АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №757/6722/14 Головуючий у 1 інстанції Остапчук Т.В.
Апеляційне провадження №22-ц/796/5040/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Іванченка М.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон у супроводі матері без згоди батька ОСОБА_4, який ухиляється від надання такого дозволу.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2014, позовні вимоги задоволені. ОСОБА_3 надано дозвіл на багаторазові короткочасні виїзди її доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_4 строком на один рік з дати набрання рішенням законної сили. Дозволено ОСОБА_3 без згоди батька дитини ОСОБА_4 оформлювати проїзні документи та згоди (заяви) для багаторазових короткочасних виїздів за кордон малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі третіх осіб за межі України строком на один рік з дати набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014 рішення Печерського райсуду м. Києва від 08.05.2014 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2014 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково: надано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виїзд за межі України у супроводі матері без згоди (дозволу) батька в наступні країни: Арабська республіка Єгипет - з 23.04.2015 по 20.05.2015, з 31.08.2015 по 26.09.2015, з 23.04.2016 по 20.05.2016 (строком на 16 днів); Грецька Республіка - з 13.07.2015 по 10.08.2015 (строком на 14 днів); Об'єднані Арабські Емірати - з 20.11.2015 по 15.12.2015 (строком на 14 днів); Словацька Республіка - з 25.12.2015 по 25.01.2016 (строком на 14 днів); Домініканська Республіка - з 25.02.2016 по 25.03.2016 (строком на 14 днів); стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243,60грн витрат по сплаті судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2013 зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_4В 24.02.2010 шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходячи з того, що між сторонами після розірвання шлюбу склались складні неприязні стосунки, які негативно впливають на інтереси дитини, що пояснення відповідача про не заперечення ним проти виїзду дитини за кордон у супроводі матері не підтверджуються його діями, що фактично відповідач створює перешкоди в оформленні документів і підготовки виїзду за кордон дитини, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та задовольнив їх у частині надання дозволу на виїзд дитини за межі України у супроводі матері без згоди (дозволу) батька в конкретно визначені країни та чітко визначені короткочасні періоди протягом 14-16 днів поспіль.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів, просив скасувати рішення Печерського райсуду від 13.02.2015 та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 При цьому зазначив, що не заперечує проти виїзду дитини за кордон у супроводі матері, якщо це не зашкодить інтересам дитини. Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу відхилити і залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції у даній справі - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини у супроводі матері без згоди (дозволу) на це батька.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Особа, яка досягла шістнадцяти років, відповідно до ч.3 ст.313 ЦК має право на вільний самостійний виїзд за межі України, а до досягнення шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, і Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57.

Частина 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками.

Крім того, відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Правильно встановлено судом, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо і між ними склалися вкрай неприязні стосунки, внаслідок яких вони не можуть узгодити питання виїзду за кордон їх дитини, яка проживає з матір'ю.

ОСОБА_3 має намір і можливість з метою забезпечення розвитку дитини та її оздоровлення періодично виїжджати з донькою за кордон, проте, батько дитини, який не заперечуючи проти виїзду доньки за кордон у супроводі матері, не вчиняє передбачених законом та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України відповідних дій, а саме не надає нотаріально посвідченої згоди на виїзд за межі України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері, чим фактично створює перешкоди дитині у виїзді за кордон.

З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції про те, що за таких обставин та у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди ОСОБА_4 як батька малолітньої ОСОБА_5 виїзд дитини за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду, а тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_3 в частині надання дозволу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозволу на виїзд за межі України у супроводі матері без згоди (дозволу) батька.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають. Посилання відповідача на Висновок №58 експертного психологічного дослідження Полтавського відділення Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса від 31.03.2014 (т1ас240-246), відповідно до якого психологічно безпечним проміжком часу між контактами дитини із батьком ОСОБА_4 є інтервал, який не перевищує три доби, а психологічно оптимальна періодичність зустрічей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 становить три рази на тиждень, - не заслуговують на увагу з огляду на те, що носять рекомендаційний характер, а крім того, не забезпечуються зі слів самого батька і в період перебування дитини в Україні.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що мати дитини не спроможна забезпечити належний рівень її відпочинку та оздоровлення дитини або будь-яких об'єктивних та достовірних даних на підтвердження інших обставин, які б дали суду підстави вважати, що ОСОБА_3 як мати неповнолітньої дитини діє не в її інтересах або на шкоду їм, суду у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку не надано. Інші доводи, на які посилався ОСОБА_4 як на підставу своїх заперечень проти позову, не стосуються суті даного спору.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі містить чітке визначення періоду перебування дитини за кордоном та країн, до яких дозволяється виїзд дитини без згоди батька, що відповідає вимогам закону.

В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року не оскаржується.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,312,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді М.М. Іванченко

О.І. Шкоріна