Номер провадження 2/754/1157/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2015 року Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі Базік А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 18.04.2006року був укладений кредитний договір № КІL0АN00004421з відповідачем.

Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, до цього часу відповідач кошти не повернув, в зв'язку з чим станом на 20.10.2014р. має заборгованість по процентам за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у сумі 512739,18грн, тому просять стягнути суму боргу та сплачені судові витрати з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з викладених в ньому підстав, просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні надав суду заперечення проти позову про стягнення з нього заборгованості, пояснюючи, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" вже звертався до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за тим самим кредитним договором шляхом звернення стягнення. 28.02.2011р. Деснянським районним суду м.Києва було винесено рішення, яким вимоги банка задоволені. 03.04.2012р. Рішенням апеляційного суду м.Києва, Рішення Деснянського районного суду м.Києва змінено: звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль GREAT WALL SAFE, р/н НОМЕР_1, шляхом реалізації предмету застави в установленому законом порядку. За рахунок, отриманих від реалізації зазначеного предмету застави, задовольнити вимоги ПАТ "ПриватБанк" за договором № КІL0АN00004421 від 18.04.2006р. в сумі 104106,67грн; судові витрати, рішення вступило в законну силу та виконано. Крім того, зазначив, що 18.02.2014р. старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м.Києві винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки автомобіль GREAT WALL SAFE, р/н НОМЕР_1 реалізовано з прилюдних торгів, кошти перераховано на рахунок стягувача. Тому просив в позові відмовити в повному обсязі.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до слідуючого.

В судовому засіданні встановлено, що 18.04.2006року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № КІL0АN00004421, предметом даного договору є надання кредиту на придбання автомобіля GREAT WALL SAFE в сумі 153497,00грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,23 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,25% від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.1.2.даного договору, з терміном погашення кредиту до 17.04.2012р.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Як встановлено в судовому засіданні, що 28.02.2011р. Деснянським районним суду м.Києва було винесено рішення, яким позовна заява ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно, задоволена.

03.04.2012р. Рішенням апеляційного суду м.Києва, Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 28.02.2011р. змінено, викладено резолютивну частину наступним змістом: звернути стягнення на предмет застави: автомобіль GREAT WALL SAFE, р/н НОМЕР_1, шляхом реалізації предмету застави в установленому законом порядку. За рахунок, отриманих від реалізації зазначеного предмету застави, задовольнити вимоги ПАТ "ПриватБанк" за кредитним договором №КІL0АN00004421 від 18.04.2006р. в сумі 104106,67грн; 1041,07грн судового збору та витрати на ІТЗ-120грн, рішення вступило в законну силу та виконано.

Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за Кредитним договором, відповідно до виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 03.04.2012р. виконав, що підтверджується Постановою від 18.02.2014р. старшого державного виконавця ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м.Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки автомобіль GREAT WALL SAFE, р/н НОМЕР_1 реалізовано з прилюдних торгів, кошти перераховано на рахунок стягувача.

Стаття 10 ЦПК України, закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, необґрунтовані посилання позивача щодо суми 512739,18грн, оскільки як вбачається з матеріалів справи, правових підстав для нарахування: заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, відповідачу ОСОБА_1, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не мало, спростовуючих доказів суду не надано.

Відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Стаття 24 Конституції України закріплює, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Як вбачається з приписів статті 1 Цивільного кодексу України цивільні відносини засновані, зокрема, на юридичній рівності їх учасників.

Як вбачається із приписів ч. 2 ст. 334 Господарського кодексу України банки - це фінансові установи, функціями яких є залучення у вклади грошових коштів громадян і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах і на власний ризик, відкриття та ведення банківських рахунків громадян та юридичних осіб. Як суб'єкт господарювання, банк створено з метою одержання прибутку.

Одним із основних видів банківських операцій є кредитні операції (ч. 1 ст. 339 Господарського кодексу України), які полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Для зниження ступеня ризику банк надає кредит позичальникові під певні гарантії, зокрема, під заставу належного позичальникові майна. З цією метою банк має право попередньо вивчити стан господарської діяльності позичальника, його платоспроможність та спрогнозувати ризик непогашення кредиту (ст. 346 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк зобов'язаний при наданні кредитів додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків.

Отже, одночасне або почергове заявлені вимоги про звернення стягнення на заставне майно та суми кредитної заборгованості може призвести та на даний час призводить до подвійного стягнення з боржника суми боргу. До того ж, позичальник, отримавши кредит в банківській установі та передавши в заставу майно, забезпечив повернення кредиту або інше порушення своїх договірних зобов'язань саме переданим в заставу рухомим або нерухомим майном, на яке банк вже звернув стягнення. Тривалі строки реалізації заставного майна, відсутність покупців на нього, будь-які інші перешкоди, що не дозволяють банку вчасно отримати задоволення свої вимог за рахунок предмета застави не можна вважати обґрунтованими підставами для заявлення банком вимог по стягненню заборгованості.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Між тим, обставин щодо наявності таких цивільних правовідносин між сторонами, на що як на правову підставу позову посилався представник позивача, судом не встановлено, у зв'язку з чим обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає встановленим обставинам.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено ст.60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А оскільки суд відмовив в задоволенні позову, всі судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене і керуючись Конституцією України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", ст.ст. 22, 526, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-61,169, 212-215ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Бабко В.В.