АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2612/14-ц Номер провадження 22-ц/786/658/15Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого: судді Карнауха П.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою та доповненнями до неї ОСОБА_2

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі - ПрАТ "СГ "ТАС") до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 р. ПрАТ "СГ "ТАС" звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

Заочним рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2014 року позов ПрАТ "СГ "ТАС" до ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (, р/р 2586 в столичній філії ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 380269) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50000,00 ( п'ятдесят тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" суму сплаченого судового збору в розмірі 500,00 грн.

Роз'яснено порядок перегляду заочного рішення та його оскарження.

Вказане рішення оскаржив позивач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та суперечливість матеріалам справи внаслідок неповного з'ясування та недоведеності обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення й неправильне застосування норм матеріального і процесуального права просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 10.07.2013 р. повідомив по телефону страхову компанію про ДТП, яке сталося 07.07.2013 р. за участю забезпеченого автомобіля; його запевнили, що заява зареєстрована та по можливості йому необхідно з'явитися до відділення "СГ "ТАС" для подання письмової заяви, яку він подав 12.07.2013 р.

Посилається на те, що в автомобілі перебувала його вагітна дружина, яка внаслідок ДТП потребувала екстреної медичної допомоги, а він постійно перебував поруч з нею, здійснював матеріальну та моральну підтримку, а тому не мав змоги у триденний термін повідомити про ДТП страховика, який знаходиться в іншому населеному пункті у м. Кременчуці.

Вважає, що строк подання заяви до страховика ним пропущений з поважних причин.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як установлено місцевим судом, вбачається з матеріалів справи та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_5 є ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АВ/8060200 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_5, застрахована у Кременчуцькій філії Страхової групи "ТАС" (а.с. 10).

Ліміт відповідальності за заподіяну на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров"ю складає 100000,00 грн., а за заподіяну шкоду майну - 50000,00 грн. Розмір франшизи - 0 грн. (п.4,5 Полісу).

Як убачається з Довідки про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ "СК "Уніка" та встановлено місцевим судом, автомобіль НОМЕР_1 належить ТОВ "Порше Лізинг Україна" згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Майнові інтереси потерпілого внаслідок ДТП власника автомобіля НОМЕР_1 застраховано у ПрАТ "СК "Уніка" (поліс АВ 8244990 з терміном дії до 26.09.2013 року)(а.с. 5-6).

Відповідно до статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 07 серпня 2013 року, що набрала законної сили, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на відповідний рахунок (а.с. 7).

Постановою встановлено, що ОСОБА_2, 07.07.2013 року близько 17 год. 00 хв. в селі Яроші Глобинського району Полтавської області, на 58 км+100 м., керуючи автомобілем ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_5, виїжджаючи з лівого узбіччя, виконуючи розворот, не надав переваги в русі автомобілю "VOLKSWAGEN POLO", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі. В результаті транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

12.07.2013 року ОСОБА_2 повідомив ПрАТ "СГ "ТАС" про настання події, а саме про ДТП, що сталося 07.07.2013 р. за участю забезпеченого автомобіля (а.с.8-9).

Протоколом огляду ТЗ від 12.07.2013 р., складеного ПП ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_2, зафіксовані пошкодження автомобіля "VOLKSWAGEN POLO", д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 14-15).

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди № 19/07/13, складеного 06.08.2013 р. ГАЛавтоекспертизою (а.с.16-19), вартість відновлювального ремонту автомобіля "VOLKSWAGEN POLO", д.н.з. НОМЕР_1, складає 87830,70 грн. (а.с.16-46).

Вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля становить 87719,14 грн. (а.с.47-51).

10.10.2013 року ПрАТ "СГ "ТАС" здійснила виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ "СК "Уніка" у розмірі 50000,00 грн. на підставі заяви ПрАТ "СК "Уніка" та страхового акту №20020Р/13/2013 від 18.09.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 113899 (а.с. 52-54).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив із того, що відповідач не повідомив страховика про ДТП у встановлений законодавством трьохденний термін та не надав суду доказів щодо поважності причин пропуску строку подачі заяви.

Колегія судів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.9.1 ст.9 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст.1187 ЦКУ).

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦКУ).

Як роз'яснено у п.11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року №4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК (п.26 Постанови ВССУ №4 від 01.03.2013р.).

Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно ст.38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір .

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідач, заперечуючи проти позову, послався на те, що 10.07.2013 р. він повідомив страховика ПрАТ "СГ "ТАС" про настання дорожньо-транспортної пригоди за допомогою мобільного телефону з НОМЕР_7 та НОМЕР_8, з яких він телефонував на вказаний у Полісі№ АВ/8060200 номер Контакт-центру ПрАТ "СГ "ТАС" 0-800-500-19-5 (а.с.10).

Зазначені обставини підтверджуються інформацією ПрАТ "Київстар", надісланої на виконання ухвали апеляційного суду від 17.02.2015 р., в якій вказано, що в період з 10.07.2013 р. по 10.07.2013 р. 23:59:59 були здійснені вихідні дзвінки з номерів НОМЕР_9 о 17:43:05 на номер НОМЕР_4 тривалістю 139секунд та НОМЕР_6 на той же номер НОМЕР_4 о 17:54:29 год. тривалістю 166 сек. Як пояснив відповідач, по телефону його запевнили, що подія зареєстрована. Разом із тим, по телефону його не попередили про обов'язкову подачу письмової заяви встановленого зразка. І доказів на спростування цього позивачем суду не надано.

Також колегія суддів приймає до уваги те, що в ДТП постраждала вагітна дружина відповідача, яка була госпіталізована до Глобинської ЦРЛ, що підтверджується медичною документацією (довідками Глобинської ЦРЛ від 09.12.2014 р., станції екстренної медичної допомоги № 2 м. Кременчука від 10.12.2014 р.) та копіями свідоцтв про шлюб та народження дитини, тому вважає, що відповідач не міг вчасно виїхати до страховика, який знаходиться в іншому населеному пункті у м. Кременчуці.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 10.07.2013 р. повідомив страховика по телефону про настання дорожньо-транспортної пригоди у встановлений законом трьохденний термін, після цього 12.07.2013 р. подав письмову заяву, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги слушними та такими, що підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, тому висновки суду не можна визнати такими, що відповідають обставинам справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення по суті вказаних позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3 ч.1, ч.3 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3 ч.1 ст.309, ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2014 року, - скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ П.М. Карнаух

СУДДІ /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух