АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3132/15 Справа № 206/7744/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Румянцев О. П. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Лисичної Н.М., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 та до ОСОБА_5, третя особа: Комунальне підприємство "Житлове господарство Самарського району", про визначення порядку користування квартирою,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому посилалася на те, що відповідачі є її дочкою та онукою відповідно. Їй на праві власності належить 7/24 частин квартири АДРЕСА_1, а відповідачам належить 17/24 частин спірної квартири. Окрім них в спірній квартирі проживає син відповідачки ОСОБА_3 - малолітній ОСОБА_4. Вказана квартира складається із 3-х окремих житлових кімнат площею відповідно 18,0 кв.м., 11,9 кв.м., 9,7 кв.м., кухні площею 8,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 к.в.м, вбиральні площею 1,2 кв.м, коридору площею 11,2 кв.м., а також квартира обладнана лоджією площею 1,04 кв.м., вихід на яку зроблено з житлової кімнати площею 11.9 кв.м.

Оскільки загальна площа квартири складає 63,8 кв.м., а житлова - 39,6 кв.м., на її частку припадає 11,55 кв.м. житлової площі, а також спільне користування цією квартирою є неможливе, оскільки відповідач ОСОБА_3 створює нестерпні умови для проживання, обмежує у користуванні іншими приміщеннями квартири, викидає її речі, у зв'язку з чим просила визначити порядок користування спірною квартирою та виділити їй в користування житлову кімнату площею 11,9 кв.м. з балконом, відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_5 та малолітньому ОСОБА_4, 2007 року народження, - житлові кімнати площею 18,0 кв.м. та 9,7 кв.м., а решту приміщень залишити у загальному користуванні.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 7/24 часток квартири АДРЕСА_1: 1/4 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.08.1997 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 12.08.1997 року №7/551-97 та 1/24 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2012 року, виданого Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою (а.с. 4, 6).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 також проживають в спірній квартирі та їм належить 17/24 частин спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про право власності на житло. Крім відповідачів в квартирі проживає також малолітній син відповідачки ОСОБА_4 (а.с. 8, 27, 29).

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, квартира складається з житлових кімнат площею 9,7 кв.м., 12,6 кв.м., 18,1 кв.м., коридор 11,4 кв.м., лоджія 1,3 кв.м., житлова площа квартири складає 40,4 кв.м., загальна - 65,2 кв.м. (а.с. 28).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1, ч.3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до зазначених норм виділення частини спільного майна в натурі проводиться відповідно до частки особи у праві спільної часткової власності, розмір матеріальної компенсації за зменшення частки особи у власності визначається за угодою сторін або судом за дійсною вартістю майна на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності сторонам та в кімнаті площею 9,7 кв.м. проживає позивач, а в інших житлових кімнатах спірноїпроживають відповідачі з малолітнім ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а статтею 60 ЦПК України передбачено, що .

Так, позивач ОСОБА_2 звертаючись із даними позовними вимогами до відповідачів вказувала, що останні чинять їй перешкоди в користуванні спірною квартирою, у зв'язку з чим вона не може вільно користуватися приміщеннями загального користування квартири, а тому вважає, що їй необхідно виділити окрему кімнату з лоджією площею 12,6 кв.м., однак матеріалами справи ці обставини не знайшли свого підтвердження та такі докази не були позивачем надані в апеляційній інстанції, а відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може грунтуватися на припущеннях, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не вірно дав оцінку зібраним по справі доказам та обставинам є безпідставними.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інсатнції правильно прийшов до висновку про те, що спірне житло з житловими кімнатами площею 9,7 кв.м., 12,6 кв.м. та 18,1 кв.м. належить трьом співвласникам, а саме відповідачам 17/24 частин спірного житлового приміщення, що складає 28,61 кв.м., позивачу ОСОБА_2-7/24 частин, що складає 11,78 кв.м., у зв'язку з чим виділення позивачу, як власнику 7/24 частки квартири, кімнати площею 12,6 к.в.м, збільшує її частку на 0,82 кв.м., що в свою чергу призведе до порушення прав інших співвласників квартири.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Макаров М.О.

Судді Лисична Н.М.

Прозорова М.Л.