Справа №1412/8046/12 09.04.2015 09.04.2015 09.04.2015
Провадження № 22ц-784/931/15 Головуючий у 1-й інстанції Корнешова Т.В.
Категорія 39 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

9 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Орельській Н.М.

за участю:

представника позивачки ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3 (по батькові за свідоцтвом про народження) - ОСОБА_4

на рішення

Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2013 року

за позовом

ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради про скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до Миколаївської міської ради (далі - Миколаївська міськрада) про скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, вона зазначала, що її діду ОСОБА_6, який помер в 1982 році належало 3/4 частини будинку АДРЕСА_1. Після смерті діда, її мати ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на 1/4 частину спадкового майна, хоча мала право на все спадкове майно, оскільки дружина діда за життя спадок не оформила. Після смерті матері вона отримала свідоцтво про право власності також на 1/4 частину будинку. На іншу частину будинку вона не може отримати свідоцтва, оскільки на її мати ця частина не оформлена. До того ж на вказану частину буднику незаконно було оформлено право власності на ОСОБА_8, на підставі рішення суду, яке в наступному скасовано. Це також позбавило її можливості вирішити спірне питання у позасудовому порядку.

Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати за нею право власності на 3/4 частини вказаного будинку з надвірними спорудами, що належали ОСОБА_6

В наступному ОСОБА_5 збільшила позовні вимоги. Вона додатково просила скасувати свідоцтво про право власності на 1/4 частину будинку, видану їй 02 листопада 2007 року після смерті матері.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2013 року позов задоволено частково. За ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом визнано право власності на належні спадкодавцям: ОСОБА_6 - 1/2 частину будинку та ОСОБА_7 - 1/4 частину будинку, а в цілому на 3/4 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, які виділені в окрему адресу по АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, про відмову в задоволенні позву. В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_9, дружини померлого ОСОБА_6, та має право спадкування на майно, що залишилося після смерті останньої. ОСОБА_5 взагалі не може успадкувати спірне майно. Так, після смерті ОСОБА_6, спадщину на підставі заповіту - 2/3 частини, що складає 1/2 частину житлового будинку прийняла його дружина ОСОБА_9, про що знала ОСОБА_7 мати позивачки. Остання, будучи непрацездатною, отримала у спадщину обов'язкову частку - 1/3 частину спадкового майна, яка складає 1/4 частину житлового будинку та не оспорювала за життя свого права. Саме на цю частку видано свідоцтво про право власності ОСОБА_5 після смерті її матері. Таким чином на іншу частину будинку, яка колись належала ОСОБА_6 та перейшла у власність ОСОБА_9, має право ОСОБА_3 Між тим, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2013 року, про яке випадково дізналася ОСОБА_3 в 2015 році, право на вказану частину було визнано за ОСОБА_5, а спір вирішено без участі ОСОБА_3 як належної спадкоємиці.

Представник ОСОБА_5 вважає апеляційну скаргу безпідставною, оскільки спадкове майно ОСОБА_9 не приймала після смерті чоловіка, та на нього право має саме ОСОБА_5

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З доказів у справі вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 На момент смерті йому згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, належало 3/4 частини житлового будинку з відповідною частиною будівель та побудов, розташованих по АДРЕСА_1

На час смерті ОСОБА_6 спадкоємцями були його дружина ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_7 Остання звернулася з заявою до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 серпня 1987 року, виданого старшим державним нотаріусом ОСОБА_10, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3057, ОСОБА_7, як непрацездатна дочка, успадкувала обов'язкову частку - 1/3 частину спадкового майна, тобто 1/4 частину житлового будинку. На 2/3 частини спадкового майна свідоцтво про право на спадщину видано не було. Після смерті ОСОБА_6, в будинку була прописана та залишилася проживати його дружина ОСОБА_9 Вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5 претендує на 2/3 частини спадкового майна та вже після смерті ОСОБА_9 звернулася до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщина за законом після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Однак їй відмовлено у видачі свідоцтва. Після чого вона звернулася до суду з вказаним позовом.

ОСОБА_3 також претендує на 2/3 частини спадкового майна, але як на спадкове майно, що залишилося після смерті рідної сестри. Так, у зв'язку з відсутністю підтвердження родинних відносин та оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 серпня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_9

Отримавши вказану постанову, ОСОБА_3 звернулася до суду за захистом своїх прав. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 травня 2014 року їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. В наступному, рішенням того ж суду від 20 січня 2015 року за нею було визнано право власності на частину будинку, як спадкове майно після смерті сестри. Вказане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 березня 2015 року.

Претендував на вказані частини будинку і ОСОБА_8

З судових рішень та правовстановлюючих документів виходить, що з 1976 року ОСОБА_6 був власником 3/4, а ОСОБА_11 - 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1. Домоволодіння належало зазначеним особам на праві спільної часткової власності.

Як зазначено вище, після смерті ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину будинку успадкувала його дочка ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Внаслідок чого у порядку спадкування право власності на вказану частку перейшло до дочки спадкодавиці - ОСОБА_5

7 липня 2006 року згідно свідоцтва про право на спадщину до ОСОБА_12 перейшло право власності на 1/4 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11

Різними рішеннями районних судів, від 29 грудня 2010 року та від 13 січня 2011 року, за ОСОБА_8 визнавалося право власності на 1/4 та на 1/2 частини будинку.

Рішеннями виконкому Миколаївської міської ради від 21 грудня 2011 року № 1254 та 25 січня 2012 року № 86 оформлено право власності на 3/4 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 та цій нерухомості надана нова адреса: АДРЕСА_2. З огляду на це, за ОСОБА_12 було зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1, та 23 березня 2012 року видано свідоцтво про право власності.

В результаті перегляду апеляційним судом зазначених рішень щодо визнання права власності на спірне майно за ОСОБА_8, вони були скасовані 21 листопада 2012 року та відповідно 10 грудня 2012 року і відмовлено в задоволенні позовних вимог. Проте, відповідних змін щодо державної реєстрації цих прав не внесено.

Ухвалюючи рішення про визнання права власності на спадкове майно, суд не звернув уваги на обставини справи та вимоги закону. Тоді як вони свідчать про те, що спір відносно частини будинку (2/3 частини від 3/4 частин) існує не лише між ОСОБА_5 та Миколаївською міськрадою, а між ОСОБА_5 та іншими, вказаними вище особами. Цей спір стосується питання як належності спадкового майна, так і кола осіб, що претендують на нього.

У зв'язку з чим, суд не притягнув до участі у справі спадкоємців ОСОБА_9, а саме її сестру ОСОБА_3, яка претендує на спірну частку у майні.

Також, суд не притягнув до участі у справі ОСОБА_8 та іншого співвласника будинку по АДРЕСА_1. Районним судом вирішено питання про перехід права власності на частку у спільному майні на користь позивачки без участі осіб, які за відповідними правовстановлюючими документами є фактично власниками цього ж майна.

За викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п.п. 1,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи апеляційну скаргу частково колегія суддів виходить з доводів, які прийняті до уваги. Так, колегія суддів не дає оцінку обґрунтованості по суті позовних вимог, оскільки спір повинен бути вирішеним за участі всіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивачки на спірне майно.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 (по батькові за свідоцтвом про народження) - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради про скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: