н/п 2/490/120/2015 Справа № 490/8322/13-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Хвістані К.В., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи - міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції - Яблоновської М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про народження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_4, міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції), просила визнати батьківство малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за своїм чоловіком ОСОБА_4, а також виключити з актового запису про народження ОСОБА_7, внесеного ІНФОРМАЦІЯ_4 за № 3677, відомості про ОСОБА_2, як батька дитини. В обгрунтування таких вимог позивач послалась на ті обставини, що з 30 вересня 2005 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, проте сімейне життя не склалося та рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва, постановленого в цивільній справі № 2-4002/2011 від 30 вересня 2011 року шлюб був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 12 жовтня 2011 року. За твердженням позивача, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 вона завагітніла від нього, а вже з червня 2011 року почала вести спільне господарство та проживати з ОСОБА_2, який після народження дитини в порядку ст. 126 СК України подав до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання свого батьківства. В свою чергу, будучи недосвідченим про своє батьківство, ОСОБА_4 склав заяву про відмову від дитини. На підставі заяв жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції ІНФОРМАЦІЯ_4 визнане походження дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_6 актовий запис № 3677. Так як фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_2 не склалися, вона (позивач) повернулася до свого колишнього чоловіка ОСОБА_4 з яким 02 лютого 2013 року повторно уклала шлюб та повідомила про те, що він є рідним батьком малолітньої дочки. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 виявив бажання зареєструвати своє батьківство, позивач просила про задоволення позову. Як на правові підстави своїх вимог ОСОБА_6 послалась на ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 124 СК України

Усною ухвалою суду від 19 лютого 2015 року в якості другого відповідача у справі притягнутий ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Клопотала про застосування до спірних правовідносин положень ч. 1 ст. 146 ЦПК України у зв'язку з неодноразовим ухиленням відповідача ОСОБА_2 від участі у проведенні судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи щодо встановлення біологічного батьківства внаслідок чого проведення цієї експертизи стало неможливим.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав з обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник проти позову заперечували як з підстав відсутності в позивача права вимоги через перебіг установленого законом строку, так і через те, що за позовом матері дитини не може бути оспорене батьківство особи, яка визнана батьком дитини в порядку ст. 126 СК України.

В судовому засіданні представник третьої особи - міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції - при вирішенні справи покладалась на розсуд суду та підтримала обставини, викладені в листі свого довірителя на адресу суду від 11 листопада 2013 року, зокрема, про те, що батьківство малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнане за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в порядку ст. 126 СК України, а також про наявність спільної заяви колишнього подружжя ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 не є батьком цієї малолітньої дитини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2011 року слідує, що з 30 вересня 2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Цим же рішенням у зв'язку з розпадом сім'ї шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірваний. Рішення набрало законної сили 12 жовтня 2011 року.

Як вбачається з пояснень сторін, під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, а саме з червня 2011 року ОСОБА_6 почала вести спільне господарство та проживати з ОСОБА_2 і на цей час вона вже була вагітна.

Згідно виданого повторно 08 листопада 2012 року свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 3677, здійснений ІНФОРМАЦІЯ_4. Батьками дитини зазначені: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_6

З листа міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції від 11 листопада 2013 року вих. № 2873/04.02-13 слідує, що народження ОСОБА_7 зареєстроване відповідно до ст. 126 СК України. Тобто, відомості про батька дитини внесені на підставі спільної заяви матері та батька дитини про визнання батьківства від ІНФОРМАЦІЯ_4. Також в цьому листі вказано про наявність спільної заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 12 листопада 2013 року, якою ОСОБА_4 підтвердив те, що не є батьком дитини.

Відповідно ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Як слідує зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, виданого 02 лютого 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в цей же день, тобто 02 лютого 2013 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали повторний шлюб (актовий запис № 20).

Таким чином, станом на день реєстрації народження малолітньої ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_4) її мати ОСОБА_6 не перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, як про те помилково вказує міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у другому абзаці свого листа від 11 листопада 2013 року вих. № 2873/04.02-13.

Згідно положень Сімейного Кодексу України (ст. 138) матері дитини надане право лише на оспорювання батьківства свого чоловіка, якщо дитина була народжена у шлюбі, шляхом пред'явлення позову про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження.

За такого, позивач не має права вимоги щодо такого предмету спору як оспорювання батьківства особи, зазначеної батьком дитини в порядку ст. 126 СК України, а тому в позові належить відмовити.

В той же час, як правильно вказує позивач, відповідно ч. 2 ст. 122 СК України дитина, народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, вважається такою, яка походить від подружжя.

Разом з цим, в силу ч. 3 цієї ж статті, подружжя, а також жінка і чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства.

З наданих суду доказів слідує, що на ІНФОРМАЦІЯ_4 - час реєстрації народження малолітньої ОСОБА_7, яка народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, спільна заява колишнього подружжя ОСОБА_6 про невизнання ОСОБА_4 свого батьківства подана не була. Таку заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_6 подали лише 12 листопада 2013 року, тобто після укладення повторного шлюбу.

Оскільки на час реєстрації народження малолітньої ОСОБА_7 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не скористувались наданим їм ч. 3 ст. 122 СК правом подати до органу державної реєстрації цивільного стану спільну заяву про невизнання батьківства, визначення походження дитини ОСОБА_7 від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 третьою особою здійснене в порядку п. 1 ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 СК України, тобто за спільною заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі.

В силу ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлене ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Так як ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 подали до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву спільну заяву про визначення походження дитини від них, в суду відсутні правові підстави для визначення батьківства ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_7

Посилання позивача на роз'яснення, викладені в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", не змінюють висновки суду по суті спору, оскільки дані роз'яснення стосуються правовідносин сторін з проводу оспорювання батьківства іншою особою, не правовідносин з приводу визнання батьківства, як про те прохає позивач.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Відмова в позові не перешкоджає ОСОБА_11 або іншій зацікавленій особі на звернення в загальному порядку до суду з питанням правомірності визначення органом державної реєстрації актів цивільного стану походження малолітньої ОСОБА_7, яка народилась до сплину десяти місяців з дня припинення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в порядку ст. 126 СК України.

Керуючись ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Батченко