Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.02.2007 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Сведбанк» Кредитний договір № 2706/0207/72-029, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у сумі 100 000,00 USD, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Зазначають, що Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав.

Посилаються, що 28.11.2012 року ПАТ «Омега Банк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс», відповідно до Договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору у зв'язку з чим відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Звертають увагу суду на те, що станом на 06.11.2014 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 204 989, 06 USD, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить - 2 860 622,33 грн., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 91301,75 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає - 1274115,92 грн.; заборгованість за процентами - 57603,64 USD, що за офіційним курсом НБУ

станом на 06.11.2014 року складає - 803858,80 грн.; заборгованість за нарахованою комісією - 0,00 грн.; нарахована пеня - 56083,67 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає - 782 647,61 грн.; нарахована пеня - 0,00 грн.

Вказують на те, що на виконання умов Кредитного договору та вимог чинного законодавства для позасудового врегулювання відносин, які склалися в зв'язку з невиконанням зобов'язань по Кредитному договору відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви зазначена вимога виконана не була.

Зазначають, що зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, процентів, комісії, штрафних санкцій та інших можливих платежів.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 526, 543, 610, 625 ЦК України звернулися з даним позовом до суду та просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 204 989, 06 USD, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить - 2 860 622,33 грн. та судові витрати.

В подальшому представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог мотивуючи її тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.07.2011 року по справі 2-2772/11 було вже стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі - 91 301, 75 доларів США, заборгованість за процентами у розмірі - 32973 доларів США, всього на загальну суму 124 274,75 доларів США та пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 157802,63 грн., а також судовий збір у розмірі - 1700 грн. та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. А тому враховуючи зазначену обставину, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» вважає за доцільне зменшити позовні вимоги з 204 989, 06 USD до 60 889, 86 USD, що за офіційним курсом на дату розрахунку (06.11.2014 року) становить - 849 717, 99 грн.

В судове засідання представник позивача та відповідач не з'явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду надано заяву, згідно якої останній просить провести розгляд справи за його відсутності, зменшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Причини неявки в судове засіданні відповідача суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Крім того, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.02.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2706/0207/72-029, згідно умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 100 000 Доларів США, на строк з 02.0.2007 року по 02.02.2027 року включно та на умовах, передбачених цим Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки передбачені цим Договором. Кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту в національну валюту України та внесення коштів в національній валюті України на користь ТОВ «ТРІЄСТ» в оплату за договором купівлі-продажу майнових прав, зазначеним в п. 1.4. Цього Договору. Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 16% річних за весь час фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладення додаткового правочину до цього Договору, у випадку і у порядку, встановленому п. 6.1.2. цього Договору (Том 1, а.с. 7-12).

Суд проаналізувавши зміст вищезазначених правовідносин, які виникли між сторонами приходить до висновку, що вони підпадають під регулювання ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України (Кредит).

Так стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вже зазначалося вище, сторони в укладеному між ними Кредитному договорі погодили, що Банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 100 000 Доларів США, на строк з 02.0.2007 року по 02.02.2027 року включно та на умовах, передбачених цим Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки передбачені цим Договором.

Судом встановлено, що Банком були надані відповідачу кредитні кошти в розмірі погодженому ними в Договорі, а саме 100 000 Доларів США.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів не спростований останнім та об'єктивно підтверджується наданими суду Квитанціями від 02.02.2007 року та Випискою по особовому рахунку (а.с. 25, Том 1, а.с. 101-250, Том 2, а.с. 1-195), які суд приймає до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст. 57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність пояснень представника позивача в своєму позові про належне виконання Банком своїх зобов'язань за укладеним між сторонами Кредитним договором.

Статті 526, 525 ЦК України визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З системного аналізу зазначених статей ЦК України з іншими його нормами можна зробити висновок, що на сторін договору покладається взаємний обов'язок з виконання взятих на себе зобов'язань належним чином, відповідно до погоджених умов в укладеному ними договорі, тобто кредитор має виконати належним чином взяті на себе свої зобов'язання, а боржник свої.

Як вбачається зі змісту статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що крім того, право Банку вимагати дострокове повернення в повному обсязі кредиту, сплати процентів за користування ним та штрафних санкцій визначено в укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 Кредитному договорі № 2706/0207/72-029 (п.3.8, 6.1.4.)

Згідно п. 3.1. Кредитного договору, сторони погодили, що Позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позиковий рахунок № НОМЕР_2 щомісяця через касу Банку в терміни вказані в Додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Як вбачається з Додатку № 1 до Кредитного договору № 2706/0207/72-029 від 02.02.2007 року він містить Графік погашення заборгованості відповідно до якого Позичальник кожного місяця з 01 числа місяця по 10 число місця починаючи з 10.03.2007 року по 10.01.2027 року вносить кошти в рахунок погашення заборгованості в розмірі 417, 00 Доларів США, а в останній місяць строку, а саме 02.02.2017 року - 337, 00 Доларів США (Том 1, а.с. 13-16).

З викладеного можна зробити висновок, що укладений між сторонами Кредитний договір містить умову, згідно якої на відповідача був покладений обов'язок повернути позику частинами (з розстроченням).

Як вже зазначалося вище відповідачем грошові кошти (кредит) були отримані в повному обсязі, погодженому в укладеному Кредитному договорі, в той же час судом встановлено, що останній свої зобов'язання за договором, які стосуються повернення кредиту та сплати процентів за його користування в строки та розмірі зазначені в Додатку № 1, який є його невід'ємною частиною, належним чином не виконано, а саме останній після отримання кредиту не здійснював вчасно оплату кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість.

Судом встановлено, що 25.07.2011 року Подільським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-2772/11 за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2706/0207/72-029 від 02.02.2007 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі - 91 301, 75 доларів США, заборгованість за процентами у розмірі - 32973 доларів США, всього на загальну суму 124 274,75 доларів США та пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 157802,63 грн., а також судовий збір у розмірі - 1700 грн. та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (Том 1, а.с. 95-97).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», далі іменоване «Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», далі іменоване «Фактор» було укладено Договір факторингу № 15, згідно умов якого, Банк відступив Фактору свої права вимоги заборгованості, зокрема і по кредитному Кредитним договором № 2706/0207/72-029 від 02.02.2007 року (Том 1, а.с. 26-38, 39).

Статті 512, 513, 514 ЦК України визначають, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про доведеність тієї обставини, що по Кредитному договору № 2706/0207/72-029 від 02.02.2007 року, укладеному між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 дійсно відбулася заміна кредитора з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК «Вектор Плюс», в результаті чого останнє набуло право вимоги заборгованості по ньому.

Судом встановлено, що на момент укладення вищезазначеного Договору факторингу № 15 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по Кредитному договору № 2706/0207/72-029 від 02.02.2007 року складала 204 989, 06 USD, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 91301,75 USD; заборгованість за процентами - 57603,64 USD; заборгованість за нарахованою комісією - 0,00 грн.; нарахована пеня - 56083,67 USD, право вимоги якої і було передано ТОВ «ФК «Вектор Плюс», що підтверджується Витягом з реєстру заборгованостей боржників № 1-Б (Том 1, а.с. 39).

Як вже зазначалося вище, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.07.2011 року зазначена заборгованість вже була стягнута на користь ПАТ «Сведбанк», тобто ТОВ «ФК «Вектор Плюс» замінивши ПАТ «Сведбанк» в зобов'язанні яким є Кредитний договір № 2706/0207/72-029 від 02.02.2007 року, отримав по договору факторингу вже стягнуту заборгованість, в той же час виходячи з приписів чинного законодавства України та умов Кредитного договору, після винесення зазначеного рішення суду про стягнення заборгованості, зобов'язання сторін по ньому не припинились так само як і їх права, в тому числі зобов'язання відповідача зі сплати процентів за користування кредитними коштами та право Кредитора нарахувати пеню за невиконання відповідачем своїх зобов'язань.

Судом встановлено, а відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що з дня винесення Подільським районним судом м. Києва рішення від 25.07.2011 року до дня пред'явлення позивачем зазначеного позову до суду, відповідачем заборгованість за кредитним договором погашена не була і рішення суду є не виконаним.

В п. 1.3. Кредитного договору № 2706/0207/72-029 від 02.02.2007 року, сторони погодили, що позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 16% річних за весь час фактичного користування кредитом.

Крім того, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 8.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Судом встановлено, що ПАТ «Сведбанк» після винесення Подільським районним судом м. Києва рішення, зважаючи на його невиконання відповідачем, продовжувалось нарахування процентів по договору за фактичне користування кредитними коштами, а також здійснювалось нарахування пені за невиконання зобов'язань по ньому.

Як вбачається з наданої суду позивачем Довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2706/0207/72-029 від 02.02.2007 року, розмір нарахованої ПАТ «Сведбанк» вищезазначеної заборгованості з процентів за користування кредитом та пені, право вимоги якої перейшло до позивача після укладення Договору факторингу № 15, в зальному склав 60 889, 86 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року становить - 849 717, 99 грн. з яких: заборгованість за процентами - 24 630,64 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає 343 720, 58 грн. та пеня - 36 259, 22 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року складає 50 5997, 42 грн. (Том 1, а.с. 100).

Суд визнає зазначений розрахунок заборгованості достовірним та правильним, оскільки він не спростований та не оскаржений відповідачем, та приймає його до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 57-59 ЦПК України, який підтверджує наявність заборгованості у відповідача та її розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність наявності порушення права позивача, як Кредитора у зобов'язанні, яке виникло між ним та відповідачем, у зв'язку з чим вважає його вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 60 889, 86 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року становило - 849 717, 99 грн., яка складається із заборгованості за процентами та пені, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття одинадцята ЦПК України визначає, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 512, 513, 514, 525, 526, 530, 546, 548, 549, 610, 611, 612, 1050, 1054, 1077 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», :

- заборгованість за Кредитним договором № 2706/0207/72-029 від 02.02.2007 року в загальному розмірі 60 889, 86 USD, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.11.2014 року становить 849 717, 99 грн.;

- судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко