АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

09 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року,

встановила:

29 травня 2014 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 20.07.2011 р., та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 2500 грн. на користь кожної дитини.

В подальшому, з урахуванням тієї обставини, що відповідач надавав грошову допомогу на утримання дітей після її звернення до суду до 01.11.2014 р., просила призначити стягнення аліментів починаючи з цієї дати.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач є приватним підприємцем, розмір його заробітної плати, який їй не відомий, не відповідає реальним прибуткам.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року позов задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 20 липня 2011 року, розірвано. З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2500 грн., починаючи з 01 листопада 2014 р. і до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2500 грн., починаючи з 01 листопада 2014 р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішення про стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2- ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Свої доводи мотивує тим, що відповідач працює в ТОВ «Майстер і К Меблі», отримує постійний дохід в розмірі 1584 -1703 грн. на місяць. Також відповідач витратив власні кошти для придбання квартири для позивача, що за їх спільною домовленістю мало бути віднесено до його зобов'язання по утриманню дітей, які проживають разом з позивачем у вказаній квартирі, про що були надані відповідні документи.

Оскільки позивач не повідомила суду про вказані обставини, останні не були предметом судового розгляду та судом не враховувались, вважає, що рішення суду не можна вважати справедливим.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2011 року. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дітей не бере.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що визначений позивачем розмір аліментів відповідає інтересам малолітніх дітей та не суперечить принципу розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі 2500 грн. на утримання кожної дитини щомісячно.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) і (або) у твердій грошовій сумі (ст.184 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, позивачка посилалась на ті підстави, що їй не відомо реальний розмір заробітної плати відповідача, який на її думку не відповідає реальним прибуткам, розмір яких їй також не відомий.

Разом з тим, позивачем не доведено, що доходи відповідача носять нерегулярний, мінливий характер або частину доходу останній одержує в натурі.

Відсутні також докази існування будь-яких інших обставин, що мають істотне значення, для визначення аліментів в твердій грошовій сумі.

За таких підстав суд дійшов помилкового висновку про можливість визначення способу стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Як вбачається з довідки про доходи від 24.12.2014 р.№122, ОСОБА_2 працює в ТОВ «Майстер і К меблі» на посаді директора та загальна сума доходу останнього за період з 01 червня 2014 р. по 30 листопада 2014 р. становить 9862 грн. 09 коп.

Відповідно до довідки від 09.04.2015 р. №21, ОСОБА_2 щомісячно отримує заробітну плату у вищевказаному товаристві, загальний розмір якої за період з жовтня 2014 р. по березень 2015 р. становив 10 907,74 грн., що в середньому складає 1 817,95 грн. на місяць.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 років встановлено у розмірі 1032 грн.

Доказів існування у відповідача майна, вартість якого могла б свідчити про реальні доходи останнього, позивачем суду не надано.

Остання пояснила, що відповідач проживає в будинку своєї матері, власного житла не має. Власником квартири, в якій проживає вона та її діти, є її мати.

Враховуючи викладене, розмір заробітної плати відповідача, який не перевищує 1818 грн. на місяць, матеріальне становище позивача, стан здоров'я сторін та малолітніх дітей, сукупність зібраних по справі доказів, судове рішення в частині визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі підлягає зміні шляхом визначення розміру аліментів у Ѕ частці від заробітку (доходу) батька дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Одночасно суд роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про існування між батьками домовленості з приводу виконання відповідачем своїх зобов'язань по утриманню дітей підлягають відхиленню, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

При цьому договір купівлі-продажу майнових прав від 03 червня 2011 р. та дві квитанції про сплату 05 серпня 2011 р. ОСОБА_6 300 грн.( комісія за платіж на користь банку) та 50 000 грн. (платіж за покупку майнових прав) не є належними доказами на підтвердження вказаної обставини.

Рішення суду в частині розірвання шлюбу сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року в частині визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі змінити.

Визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у Ѕ частці від заробітку (доходу) батька дітей, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/4569/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.