Справа № 456/4036/14 Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/2650/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2015 року подання задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 жителя АДРЕСА_1 до часу виконання зобов`язань покладеного на нього рішенням суду, а саме до сплати заборгованості на користь ОСОБА_3 597684,78грн. та 3441грн. судового збору, а також виконавчого збору 60112,56грн.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити державному виконавцю у задоволенні подання про заборону виїзду ОСОБА_1 за межі України. Вважає, що ухвала винесена з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, є не обґрунтованою та такою, що підлягає до скасування. Зазначає, що суд не взяв до уваги ст. 377-1 ЦПК України, тобто той факт, що державним виконавцем не підтверджено факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань. Крім цього, судом не враховано, що при ухваленні такого рішення порушуватимуться конституційні права ОСОБА_1 .

В судове засідання стягувач ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_1 та державний виконавець ВДВС Стрийського МУЮ Львівської області Гончар О.Б. не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що вказані особи належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, клопотань про віддалення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин їх неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси стягувача та боржника у судовому засіданні захищали їх представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника на підтримання апеляційної скарги, представника стягувача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали суд першої інстанції, посилаючись на Закон України Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України, зокрема ст. 6, ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, задовольнив подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , з підстав наявності у нього невиконаного зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду; невиконання ним зобов`язання покладеного на нього судовим рішенням до звернення державного виконавця з таким поданням; небажання повертати суму боргу; ухилення від виконання зобов`язань та з метою запобігання уникнення виконання зобов`язання.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги безпідставні.

Так, згідно ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров`я людей.

Згідно ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 2) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань; 6) він свідомо сповістив про себе неправдиві відомості - до з`ясування причин і наслідків подання неправдивих відомостей; 8) щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі; 9) він перебуває під адміністративним наглядом міліції - до припинення нагляду. Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Громадянин України, який має паспорт, у разі, коли існують обставини, що обмежують відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право його виїзду за кордон, зобов`язаний здати свій паспорт на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, за місцем проживання у місячний термін після виникнення таких обставин. За наявності достатніх підстав паспорт, що зберігається в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, повертається у 10-денний термін з моменту звернення громадянина або його законного представника. Паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами, уповноваженими на те посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, та консульською службою України. У разі повернення громадянину України тимчасово затриманого (вилученого) паспорта у межах терміну його дії державне мито не справляється.

Враховуючи вказані вимоги закону для задоволення подання державного виконавця про здійснення згаданого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Крім цього, згідно ч.6 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 згаданого Закону України Про виконавче провадження, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 5.03.2014 року, зобов`язаний сплатити (з нього стягнуто) на користь ОСОБА_3 597648,78 грн. та 3441 грн. судового зору. Крім цього, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з нього виконавчого збору в сумі 60112,58 грн. (подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; виконавчий лист Рівненського міського суду від 17.02.2014 року; постанова про відкриття виконавчого провадження Стрийського МУЮ Львівської області від 5.03.2014 року а.с. 1-3, 11, 10). Дії вчинені державним виконавцем з метою встановлення відомостей щодо доходів чи майна боржника, на які можна звернути стягнення з метою погашення заборгованості виявились безрезультатними (запити державного виконавця та відповіді компетентних органів на такі а.с. 5-7). Достовірно знаючи про вказане рішення суду (що підтвердив і його представник у судовому засіданні) ОСОБА_1 жодних дій щодо виконання рішення не вчиняв до звернення державного виконавця із даним поданням до суду, на виклики державного виконавця не з`являвся (виклики та докази їх надіслання а.с. 8-9); відомостей про свої доходи чи майно не надав, зокрема, не повідомив і про місце перебування автомобіля Peugeot expert НОМЕР_2 , що йому належить (копія облікової картки транспортного засобу Стрийського МРЕВ від 6.11.2014 року).

Зважаючи на наведене слід вважати, що боржник ухиляється від виконання своїх обов`язків покладених на нього рішенням суду, про що вірно вказано у поданні державного виконавця та таке вірно задоволено судом першої інстанції.

Факт сплати ОСОБА_1 350 грн. чотирма платежами у рахунок погашення заборгованості у період розгляду подання державного виконавця судом (а.с. 25-27) не слід вважати належним виконанням ним своїх обов`язків за рішенням суду, зважаючи на те, що така сплата мала місце після повідомлення його судом про розгляд подання та лише додатково свідчить про те, що він мав можливість в певній мірі виконувати рішення суду, однак свідомо ухилявся від цього.

Крім цього, колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження конституційних прав ОСОБА_1 у даному випадку виправдане та достатньо обґрунтоване, оскільки таке здійснене відповідно до закону, є необхідними з метою захисту прав стягувача ОСОБА_3 та спричинене самим боржником внаслідок його ухилення від виконання своїх зобов`язань за судовим рішенням та триватиме лише до виконання зобов`язань за таким рішенням.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими та таку відхилити, судове рішення, як таке, що відповідає вимогам закону та обставинам справи залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус
Т.А. Гірник