Справа №591/3395/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована-Когер В. В.
Номер провадження 22-ц/788/720/15 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

19 травня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом і свої вимоги мотивувала тим, що 20 серпня 2012 року вона передала в борг ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 14000 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою, яку він написав власноручно в присутності двох свідків. Борг відповідач зобов'язувався повернути в строк до 20 вересня 2012 року, але кошти не повернув, тому просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 14000 грн. 00 коп. та судові витрати у справі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 14000 грн., а також судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 14236 грн. 60 коп.

На зазначене рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення суд не дослідив усі суттєві обставини справи: не було опитано свідка ОСОБА_5, який ніби-то був присутній при запозиченні коштів між сторонами по справі. Також вважає, що судом не досліджувались обставини достовірності показів свідків, а їх пояснення в рішенні суду не викладено взагалі. Також відповідач в апеляційній скарзі наполягає на тому, що розписка про отримання ним грошових коштів від позивача була написана під психологічним тиском з метою незаконного отримання грошових коштів за ремонт пошкодженого у дорожньо- транспортній пригоді автомобіля, що належав родині позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апелянта та його представника, заперечення представника позивача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

удом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2012 року ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 14000 грн. зі строком повернення до 20 вересня 2012 року за першою вимогою, що підтверджується розпискою (а.с.4).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено порушення його прав через невиконання відповідачем умов укладеного договору позики, а саме неповернення до 20 вересня 2012 року боргу в сумі 14000 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

За правилами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки відповідачем не виконані умови договору, то суд обґрунтовано задовольнив позов.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неотримання апелянтом від позивачки грошей та написання розписки під психологічним тиском позивачки та її чоловіка, оскільки в порядку передбаченому ст 1051 ЦК України даний договір ним оспорений не був, а будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів ним суду надано не було.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невірність застосування судом норм матеріального чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до невірного вирішення справи.

За таких обставин, коли суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -