Справа № 222/391/14-ц
Провадження № 2-п/222/1/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Судді: Доценко С.І.,

при секретарі: Гранкіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Володарське заяву ТОВ «Сінергія-Плюс» про перегляд заочного рішення Володарського районного суду від 08.01.2014 року по цивільній справі за позовом:

ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС»

про зміну формування причини та дати звільнення з роботи і стягнення передбачених законодавством виплат при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ТОВ «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Володарського районного суду від 08.01.2014 року яким задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» про зміну формування причини та дати звільнення з роботи і стягнення передбачених законодавством виплат при звільненні,визнано незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» № 19-13-ОК від 24.05.2013 року про звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера з регіонального розвитку в частині формулювання причини звільнення та визнати недійсним запис в трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення з роботи за прогул згідно ст. 40п4 КЗпП України ,зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» в наказі про звільнення ОСОБА_1 змінити формування причини звільнення та дату звільнення з посади менеджера з регіонального розвитку ОСОБА_1 зазначивши, що «ОСОБА_1, менеджера регіонального розвитку, звільнити з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв*язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю», із зазначенням дати звільнення «06 червня 2013 року» та внести відповідні зміни в запис про звільнення до трудової книжки ОСОБА_1, та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 кошти за час тимчасової втрати працездатності з 17.04.2013 року 195,00 гривень ( сто девяносто п»ять ), невиплачену заробітну плату за квітень-травень 2013 року в сумі 1191 (одна тисяча сто дев»яносто одну)гривню 73копійки, кошти за час вимушеного прогулу у зв»язку із затримкою видачі трудової книжки 541 (пятсот сорок одну)гривню 89 копійок, вихідну допомогу в розмірі 3 793( три тисячі сімсот дев»яносто три) гривні 23 копійки, а взагалі 5721 (пять тисяч сімсот двадцять одну) гривню 85 копійок, середній заробіток за період з 25.05.2013 року по день фактичного розрахунку за затримку розрахунку при звільненні, судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять дев*ять) гривень 40 копійок. Просив скасувати заочне рішення та призначити справу до судового розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування підстав для перегляду судового рішення відповідач зазначає, що відповідач не був належним чином повідомлений про час судового засідання, а саме отримував повістки про час розгляду справу менше ніж за тиждень до судового засідання, а тому не мав можливості своєчасно прибути та подати свої заперечення проти позову та докази на їх підтвердження, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. В якості доказів на підтвердження правомірності звільнення позивача за ст. 41ч1п4 КЗПП України надав копії актів про відсутність позивача на робочому мсті 24.05.2013 року (2 шт) та відсутність на робочому місті 29 квітня 2013року.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував , мотивуючи тим, що заочне рішення може бути скасовано лише при наявності двух пов»язаних між собою підстав якщо відповідач не з»явився до суду із поважних причин та докази, на які він посилається мають істотне значення для вирішення справи. Але ж надані відповідачем докази, а саме акти про відсутність на робочому місці , не підтверджують правові підстави для його звільнення за ст..40ч1п4 КЗЗП тому що по-перше , позивач як менеджер з регіонального розвитку підприємства мав в своєму підпорядкуванні філіали підприємств не лише в м.Київ та м.Маріуполь, а також в Донецьку, Горловці,Одесі,Херсоні, Миколаїві, а тому надані акти не підтверджують його відсутність в зазначені дні на робочому місці взагалі. По-друге, порушення трудового законодавства щодо нього з боку відповідача при прийомі на роботу та при звільненні встановлені за результатами перевірки інспекції по труду та постановою Обухівського районного суду м.Київа про притягнення керівника до адміністративної відповідальності за ст.41 КУПАП, яка не оскаржувалась та набрала законної сили і яка , відповідно до ст.. 61 ЦПК України доводить порушення відповідачем його трудових прав при прийому на роботу та при звільненні, та не потребує додаткового доказування. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а позицію відповідача направленною на затягування судового процесу та поновлення його порушених прав.

Вислухавши позицію позивача , дослідивши надані докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню при наявності двох взаємопов»язаних обставин - якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що заочним рішенням Володарського районного суду від 08.01.2014 року було задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» про зміну формування причини та дати звільнення з роботи і стягнення передбачених законодавством виплат при звільненні,визнано незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» № 19-13-ОК від 24.05.2013 року про звільнення ОСОБА_1 з посади менеджера з регіонального розвитку в частині формулювання причини звільнення та визнати недійсним запис в трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення з роботи за прогул згідно ст..40п4 КЗпП України ,зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» в наказі про звільнення ОСОБА_1 змінити формування причини звільнення та дату звільнення з посади менеджера з регіонального розвитку ОСОБА_1 зазначивши, що «ОСОБА_1, менеджера регіонального розвитку, звільнити з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв*язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю», із зазначенням дати звільнення «06 червня 2013 року» та внести відповідні зміни в запис про звільнення до трудової книжки ОСОБА_1, та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 кошти за час тимчасової втрати працездатності з 17.04.2013 року 195,00 гривень ( сто девяносто п»ять ), невиплачену заробітну плату за квітень-травень 2013 року в сумі 1191 (одна тисяча сто дев»яносто одну) гривню 73 копійки, кошти за час вимушеного прогулу у зв»язку із затримкою видачі трудової книжки 541 (пятсот сорок одну)гривню 89 копійок, вихідну допомогу в розмірі 3 793( три тисячі сімсот дев»яносто три) гривні 23 копійки, а взагалі 5721 (пять тисяч сімсот двадцять одну) гривню 85 копійок, середній заробіток за період з 25.05.2013 року по день фактичного розрахунку за затримку розрахунку при звільненні, судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять дев*ять) гривень 40 копійок.

В обґрунтування прийнятого рішення покладені висновки суду, зроблені на підставі досліджених доказів , про те, що наказ про звільнення позивача з займаної посади з формулюванням про звільнення за прогули без поважних причин згідно ст. 40ч1п4 КЗпП України не відповідає вимогам закону, т.щ. винесений в порушення норм ст. 149 ч.1, 4 КЗпП України , а саме не була проведена службова перевірка , не витребуванні письмові пояснення від ОСОБА_1 про поважність причин неявки на роботу, наказ не оголошено під розпис.

В якості доказів, які мають істотне значення по справі відповідачем надано : акт про відсутність ОСОБА_1К на робочому місті в ТОВ « Синергія-плюс» в м.Київ від 24.05.2013 року, акт про відсутність ОСОБА_1К на робочому місті в ТОВ « Синергія-плюс» в м. Маріуполь від 24.05.2013 року, акт про відсутність ОСОБА_1К на робочому місті в ТОВ « Синергія-плюс» в м.Маріуполь від 29.04.2013 року.

Виходячи із положень ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню при наявності двох взаємопов»язаних між собою обставин - якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Але ж надані відповідачем акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці не спростовують висновків суду про невідповідність процедури звільнення позивача ст. 149ч1,4 КЗпП України, а тому у суду немає підстав вважати їх доказами , які мають істотне значення по справі, а тому в задоволенні заяви про перегляд судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 232 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити ТОВ «Сінергія-Плюс» в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Володарського районного суду від 08.01.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕРГІЯ-ПЛЮС» про зміну формування причини та дати звільнення з роботи і стягнення передбачених законодавством виплат при звільненні.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду м.Маріуполя через Володарський районний суд протягом п»яти днів з дня її винесення, а для осіб , які не були присутні в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя С.І. Доценко