районі про визнання недійсними рішень, скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсною земельно-кадастрової документації ,-

встановила:

У жовтні 2012 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

З 2007 року позивачі є власниками житлового будинкуз господарськими спорудами в АДРЕСА_1, для проходу до якого вони, як і попередні власники цього будинку, користувалися під'їздом і проходом через двір будинку АДРЕСА_1, так як іншого проходу і проїзду у них не було, однак відповідачі чинили їм у цьому перешкоди.

Рішенням Васильківської міської ради Київської області від 28.12.2007 року із земель, заінвентиризованих за будинком № 6 було вилучено до земфонду земельну ділянку площею 156 кв.м для використання її для під'їзду до житлового будинку № 8.

У 2010 році відповідачі самовільно зайняла частину належної земельної ділянки в кінці огороду та відгородила її тимчасовою огорожею - сіткою.

На підставі рішення Васильківської міської ради від 03 червня 2011 року позивачі розробили технічну документацію для приватизації земельної ділянки 0,08 га біля свого будинку, але відділ Держкомзему виявив накладання їх земельної ділянки та земельної ділянки відповідачів, яка приватизована на підставі рішення Васильківської міської ради від 17 серпня 2012 року та засвідчується державними актами про право власності на земельні ділянки виданими на ім»я ОСОБА_2 18 листопада 2012 року.

Уточнивши позовні вимоги позивачі просили суд зобов'язати відповідачів відновити межу суміжного землекористування та звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки розміром 7 м х 3 м зі складу земельної ділянки, що використовується для ведення городництва та розміром 5 м х 9 м зі складу земельної ділянки, що перебуває під надвірними спорудами; визнати неправомірним та скасувати рішення Васильківської міської ради від 07.08.2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 визнати недійсними державні акти на право спільної сумісної власності на земельні ділянки площею 0,0216 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства площею 0,0460 га, виданих 18.11.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та скасувати їх державну реєстрацію.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 рокузалишено без розгляду позовну вимогу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання відновити межі суміжного землекористування та звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки розміром 7м х 3м зі складу земельної ділянки, що використовується для ведення городництва та розміром 5м х 9м зі складу земельної ділянки, що перебуває під надвірними спорудами.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення 27 сесії 6 скликання Васильківської міської ради Київської області від 17.08.2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0216 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 від 18.11.2012 року та скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсним Державний акт серії НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,0460 га, кадастровий номер НОМЕР_4, для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 від 18.11.2012 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та скасовано його державну реєстрацію.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові через неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права як визнання недійсним державного акту на право власності на землю; докази покладені судом в основу рішення є надуманими, оскільки ґрунтуються на суперечливому висновку експертизи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорюваним рішенням Васильківської міської ради затверджена технічна документація для приватизації земельних ділянок відповідачами, якою порушені права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на господарсько-побутові будівлі та споруди, а також право користування їхньою земельною ділянкою, право на її отримання у власність, тому рішення Васильківської міської ради від 17.08.2014 року є неправомірним та підлягає скасуванню. Як наслідок, підлягають визнанню недійсними і державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на підставі цього рішення органу місцевого самоврядування.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з положеннями ст.152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 26.06.2007 року та технічного паспорту на будинок позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 успадкували по 1/2 частині житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1. За будинком заінвентаризована земельна ділянка площею 800 кв.м. на підставі рішення виконкому Васильківської ради народних депутатів № 3 від 9 січня 1978 року. На земельній ділянці розташований один житловий будинок житловою площею 64,6 кв.м, загальною площею 81,3 кв.м («А»), сарай «Б», літня кухня «В», погріб «Г», вбиральня «Д».

Рішенням 11 сесії 6 скликання Васильківської міської ради від 03.06.2011 року надано дозвіл ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право сумісної власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,080 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 01.02.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві власності кожному по 1/3 частині житлового будинку по АДРЕСА_1

Рішеннями Васильківської міської ради від 17.08.2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної сумісної власності на земельні ділянки, передано безоплатно у спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0216 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,0460 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1, надано їм дозвіл на складання державного акту на право спільної сумісної власності.

На підставі вищевказаного рішення Васильківської міської ради, 18.11.2012 року був виданий державний акт серії НОМЕР_6, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0460 га кадастровий номер НОМЕР_4 для ведення особистого селянського господарства, та Державний акт серії НОМЕР_5, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0216 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, обидві земельні ділянки розташовані по АДРЕСА_1

Відповідно до рішення 25 сесії 5 скликання Васильківської міської ради від 28.12.2007 року із земель заінвентаризованих за буд. АДРЕСА_1 вилучено до земфонду земельну ділянку площею 168 кв.м. для її використання під під'їзд до житлового будинку АДРЕСА_1 з метою забезпечення умов щодо пожежогасіння в районі житлової забудови по АДРЕСА_1

Як вбачається із листів Васильківської міської ради № 388-П від 07.04.2011 року, №1600-П від 20.02.2012 року ОСОБА_1 самовільно вирішила компенсувати собі частину ділянки, вилученої під під'їзд, поставила огорожу та захопила частину присадибної ділянки та двору за рахунок землі, якою користувалася ОСОБА_3, а саме: 5 м х 9 м зі складу ділянки, що перебуває під надвірними спорудами, 7 м х13 м зі складу ділянки, що використовується для ведення городництва та частину проїзду шириною 2 м х 30 м ( а.с.21, 27).

Висновком експерта судової земельно-технічної експертизи № 14/12-14 від 29.05.2014 року встановлено, що має місце накладення земельних ділянок одну на іншу відповідно до наявної в матеріалах справи технічної документації із землеустрою землекористувачів, власників житлових будинків № 6 та АДРЕСА_1 Київської області та не відповідає технічній документації із землеустрою в частині визначення координат кутів поворотів зовнішніх меж цих земельних ділянок вимогам нормативно правових актів на момент виготовлення; межа земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має проходити через існуючий сарай «Б», через існуючий туалет «Д», через існуючу літню кухню «В», які належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.180-204).

Вищенаведені матеріали справи свідчать, що оспорюваним рішенням Васильківськеої міськради, на підставі якого видано державні акти про право власності на земельні ділянки на ім»я відповідача ОСОБА_2, порушуються права позивачів на користування земельною ділянкою площею 800 кв.м., що за інвентаризована за їхнім будинком по АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Васильківськеої міськради від 9 січня 1978 року; на земельну ділянку площею 168 кв.м., яка використовується позивачами для проходу до свого будинку відповідно до рішення Васильківської міської ради від 28 грудня 2007 року. Крім того, також порушується право власності позивачів на господарсько-побутові будівлі та споруди біля будинку по АДРЕСА_1 (сарай «Б»,туалет «Д», літню кухню «В»), оскільки по ним має проходити межа земельної ділянки згідно з державними актами, виданих на ім»я ОСОБА_2

Встановивши обставини порушення вищевказаних прав позивачів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність їх захисту шляхом скасування рішення Васильківскьоїх міськради Київської області від 17 серпня 2012 року і визнання недійсним державних актів, виданих на його підставі на ім»я ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту права цивільного, як визнання недійсним державного акту, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст. 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до вимог ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними у п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Висновок про те, що державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, міститься й у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13) , від 25 червня 2014 (справа № 6-67цс14).

Оскільки судом першої інстанції було встановлено, що рішення Васильківської міськради від 17 серпня 2012 року є неправомірним у зв»язку з тим, що порушує право користування позивачів земельною ділянкою та право власності на господарські споруди до будинку АДРЕСА_1, відповідно, видані на його підставі державні акти є також недійсними, і такий спосіб захисту передбачено вищенаведеним законодавством.

Доводи апеляційної скарги про необхідність проведення повторної судової земельно-технічної експертизи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки не зазначено, у чому висновок судової земельно-технічної експертизи № 14/12-14 від 29.05.2014 року є неповним, неясним, суперечить матеріалам справи або неправильним. Зважаючи на це колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, про те, що висновки суду, які ґрунтуються в тому числі і на висновку експертизи в якості допустимого доказу, є надуманими.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про задоволення позову.

Враховуючи викладене, висновок суду про задоволенні позову є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом обґрунтовано встановлено наявність обставин, які є підставою для задоволення позову, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: