Провадження № 2/201/2887/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилається не те, що 09 квітня 2012 року між ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ICKGMCU.28647.003. Відповідно до умов кредитного договору Банком було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000,00 гривень на рахунок № 6620, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил банківських послуг. Кредит надавався на підставі Анкети Договору позичальника з встановленим лімітом на споживчі цілі. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Банк виконав свої обов'язки згідно приписів кредитного договору № ICKGMCU.28647.003 від 09 квітня 2012 року у повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання передбачені кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 22.06.2015 заборгованість відповідача перед позивачем складає 3 520,44 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року між ПАТ «ОСОБА_1 Розвитку» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ICKGMCU.28647.003.

Відповідно до умов кредитного договору Банком було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000,00 гривень на рахунок № 6620, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил банківських послуг. Кредит надавався на підставі Анкети Договору позичальника з встановленим лімітом на споживчі цілі. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць.

Банк виконав свої обов'язки згідно приписів кредитного договору № ICKGMCU.28647.003 від 09 квітня 2012 року у повному обсязі, однак відповідач свої зобов'язання передбачені кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим згідно розрахунку наданого позивачем станом на 22.06.2015 заборгованість відповідача перед позивачем складається з:

-прострочена заборгованість по тілу кредиту 1 362,42 грн.;

-прострочена заборгованість за процентами 1065,98 грн.;

Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу щодо погашення заборгованості, проте в добровільному порядку відповідачем дана вимога не була виконана.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися.

Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором № ICKGMCU.28647.003 від 09 квітня 2012 року не виконав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 2 428,40 грн., та відмовити в задоволенні іншої частини позову оскільки позивачем не надано, а судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження заборгованості у розмірі 3 520,44 грн.

На підставі постанови Правління НБУ від 27 листопада 2014 року № 743 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2014 року № 132 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», згідно з яким з 28 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВБР».

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» ( ) заборгованість за кредитним договором № ICKGMCU.28647.003 від 09 квітня 2012 року в розмірі 2 428 (дві тисячі чотириста двадцять вісім) гривень 40 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь держави суму судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Батманова