Справа № 567/336/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини звернулась ОСОБА_1 Зазначає, що перебувала з відповідачем в шлюбі і в шлюбі в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 мотивує свою заяву тим, що відповідач, отримуючи нерегулярний, мінливий заробіток, ухиляється від належного утримання свого сина.

Відповідач позов визнав частково, зазначає, що неспроможний сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, обґрунтовуючи це відсутністю роботи.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просить стягнути аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі по 600 грн. в місяць, оскільки відповідач належним чином не утримує свою дитину, хоча зобов`язаний це робити.

Зазначила, що з 2002 року по 2010 рік перебувала в шлюбі з відповідачем і вони мають сина ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Пояснила, що з 2010 року вони з відповідачем проживають окремо, їх син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Пояснила, що вона та син мають добрий стан здоров`я і вона роботи немає, а перебуває на обліку в службі зайнятості як безробітна де отримує допомогу по безробіттю в розмірі 544 грн. на місяць. Зазначила, що має іншу дитину трьохрічного віку, утриманням якої також займається.

Пояснила, що протягом часу їх роздільного проживання відповідач двічі на рік після її наполягання надає утримання на сина, яке полягає в купівлі йому одягу та інших предметів, на суму близько 500 грн. щоразу, що є недостатнім для утримання дитини.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та підтвердив обставини, викладені позивачкою, в частині перебування в шлюбі з позивачкою, його розірвання та наявності в них спільного сина. Підтвердив, що востаннє до грудня 2014 року був працевлаштований в ТзОВ "Острозький цукровий завод", а раніше працював на будівельних роботах, станції технічного обслуговування без офіційного працевлаштування та має нерегулярний заробіток. Пояснив, що на даний час не працевлаштований.

Пояснив, що займається утриманням свого сина, купуючи тричі на рік, а саме на Новий рік, Паску та до 1 вересня йому одяг та інші предмети і розмір такого утримання становить біля 500 грн. в літню пору та до 800 грн. в зимову пору. Доказів участі в утриманні сина на вказані суми надати не може, так як відповідні чеки не зберігав.

Зазначив, що на даний час немає можливості сплачувати в рахунок аліментів більше 150-200 грн. в місяць.

Пояснив, що себе утримує за рахунок підсобного господарства, має спеціальність зварювальника.

Пояснив, що має незадовільний стан здоров'я. Інвалідності немає.

Суд, вислухавши позивача та її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні з пояснень сторін, свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що сторони по справі мають малолітнього сина ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З пояснень сторін встановлено, що на даний час син сторін по справі проживає з позивачкою.

Відповідно до ст.. 180 СК України обов'язок утримувати дитину лежить на обох батьках.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні позивачкою визнано факт утримання відповідачем своєї дитини на суму 1000 грн. на рік, то зазначений факт не підлягає доказуванню.

Отже, розмір щомісячного утримання, який надається відповідачем на утримання дитини становить біля 83 грн.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" прожитковий мінімум для дітей у віці від 6 до 18 років встановлений в розмірі 1286 грн. на місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином на даний час мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 385 грн. 80 коп.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини, оскільки розмір аліментів, які він надає на утримання сина є значно меншим прожиткового мінімуму.

Оскільки відповідач, будучи батьком дитини на даний час свого сина належним чином не утримує, хоча зобов'язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

З пояснень учасників процесу встановлено, що відповідач має нерегулярні заробітки. Статтею 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі.

Запропонований позивачем до стягнення розмір аліментів на дитину є більшим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, суд вважає, що розмір стягнення аліментів в сумі 600 грн. на дитину буде надто обтяжливим для відповідача, який на даний час немає постійного місця роботи.

При вирішенні спору судом береться до уваги відсутність у відповідача інших утриманців, задовільний стан здоров'я дитини та позивачки. В судовому засіданні відповідач пояснив, що має незадовільний стан здоров'я, однак жодних доказів на підтвердження цього не надав та зазначив, що інвалідності не має та на диспансерному обліку в поліклініці не перебуває.

При вирішенні спору суд враховує те, що позивач та відповідач є працездатними, у позивача наявний інший утриманець та вона отримує допомогу по безробіттю.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідач немає інвалідності, по стану здоров`я має можливість працювати, а його позиція в судовому засіданні про те, що матеріальну допомогу на дитину він буде надавати по можливості не відповідає інтересам малолітньої дитини, а тому при вирішенні питання про стягнення аліментів суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі по 485 грн. щомісяця.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 02 квітня 2015 року, а тому за правилами ст.. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

На підставі ст.. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.. 10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 485 гривень щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.