АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/716/15 Справа № 203/4496/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Колодяжна Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Колодяжної Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, КП "Жилсервіс - 5" Дніпропетровської міської ради - про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2014 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, вважає скаргу необґрунтованою, а оскаржуване рішення таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у грудні 2003 року ОСОБА_3 (третя особа) та її синові (позивачу) у встановленому законом порядку- за ордером № 086 було надано квартиру АДРЕСА_1, де позивач зареєстрований і постійно мешкає.

З .2004 р. він неодноразово звертався до відповідача із заявами про приватизацію спірної квартири, проте це питання органом приватизації не вирішене, а також виникають інші питання щодо його проживання у даній квартирі.

Саме ці обставини змусили позивача звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Між тим, згідно ч. 1 ст. 344 ЦК, на підставі якої заявлені позовні вимоги,- особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Дана норма закону не передбачає випадки визнання права власності за особою, яка отримала та вселилась у нерухомість у встановленому законом порядку на підставі виданих їй відповідних документів, як то у даному випадку - ордеру.

Враховуючи встановлене та правила зазначеної норми закону, суд 1-ї інстанції обгрунтовано вважав позов необгрунтованим, оскільки у даному випадку спірними є правовідносини з житлових питань та питань приватизації житла, а тому спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, є невірним.

Законних підстав для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно саме у порядку набувальної давності суд не мав.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини- є безпідставними, оскільки рішення ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального законів.

Вбачається, що причиною звернення з таким позовом та оскарження рішення є невірне тлумачення позивачем статті 344 ЦКУ, оскільки у випадку, що розлядається, відсутні поняття заволодіння чужим майном. На спірну квартиру не може бути визнано право власності, оскільки вона не була об*єктом приватної власності, а є об*єктом, що відносяться до правовідносин із договорів найму житла.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

Н.М. Лисична