Провадження №: 2/752/1181/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання - Ткачук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовною заявою ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

01.09.2014 року ОСОБА_4, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2014 року з ОСОБА_5, який ще 13.05.2014 року своє прізвище «ОСОБА_5» змінив на «ОСОБА_5», стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1 000, 00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Крім того, цим же рішенням з нього стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання по 500, 00 грн. щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_7 трьохрічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Після ухвалення судом зазначеного вище рішення , у позивача суттєво змінилися обставини та його матеріальне становище, оскільки він і на час звернення з позовом не має постійного та регулярного заробітку. Крім того, 13.06.2014 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_5 року у подружжя народилася дочка - ОСОБА_9, у зв»язку з народженням дочки дружина позивача перебуває у декретній відпустці , не працює та знаходиться на його повному утриманні. З огляду на зазначені обставини, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання малолітніх дітей до 500, 00 грн. на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття, а на утримання ОСОБА_3 до 200, 00 грн. щомісячно до 04.липня 2015 року.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали, просили задовольнити вимоги про зменшення розміру аліментів у повному обсязі. Будучи присутнім у судовому засіданні позивач також пояснив, що станом на час звернення до суду він не має постійної роботи, а тільки випадкові підробітки. Стверджував, що перебуває на матеріальному забезпеченні дружини ОСОБА_8, яка надає йому для користування, належний їй на праві власності, транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_1, сплачує орендну плату у розмірі 4 500, 00 грн. за використовуване їх сім»єю житлове приміщення, що орендується ними в АДРЕСА_1 , надає йому щомісячно грошові кошти в сумі 1 000, 00 - 1 500, 00 грн. для сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей від шлюбу з останньою. Позивач також пояснив суду, що він не має такої можливості та не бажає сплачувати аліменти ОСОБА_3 у розмірі, що визначений рішенням суду від 04.06.2014 року, оскільки вважає, що відповідач не належним чином використовує кошти, які отримує від нього, у той же час він у березні місяці придбавав туфлі для старшої дочки вартістю 700, 00 грн. та мобільний телефон вартістю 2 000, 00 грн., яким відповідач не дозволяє користуватися дочці. Просив визначити розмір аліментів на утримання дітей та відповідача, що передбачений законом, однак яким законом передбачено розмір аліментів у сумі 500, 00 грн. пояснити суду не зміг.

Відповідач ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги визнала частково. Стверджувала, що позивач не позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі визначеному судом, оскільки він має доходи, а тому має можливість користуватися автомобілем. Вказала суду, що відповідач не сплачує їй аліменти на виконання рішення суду, однак на її прохання позивач придбавав туфлі для старшої дочки. Відповідач також визнала, що позивач придбавав для старшої дочки мобільний телефон, який є занадто дорогим для малолітньої дитини. У такому віці дочка не потребує таких дорогих речей, придбання дорогого мобільного телефону не є виконанням обов»язку щодо утримання дітей. У той же час ОСОБА_3 вказала суду, що не бажає отримувати від позивача аліменти на своє утримання, просила звільнити його від такого обов»язку, оскільки вона забезпечує себе самостійно.

Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в сумі по 1 000, 00 грн. на кожного щомісяця до досягнення дітьми повноліття, а також на користь ОСОБА_3 на її утримання до досягнення їх дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, аліменти в сумі по 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 08.04.2014 року (а.с.6-8).

За даними свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 13 травня 2014 року ОСОБА_5, що народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року змінив прізвище на «ОСОБА_5», про що 13 травня 2014 року складено відповідний актовий запис №05 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області (а.с.9).

Відповідно до правил ст.ст.11,10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись в суд з позовом, про зменшення розміру аліментів, представник позивача послався на те, що після ухвалення судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3, суттєво змінилися обставини та матеріальне становище позивача. Останній не має постійного місця роботи та має нерегулярний дохід., а з 13.06.2014 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_8, яка ІНФОРМАЦІЯ_5 року народила дочку ОСОБА_9, у зв»язку з чим перебуває у декретній відпустці, не працює та знаходиться на повному утриманні позивача.

За даними свідоцтва про реєстрацію шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_8 13 червня 2014 року зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - «ОСОБА_5», а за даними свідоцтва про народження ОСОБА_9, яка народилася 28 червня 2014 року її батьками є - ОСОБА_2 та ОСОБА_10 (а.с.13,14).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 на ім.»я ОСОБА_5, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 року, наказом №02-к від 07.02.2014 року ОСОБА_5 звільнений з посади охоронця ПП «Кней» за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП Украни. Даних про зарахування позивача на роботу після звільнення, що мало місце 07.02.2014 року зазначена трудова книжка не містить (а.с.10-12).

За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд, враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення, а частиною 1 ст. 192 цього ж Кодексу визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, судовим рішенням від 04.06.2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 встановлено, що платник аліментів не мав постійного заробітку, а тому суд прийшов до висновку про стягнення з останнього аліментів у твердій грошовій сумі та у розмірі 1 000, 00 грн. щомісячно на кожну дитину, а також на утримання ОСОБА_3 по 500,00 грн. на час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Станом на час звернення ОСОБА_1, який діяв від імені та в інтересах, ОСОБА_2 до суду з позовом про зменшення розміру аліментів сімейний стан останнього змінився. Позивач є батьком дочки, яка за віком потребує стороннього догляду.

Проте, будучи присутнім у судовому засіданні, сам позивач вказав на те, що він перебуває на утриманні своєї дружини - ОСОБА_10, остання надає йому у користування транспортний засіб, сплачує орендну плату орендованого житлового приміщення, надає йому грошові кошти на утримання дітей на утримання яких він зобов»язаний сплачувати аліменти на виконання рішення суду. Уже за час перебування зазначеної справи в суді позивач придбавав мобільний телефон для дочки на утримання якої зобов»язаний сплачувати аліменти, вартість якого складала 2 000, 00 грн..

За правилами ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а ч. 1 ст. 61 цього Кодексу визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За заявленими позовними вимогами, предметом доказування є перебування на утриманні позивача непрацездатної дружини та ще однієї дочки ОСОБА_9, крім дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Між тим, у судовому засіданні сам позивач ствердив про зворотнє, що саме він перебуває на утриманні своєї дружини, яка також несе матеріальні затрати щодо забезпечення житловим приміщенням їх сім»ї та транспортним засобом, у тому числі приймає участь в утриманні його дітей на утримання яких він просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням суду від 04.06.2014 року.

Наразі, зазначені представником позивача підстави для зменшення розміру аліментів не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки спростовані самим позивачем, в інтересах якого заявлено позов.

Однак, відповідач у справі ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомила про те, що на час вирішення справи вона працює, а тому не бажає отримувати від позивача аліменти на своє утримання, просила звільнити останнього від такого обов»язку.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, а також те, що відповідач у судовому засіданні заявила про небажання отримувати аліменти на своє утримання від позивача, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині зменшення розміру аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на утримання дітей від шлюбу з ОСОБА_3, не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають, а вимоги щодо зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 підлягають задоволенню у спосіб визначений останньою, а саме - звільнення пестича С.С. від обов»язку сплати аліментів на її утримання, що були стягнуті рішенням суду до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182,184,192 СК України, ст.ст. 10, 11,60, 212,213-215,218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_2 від обов"язку сплати аліментів відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2014 року на користь ОСОБА_3 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьох років - до ІНФОРМАЦІЯ_4 року щомісяця.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Плахотнюк К.Г.