АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22 -ц/791/383/15 Головуючий в І інстанції Смирнов Г.С.
Категорія: 5 Доповідач: Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 07 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Фурман Т.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

При секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Суворовської районної у м. Херсоні ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що на підставі договору дарування від 24.12.2004 року він є власником 11/32 частини домоволодіння АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 549,1 кв.м.

Посилаючись на те, що на вказаній земельній ділянці ним без відповідного дозволу був побудований будинок, який у технічній документації значиться під літ. "Д", права інших осіб при будівництві ним порушені не були, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок під літ. "Д", розташований в АДРЕСА_1, відповідно до ст. 376 ЦК України.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 липня 2007 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на те, що рішення суду винесено на підставі неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що самочинно збудоване позивачем нерухоме майно не порушує прав та інтересів співвласників домоволодіння, а тому відповідно до вимог ст. 376 ЦК України за ним може бути визнано право власності на цей об'єкт.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування від 24.12.2004 року ОСОБА_3 набув право власності на 11/32 частини домоволодіння, що розташовані в АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 549,1 кв.м. /а.с.18,19/.

На вказаній земельній ділянці, за відсутності дозволу на будівництво та належно затвердженої проектно-технічної документації, був побудований будинок, який у технічній документації значиться під літ. "Д" /а.с.13-16/.

Іншими співвласниками домоволодіння є ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, які згідно заяв від 23.06.2006 року, завірених головою квартального комітету, не заперечували проти вводу в експлуатацію житлового будинку /а.с.12,20-24/.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що предметом позову є визнання права власності на нерухоме майно з підстав передбачених 376 ЦК України.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ із своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 18 Закону України "Про основи містобудування" встановлено, що будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад.

Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація об'єктів, не прийнятих у встановленому законодавством порядку, забороняється.

Також ст. 4 Закону України „Про архітектурну діяльність" передбачено введення в експлуатацію спорудженого (реконструйованого) об'єкта.

Загальні засади здійснення будівництва об'єктів нерухомості визначено в ст.375 ЦК України, яка встановлює право на зведення об'єктів нерухомості лише після виникнення у особи права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку передбаченому законодавством для цих цілей та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Право власника на забудову, як зазначено у ч. 3 ст. 375 ЦК України, здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил.

Відповідно до частин 1,2,3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мити, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Також обов'язковою умовою визнання за рішенням суду права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є не порушення права інших осіб, як зазначено у ч.5 ст. 376 ЦК України.

Як на час подачі позову, так і на час ухвалення судового рішення позивач не довів і належними доказами не підтвердив, що йому в порядку, передбаченому Законом України „Про основи містобудування", видавався дозвіл на виконання будівельних робіт, що спірний об'єкт нерухомості зданий ним в експлуатацію і проведена його державна реєстрація, а проведене ним самочинне будівництво здійснено з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, без відхилення від проекту, яке б суперечило суспільним інтересам, без порушення прав інших осіб.

Крім того, позивачем не доведено той факт, що він є власником (користувачем) земельної ділянки на якій побудований спірний будинок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Проте із матеріалів справи вбачається, що порушене позивачем у суді питання не було предметом розгляду компетентного державного органу (чи органу місцевого самоврядування), рішення якого чи його відсутність давали б підставу вважати про наявність спору про право.

Враховуючи наведені вище обставини справи та вимоги цивільного законодавства, які регулюють спірні правовідносини на час їх виникнення, колегія суддів приходить до висновку, що передбачені ст.ст. 375, 376 ЦК України умови та підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно відсутні, а тому рішення суду як незаконне та необґрунтоване підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12 липня 2007 року скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Суворовської районної у м. Херсоні ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: