Справа №666/7636/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015 року Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Заболотного В.М.

при секретарі Гріциній О.Є.

адвокатів Амінової С.Р., Чебукіна О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа нотаріус Гудима О.Б., про визнання частково не дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку щодо площі земельної ділянки та визнання недійсним технічного паспорта на житловий дім, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він та його брат ОСОБА_8 згідно рішення Дніпровської районної ради м. Херсона за № 217/15 від 24.05.1985 року користувались земельною ділянкою площею 600 кв.м, яка була виділена для індивідуального будівництва за адресою АДРЕСА_1. Згідно рішення виконкому Антонівської селищної ради № 85 від 10.09.1997 року до вищезазначеної земельної ділянки 600 кв.м була закріплена додатково земельна ділянка ОСОБА_3 площею 0,0054 га за адресою АДРЕСА_1. Ділянка 0,0054 га була закріплена до їхньої земельної ділянки за рахунок відчуження земельної ділянки 0,0054 га у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по АДРЕСА_2. Цим рішенням № 85 від 10.09.1997 року були встановлені площі земельних ділянок: ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 - 0,0654 га; ОСОБА_9, ОСОБА_10 - АДРЕСА_2 - 0,0546 га. На адвокатський запит ДП "Херсонгеоінформ" від 23.06.2014 року за № 1/358 направило копії планів земельних ділянок НОМЕР_1 та АДРЕСА_2 і плани земельних ділянок відповідають розмірам, встановлених рішенням виконкому Антонівської селищної ради № 85 від 10.09.1997 pоку, а саме: АДРЕСА_1 - 0,0654 га; АДРЕСА_2 - 0,0546 га.

18.10.2010 року ОСОБА_11 успадкувала будинок АДРЕСА_2 і довірила ОСОБА_5 продати будинок. 15.12.2010 року ОСОБА_5, діючи за довіреністю власника ОСОБА_11, продав будинок ОСОБА_4 В договорі купівлі-продажу житлового будинку від 15.12.2010 pоку, згідно довідки про присвоєння кадастрового номеру НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 зазначена площа земельної ділянки 0,600 га, що на час оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку не відповідало дійсності. Крім того, у відповідачки ОСОБА_4 знаходиться сфальсифіковане (на думку позивача) викопіювання технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_2, складений 07.03.2011 року працівником БТІ м. Херсона Коломоєць Н.М., в якому зазначено, що технічний паспорт, складений за станом останньої інвентаризації на 14.10.2010 рік, але в дійсності в ньому наведені данні станом до 12.09.1997 року. Наявність сфальсифікованих даних відповідно площі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 призводить до порушення прав позивача на користування земельною ділянкою, площа якої виділена органами влади та самоврядування. Крім того, зазначення у договорі купівлі-продажу будинку АДРЕСА_2 наданої у користування площі 600 м2 ускладнює приватизацію позивачем земельної ділянки АДРЕСА_1. На підставі викладеного позивач просить суд визнати не дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 15 грудня 2010 року за адресою АДРЕСА_2 між продавцем ОСОБА_5, що діяв по довіреності від імені ОСОБА_11, та покупцем ОСОБА_4 в частині зазначення в договорі площі земельної ділянки 0,600 га та визнати не дійсним технічний паспорт на жилий дім за адресою АДРЕСА_2, складений 07.03.2011 року в частині плану земельної ділянки. Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому позивач просив суд задовольнити його позов лише з підстав, передбачених ст. 120 ЗК України.

ОСОБА_4 та її представник, ОСОБА_6 та його представник, ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, просили суд відмовити в його задоволенні.

Від державного нотаріуса Гудима О.Б. на адресу суду надійшла письмова заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні питання покладається на розсуд суду.

Вислухавши сторони та їх представників, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є необґрунтований та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником домоволодіння АДРЕСА_2, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.12.2010 року, укладеного між ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_4, посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б. за реєстр. № 1-2154.(а.с.21).

Позивач ставить питання про визнання частково недійсним даного договору в частині зазначення в договорі площі земельної ділянки 0,600 га. та визнання недійсним технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_2, посилаючись на те, що він та його брат ОСОБА_8 згідно рішення Дніпровської районної ради м. Херсона №217/15 від 24.05.1985 року користувалися земельною ділянкою, площею 600 кв.м., яка була виділена для індивідуального будівництва за адресою АДРЕСА_1. Згідно пояснень позивача, до вказаної земельної ділянки була додатково закріплена ділянка, площею 0,0054 га за рахунок відчуження земельної ділянки 0,0054 га у ОСОБА_9 та ОСОБА_13 по АДРЕСА_2, після чого відповідно загальна площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 стала 0, 0546 га, однак у спірному договорі купівлі-продажу даної земельної ділянки зазначена площа 0,060 га, що на думку позивача не відповідає дійсності і на цій підставі, керуючись положеннями ст. 120 ЗК України, позивач просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 15.12.2010 року в частині зазначення в договорі площі земельної ділянки 0,600 га та визнати недійсним технічний паспорт на домоволодіння за вказаною адресою.

Однак, із такими твердженнями позивача суд погодитися не може з огляду їх безпідставності та правової необґрунтованості з огляду на наступне.

Згідно п. 7 Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Правові підстави визнання правочину недійсним передбачені ст.ст. 215-234 ЦК України.

Натомість позивач у своєму позові та в судовому засіданні посилається виключно на норми Земельного кодексу України, а саме ст. 120 ЗК України як на підставу для визнання спірного правочину та технічного паспорту будинку частково недійсними, яка регулює виключно питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду та не має жодного відношення до предмету спору.

З даних підстав, на думку суду, позивачем не наведено жодних правових підстав для визнання спірного договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.12.2010 року частково недійсним, не зазначено які норми закону були порушені сторонами при укладенні даного правочину в розумінні ЦК України, що в свою чергу є підставою для відмови у позові.

Крім того, згідно п. 5 Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. При цьому відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності.

Однак, у даному випадку позивач ОСОБА_3 взагалі не має жодного відношення до спірного договору купівлі-продажу житлового будинку, оскільки він не був стороною даного правочину, даний правочин жодним чином не стосується власності позивача, та не порушує його законні права та інтереси як власника домоволодіння та визнання частково недійсним даного правочину не матиме жодних наслідків для позивача, що свідчить про безпідставність позовних вимог в цілому.

Крім того, позивачем ставиться питання про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині площі земельної ділянки. Однак як встановлено судом, предметом спірного договору купівлі-продажу є домоволодіння АДРЕСА_2, а не земельна ділянка за вказаною адресою.

Згідно ч.2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Виходячи із положень ч.2 та ч.6 ст.120 ЗК України, відомості щодо земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок, що є предметом відчуження, є істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на цей жилий будинок.

При цьому, згідно положень п. 9 Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, якщо вона не відповідає закону, й обставини справи свідчать про те, що такий правочин був би вчинений і без включення недійсної частини.

У даному випадку правочин щодо відчуження житлового будинку, а саме спірний договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 не міг бути вчинений без включення до нього умов щодо земельної ділянки, на якій розміщений даний житловий будинок, та яка знаходилася у користуванні попередніх власників даного житлового будинку. Це, в свою чергу, виключає можливість визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині площі земельної ділянки, оскільки дана умова договору є істотною.

До того ж, немає жодних підстав вважати, що площа земельної ділянки, зазначена у спірному договорі, не відповідає дійсності. Будь - яких доказів в обґрунтування позову в цій частині, позивачем суду не надано.

Так, земельна ділянка, на якій розташоване належне ОСОБА_4 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2, площею 600 кв.м. була відведена її попередньому власнику - ОСОБА_14 рішенням виконкому Херсонської міськради депутатів трудящих № 501 від 08.04.1957 року для індивідуального будівництва. Площа та межі даної земельної ділянки встановлені та підтверджуються зокрема генеральним планом даної земельної ділянки, затвердженим головним архітектором м. Херсона 20.04.1957 року, схем-планом земельної ділянки від 15.03.1962 року, та технічним паспортом на домоволодіння АДРЕСА_2, складеним станом на 31.03.2011 року, які містяться в матеріалах інвентарної справи(а.с.4-6 інвентарної справи).

Крім того, згідно довідки № 548 від 28.05.2014 року, виданої виконкомом Антонівської селищної м. Херсона, у відповідності до земельно-облікових документів по Антонівській селищній раді за адресою АДРЕСА_2 обліковується на теперішній час присадибна земельна ділянка загальною площею 0,060 га. Таким чином, з моменту відведення та до теперішнього часу, в тому числі і на момент укладення ОСОБА_4М спірного договору купівлі-продажу, площа та межі земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 жодного разу не змінювалися, та становить 0,060 га., і тому згідно положень ч.2 ст. 120 ЗК України, право користування земельною ділянкою саме площею 0,060 га перейшло до ОСОБА_15, внаслідок укладення спірного договору купівлі-продажу житлового будинку.(а.с.82).

Однак, позивач посилається на те, що на сьогоднішній день в користуванні ОСОБА_4 фактично знаходиться земельна ділянка меншою площею, а саме - 0,0546 га., при цьому, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилається на рішення виконавчого комітету Антонівської селищної ради м. Херсона № 85 від 10.09.1997 року, згідно якого за рахунок відчуження земельної ділянки площею 0,0054 га. попередніх власників домоволодіння АДРЕСА_2 м.Херсона - ОСОБА_9 та ОСОБА_13, за земельною ділянкою ОСОБА_3 за адресою м.Херсон, смт.Антонівка, АДРЕСА_1 нібито була закріплена додаткова земельна ділянка площею 0,0054 га, внаслідок чого загальні площі земельних ділянок нібито стали: - ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 - 0,0654 га - ОСОБА_9, ОСОБА_13 - АДРЕСА_2 - 0,0546 га.

Однак, існують обґрунтовані сумніви щодо достовірності копії вказаної виписки із рішення виконавчого комітету Антонівської селищної ради № 85 від 10.09.1997 року, наданої позивачем.

Так, згідно відповіді виконавчого комітету Антонівської селищної ради № 02-08-1/151 від 20.03.2015 року в порушення вимог п.2.49 "Типової інструкції з діловодства у виконавчому комітеті Антонівської селищної ради", на поданій позивачем копії витягу із рішення виконавчого комітету Антонівської селищної ради № 85 від 10.09.1997 року відсутні найменування посади, прізвище та ініціали особи, яка посвідчила дану копію, а також дата її засвідчення, у зв'язку із чим неможливо встановити, ким саме із працівників Антонівської селищної ради та коли була засвідчена вказана копія витягу із рішення виконкому Антонівської селищної ради № 85 від 10.09.1997 року, надана позивачем у справі.(а.с.177).

Наведені обставини, на думку суду, викликають обґрунтовані сумніви у достовірності даної копії рішення та є підставою для визнання даного документу недопустимим доказом по справі.

При цьому є всі підстави вважати, що рішення виконавчого комітету Антонівської селищної ради № 85 від 10.09.1997 року, у тій редакції, яка була надана позивачем по справі, взагалі фактично не існує. Це підтверджується архівним витягом із рішення виконавчого комітету Антонівської селищної ради від 10.09.1997 року № 85, наданим архівним відділом Херсонської міської ради.(а.с.191). Згідно даного архівного витягу пунктом 2.1 рішення виконавчого комітету Антонівської селищної ради № 85 від 10.09.1997 року рішенням ОСОБА_3 була додатково закріплена земельна ділянка площею 0,0054 га. в АДРЕСА_1. Площа з додатком стала 0,0414 га. При цьому, у даному рішенні не зазначено, за рахунок яких саме земель здійснюється закріплення додаткової земельної ділянки за ОСОБА_3 та в яких конкретно межах. Дане рішення жодним чином не стосується земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, користувачами якої на теперішній час є відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а тому немає підстав вважати, що площа земельної ділянки відповідачів змінилася у зв'язку із прийняттям рішення виконкому Антонівської селищної ради № 85 від 10.09.1997 року, як це стверджує позивач.

Таким чином, немає жодних підстав вважати, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.12.2010 року площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, що перебувала у користуванні попередніх власників даного домоволодіння, була меншою аніж 0,060 га і що внаслідок укладення даного спірного договору були якимось чином порушені права позивача.

До того ж, у будь-якому правочин посвідчується нотаріусом на підставі відповідної правовстановлюючої та технічної документації на майно, що є предметом такого правочину, після її відповідної перевірки, та встановлення достовірності у порядку передбаченому Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Таким чином, у даному випадку державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудимою О.Б. при посвідченні спірного договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.12.2010 року, площа земельної ділянки, на якій розташований даний будинок із прилеглими господарськими будівлями та спорудами, і яка становить 0,06 га, була зазначена виходячи із правовстановлюючої документації попередніх власників на дане майно, яка на момент укладення правочину була дійсною та відповідала дійсності, що було достеменно встановлено нотаріусом, і жодних підстав вважати інакше немає.

Крім того, необґрунтованими, на думку суду, являються позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання недійсним технічного паспорту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2, складений 07.03.2011 року в частині плану земельної ділянки, оскільки у даному випадку позивачем не зазначено, які конкретно права останнього були порушені внаслідок видачі технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 та на якій правовій підставі даний технічний паспорт може бути визнаний недійсним.

До того ж, технічний паспорт - це документ, який складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна та містить основні відомості про нього та не має жодної правовстановлюючої сили. Тому визнання недійсним технічного паспорту на нерухоме майно є юридично невірним та не може мати жодних правових наслідків.

На думку, суду доводи позивача щодо фальсифікації технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_3, належний ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки технічний паспорт дійсно був складений за станом останньої інвентаризації на 14.10.2010 року, і всі дані, що містяться в ньому, зокрема і щодо площі та меж земельної ділянки, відповідають дійсності.

Таким чином, враховуючи, що відповідачами не було допущено жодних порушень чинного законодавства при укладенні спірного договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2, які могли б призвести до порушення прав та інтересів позивача, а позивачем не наведено жодних правових підстав для визнання правочину частково недійсним, крім того вимоги позивача щодо визнання недійсним технічного паспорту на дане домоволодіння є безпідставними, а від так жодних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 немає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.317,328,330 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 295 ЦПК України, ст.81,93,116,120,152 ЗК України, п. 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа нотаріус Гудима О.Б., про визнання частково не дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку щодо площі земельної ділянки, визнання не дійсним технічного паспорта на житловий будинок - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Дніпровського районного суду м. Херсона.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Заболотний В.М.