Справа № 511/3549/14-ц
Номер провадження: 2/511/85/15
Роздільнянський районний суд Одеської області
02 квітня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Бобровська І. В.,
секретаря - Яценюк О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" до ОСОБА_1, Відділу державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про зняття арешту,
В листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (надалі - ПАТ КБ "Приват Банк") звернулись до суду з поКотовського міськрайонного управління юстиції в Одеської області (надалі - ВДВС Котовського МРУЮ), в якій просять зняти арешт, накладений державним виконавцем на підставі постанови про арешт майна боржника від 16.05.2012 року на заставлене майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 56,70 кв.м, яка належить ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу і яка перебуває в іпотеці ПАТ КБ "Приватбанк" на підставі договору іпотеки №ODR0G101420470 від 07.09.2007року.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не вказав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач викликався поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Представник відповідача ВДВС Котовського МРУЮ у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не вказав.
В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів зі згоди позивача.
Враховуючи думку представника позивача, викладену в заяві, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
Ст.33 Закону України ""Про іпотеку"" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення.
На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк".
ПАТ КБ "Приват Банк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
У якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 07.09.2007 року між ЗАТ КБ ""Приват Банк"" та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №ODR0G101420470, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру загальною площею 56,7 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. (а.с.13-20)
Згідно п.16.1 договору іпотеки від 07.09.2007 року вищим пріоритетом на задоволення забезпечення іпотекою вимог, може бути задоволення за рахунок предмету іпотеки.
Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку" взаємні права та обов"язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна від 13.03.2015 року вказане обтяження внесено до реєстру 12.09.2007 року.
Ст.20 Закону України ""Про заставу"" встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.
Однак судом встановлено, що виконання рішення суду про звернення стягнення на заставлене майно на користь позивача неможливе.
Так, 16.05.2012 року постановою №32541218 старшого державного виконавця Нуждіної Н.І. ВДВС Котовського МРУЮ було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.
Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Оскільки державна реєстрація іпотеки на користь ПАТ "Приват Банк" здійснена згідно витягу з Реєстру - 12.09.2007 року, а арешт спірного майна за постановою державного виконавця зареєстрований 16.05.2012 року, тобто після державної реєстрації іпотеки, тому у банку існує вищий пріоритет обтяження і він має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.
Відповідно до ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту з заставленого майна.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн.
На підставі ст.ст. 319, 509, 575 ЦК України, ст.20 Закону України "Про заставу", ст.54 Закону України "Про виконавче провадження", ст.3 Закону України "Про іпотеку", керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215, 224-226 ЦПК України,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" про зняття арешту - задовольнити у повному обсязі.
Зняти арешт, накладений старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Котовського міськрайонного управління юстиції в Одеської області Нуждіною Н.М. на підставі постанови про арешт майна боржника від 16.05.2012 року № 32541218, з квартири загальною площею 56,7 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу і яка перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приват Банк" на підставі договору іпотеки №ODR0G101420470 від 07.09.2007 року, виключивши майно із акту опису.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. В. Бобровська