Провадження №2/748/239/15
Єдиний унікальний № 748/426/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Гримайло Л.І., за участю представника позивача Супрун Н.С., відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Сафір Федір Олегович, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ «Приват Банк», у лютому 2015 року, з урахуванням зменшених під час судового розгляду позовних вимог, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CNXRFF06060257 від 04 січня 2010 року в загальній сумі 4918,08 грн.

З позову виходить, що 04.01.2010 р. між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк») було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 2335,09 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 04.01.2011 р., однак у порушення умов договору та приписів цивільного законодавства України ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього, за період з 14.07.2011 року по 21.11.2014 року, виникла заборгованість у розмірі 4918,08 грн, яка складається з пені за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 3577,48 грн, штраф (фіксований) в сумі 500 грн, штраф (процентна складова) в сумі 840,60 грн.

У судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а відповідач ці вимоги визнав повністю.

Заслухавши пояснення сторін, суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 04.01.2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк») було укладено договір кредиту №CNXRFF06060257, згідно якого ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в сумі 2335,10 грн, на строк 12 місяців з 04.01.2010 р. по 04.01.2011 р. включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % щомісячно на суму залишку заборгованості, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 179,90 грн та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 23,35 грн, в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» строки. Щомісячно заборгованість сплачується позичальником в період з 20 по 25 число місяця в розмірі 218,07 грн. Відповідно до п.5.1 та 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу та при порушенні позичальником строків платежу по будь-якому з грошових зобов'язань позичальник сплачує банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості. /а.с.7-10/

Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

З копії рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28.09.2011 року вбачається, що з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто 4987,30 грн. заборгованості, яка виникла по кредитному договору №CNXRFF06060257 від 04.01.2010 року, а також 200 грн. заборгованості за даним договором в солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 Згідно описової частини рішення суду вказана вище заборгованість по договору складалась з 2335,10 грн. - заборгованість по кредиту, 1,70 - заборгованість по процентах за користування кредитом, 256,85 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2593,65 грн. - зменшена сума неустойки. /а.с.36-37/

Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Сторонами в судовому процесі не заперечувалась та обставина, що вказане вище рішення суду не виконане у повному обсязі.

Зважаючи на це, ОСОБА_2 не були виконані усі зобов'язання за договором, а отже він зобов'язаний був сплачувати банку відповідні платежі по договору за весь час користування кредитом.

За приписами ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом звертається увага відповідача, що згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У свою чергу з остаточного розрахунку заборгованості по кредитному договору ОСОБА_2 вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, за період з 14.07.2011 року по 21.11.2014 року, становить 4918,08 грн, який складається з заборгованості по пені в сумі 3577,48 грн, штрафу (фіксований) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 840,60 грн. /а.с.33/

З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що змінені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню.

Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.88 ЦПК України. /а.с.1/

Керуючись ст.ст.11, 16, 258, 260, 261, 267, 551, 625, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та на підставі ст.ст.10-11, 61, 74, 77, 88, 174, 209, 212-216, 294 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість, за період з 14.07.2011 року по 21.11.2014 року, по кредитному договору №CNXRFF06060257 від 04.01.2010 року в розмірі 4918,08 грн, яка складається з заборгованості по пені в сумі 3577,48 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 840,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» 243,60 грн, у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Криворученко Д.П.