Справа № 464/1118/15-ц
пр.№ 2/464/640/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Дзюба І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2, Шоста Львівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини після смерті його брата ОСОБА_3. В обгрунтування позову покликається на те, що 10.10.2014р. на адресу місця його проживання та реєстрації надійшла повістка з апеляційного суду Львівської області про виклик до суду по цивільній справі за № 464/6565/14 (провадження № м22-ц/783/6203/14) на ім'я ОСОБА_3 До повістки було долучено апеляційну скаргу, яка була подана ОСОБА_2 в інтересах її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., на ухвалу Сихівського районного суду від 14.07.2014р. про відмову у задоволенні її заяви про скасування заходів забезпечення позову. З даної апеляційної скарги йому стало відомо про те, що ОСОБА_3, який є його рідним братом по матері ОСОБА_5, свого часу звертався до Сихівського районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третіх осіб: приватного нотаріуса ОСОБА_9, приватного нотаріуса ОСОБА_10, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за № АДРЕСА_1, доручення, реєстраційного посвідчення. В процесі ознайомлення з матеріалами даної справи, йому стало відомо про те, предметом оскарження являлись договір купівлі-продажу квартири за № АДРЕСА_1, посвідчений 21.12.1998р. приватним нотаріусом ОСОБА_9, доручення від 13.11.1998р., посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_10, свідоцтва про право власності та реєстраційне посвідчення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», зареєстровані на ім'я ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. та була свекрухою ОСОБА_2 Чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Зі змісту спору зрозумів, що у 1998р. г-н ОСОБА_11 та його дружина ОСОБА_12 пообіцяли ОСОБА_3 роботу в Росії та обманним шляхом отримали від нього доручення на розпорядження всім його майном, через підставну особу ОСОБА_13, а в подальшому ОСОБА_3, разом з матір'ю ОСОБА_5 вивезли в м.Норільськ, що в Росії, де залишили, забравши при цьому паспорт громадянин України та документи на квартиру за № АДРЕСА_1. Лише коли ОСОБА_3 повернувся до Львова він дізнався, що його квартира була продана по дорученню ОСОБА_13 громадянці ОСОБА_6. По факту шахрайських дій, вчинених щодо ОСОБА_3 відносно ОСОБА_11,ОСОБА_12 та інших осіб була порушена кримінальна справа. Зважаючи на те, що доручення на продаж вищевказаної квартири було отримане шляхом обману, а саме шахрайськими діями, ОСОБА_3 вважав його недійсним, як і укладений на його підставі договір купвлі-продажу квартири. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 23.08.2006р. були застосовані заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру за № АДРЕСА_1 та заборони її відчуження. Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 26.03.2007р. ОСОБА_11 та ОСОБА_12, як і інші особи по кримінальній справі за шахрайські дії з квартирою ОСОБА_3 та інші злочини були визнані винними та засуджені до різних термінів ув'язнення. Цивільна справа за позовом ОСОБА_3 призупинялась до вирішення кримінальної справи відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 В послідуючому ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 27.06.2008 року позов ОСОБА_3 був залишений без розгляду у зв'язку з його неявкою у судові засідання. ОСОБА_3 помер у 19.11.2008 році. Зазначає, що він з ОСОБА_3 не підтримував дружніх стосунків, оскільки останній вів специфічний спосіб життя, вживав спритні напої та підтримував стосунки з особами негативної поведінки. Через неприязні стосунки з братом ОСОБА_3, його мати ОСОБА_5 в свою чергу ОСОБА_5 не підтримувала стосунки зі позивачем. Стверджує, що в силу складного матеріального становища, змушений був систематично їздити на заробітки у Москву (Росія), а відтак не був обізнаний про смерть ОСОБА_3 у 2008 році та про проблеми, які виникли з його квартирою. Після ознайомлення з матеріалами цивільної справи його брата ОСОБА_3, звернувся до Шостої Львівської державної нотаріальної контори з проханням прийняти заяву про прийняття спадщини після смерті брата, однак нотаріус відмовився прийняти таку заяву, мотивуючи це тим, що у відсутні документи на квартиру за № АДРЕСА_1, а також, що мною пропущений строк на прийняття спадщини. Враховуючи те, що строк подачі заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_14 проти позову заперечив, вважає такий безпідставним та необгрунтованим, жодних фактичних даних поважності пропуску строку прийняття спадщини в матеріалах справи та під час судового розгляду не представлено, а тому просить в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Шостої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій просить розглядати справу у відсутності представника, при вирішенні заяви покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника третьої особи ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_1 (позивача по справі) серії НОМЕР_1 від 10.08.2010р., останній народився ІНФОРМАЦІЯ_5., а його батьками записані ОСОБА_15 (батько) та ОСОБА_16 (мати). Мати позивача - ОСОБА_16, за життя, з 1961р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_17, від якого у них народився син - ОСОБА_18 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 15.08.1963р.). В подальшому, шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_5, на підставі свідоцтва серії НОМЕР_3 від 25.09.1987р., був розірваний, при цьому остання залишила після розлучення собі дівоче прізвище «ОСОБА_5». Таким чином, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 являлись рідними братами по лінії їхньої матері.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_18, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 22.11.2008р., та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло усе належне останньому майно, зокрема квартира АДРЕСА_1.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на даний час належить третій особі ОСОБА_2 та її малолітнім дітям: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.н.

Крім того, встановлено, що вищевказана квартира була предметом спору, який виник за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третіх осіб: приватного нотаріуса ОСОБА_9, приватного нотаріуса ОСОБА_10, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за № АДРЕСА_1, доручення, реєстраційного посвідчення. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 27.06.2008 року вказаний позов ОСОБА_3 був залишений без розгляду.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Абзацами 1, 2, 3, 4 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину(ч.2 ст.1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, неприязні сімейні відносини, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як вбачається зі змісту ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Згідно із ст.ст. 57, 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні зазначив, що строк для прийняття ним спадщини пропущений через те, що у зв'язку з складним матеріальним становищем, змушений був систематично їздити на заробітки у Москву (Росія), а крім того перебував з братом ОСОБА_3 у неприязних стосунках, не підтримував, ні з ним, ні з матір'ю зв'язку, а відтак не був обізнаний про смерть ОСОБА_3 у 2008 році та про проблеми, які виникли з його квартирою.

Суд, з урахуванням вищевикладеного, вважає, що позивач не надав переконливих доказів щодо наявності причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Необізнаність позивача щодо смерті його брата у зв'язку з тим, що останні перебували у неприязних відносинах та не підтримували між собою зв'язку, як на підстави, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не є труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини у розумінні положень ст.1272 ЦК України. Перебування позивача у іншій іноземній державі в період смерті його брата та 6 місяців після відкриття спадщини жодними фактичними доказами не підтверджено.

З огляду на викладене та ненадання позивачем безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю вимог.

На підставі ст.ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України та керуючись ст.ст.1, 10, 57-60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

в задоволені позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2, Шоста Львівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга може бути подана позивачем до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: