У Х В А Л А

Іменем України

30 березня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Дашковська С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 лютого 2015 р. за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», малого підприємства «Нова» та міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про вчинення певних дій і відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (надалі - Банк), малого підприємства «Нова» (надалі - МП «Нова») та міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції (надалі - МВ ДВС) у жовтні 2014 р.

Просив:

- зобов'язати Банк припинити незаконне стягнення, а МВ ДВС - припинити виконавче провадження, повернути йому незаконно утримані пенсійні кошти в розмірі 1269.25 грн. і зняти арешт із усього належного йому на праві власності особистого майна;

- стягнути з Банку на його користь 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 1500 грн. витрат на правову допомогу та 244 грн. судового збору.

На обґрунтування зазначав, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.03.2014 р. із нього та МП «Нова» було солідарно стягнуто 3496.54 грн. боргу за кредитною угодою № KU004398 від 30.08.10 р.

У травні 2014 р. указаний борг погасило МП «Нова», проте з червня 2014 р. МВ ДВС почало безпідставно стягувати з його пенсії по 20% і станом на 20.09.14 р. сума стягнення склала 1269.25 грн. Банк відмовився відкликати виконавчий лист.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.02.15 р. у позові відмовлено (а.с.139-143).

Апелянт просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Доводить про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує на неналежну оцінку доказів (а.с.147-151).

Письмових заперечень або пояснень відповідачі не подали.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач обрав неправильний спосіб захисту, оскільки в цьому випадку судовий захист свого права має здійснюватися шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 7 ч.1, 8 ч.1. ч.2, 12 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 383 ч.1, 384 ч.1. ч.2 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Установлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.03.2014 р. стягнуто солідарно з МП «Нова», ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ТОВ «Ківін» у користь Банку 3496.54 грн. заборгованості за кредитним договором № KU004398 від 30.08.2010 р. і 229.40 грн. судового збору (а.с.7-9).

Постановою МВ ДВС від 07.04.2014 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/303/96/14, виданого 25.03.2014 р. Мукачівським міськрайонним судом (а.с.13). Постановою МВ ДВС від 08.04.2014 р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2, і заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить (а.с.15). Постановою МВ ДВС від 23.04.2014 р. звернуто стягнення на пенсію боржника ОСОБА_2 із щомісячним утриманням у розмірі 20% такої для погашення заборгованості в сумі 3725.94 грн. (10%), виконавчого збору та витрат в сумі 422.59 грн. (10%) - а.с.14.

Указані постанови ОСОБА_2 як боржником не оскаржені.

Питання зупинення виконавчого провадження (припинення - як заявляє позивач), закінчення виконавчого провадження (припинення незаконного стягнення - як заявляє позивач) і зняття арешту з майна врегульовані ст.ст. 37, 38, 49, 57, 60 Закону «Про виконавче провадження» є прерогативою, передусім, державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої ОСОБА_2 також не оскаржені.

Разом з цим, згідно з листом Банку від 25.07.2014 р. директору МП «Нова» ОСОБА_2 кредитна заборгованість за договором № KU004398 від 30.08.2010 р. не погашена повністю (а.с.16), а на запит МВ ДВС від 06.01.2015 р. Банк повідомив, що кредитна заборгованість МП «Нова» за кредитним договором № KU004398 від 30.08.2010 р. складає станом на 22.01.2015 р. 9141.51 грн. (а.с.127).

За правилами ч.1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1). Тобто, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для судового поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому важливо з'ясувати, про порушення і захист яких саме прав особи ідеться.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права характеру спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову).

Доводи апеляційної скарги не спростовують цього висновку як аналогічні доводам позовної заяви, суперечні змісту спірних правовідносин і нормам матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню у спорі (зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, Закон «Про виконавче провадження»).

Твердження апелянта про те, що спір не стосується суто дій або бездіяльності державного виконавця, а стосується дій стягувача, є безпідставним і не узгоджується з матеріалами (фактичними обставинами) справи.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 лютого 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: