Справа №591/5570/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/452/15 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк"

про стягнення коштів, інфляційних та комісійних витрат, моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

29 липня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом та уточнивши його під час розгляду справи посилався на наступні обставини.

17.02.2014 р. між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 748253/2014, відповідно до якого він передав банку на депозитний рахунок 41 000 грн. під 25 % річних.

Після закінчення строку дії договору позивач уклав з відповідачем новий договір від 19.05.2014 р. № 7494810/2014 на суму 20 000 грн. на тих же умовах, строком до 19 липня 2014 року. При цьому сума 20000 грн., внесена за новим депозитним договором, була перерахована банком з рахунку, відкритого за попереднім депозитним договором від 17.02.2014 р., а залишок в сумі 21 000 грн. - на вимогу позивача був повернутий не одразу, як це передбачено договором, а частинами, шляхом переведення даної суми на картковий рахунок позивача та зняття через мережу банкоматів „Атмосфера" з комісією 0,5 %, які склали 105 грн.

В подальшому депозитні кошти в сумі 20 000 грн. позивач також не зміг отримати в строк, визначений договором, а знімав їх з карткового рахунку частинами, відповідно до встановлених обмежень - по 1 000 грн. на видачу готівки за 20 разів. При цьому з його депозитних коштів банком була утримана комісія 0,5% в сумі 100 грн., що не передбачено договором.

Позивач посилався на те, що оскільки банк не виконав свої зобов'язання в повному обсязі та не повернув у встановлений договором строк всю суму вкладу, безпідставно утримавши з цих коштів в якості комісії 205 гривень, не нарахувавши передбачені договорами відсотки за користування коштами до дати остаточного розрахунку по депозиту, просив стягнути з відповідача :

- за договором №748253/2014 від 17 лютого 2014 року інфляційні за весь час прострочення в розмірі 324 грн. 73 коп., а також 25 % річних від простроченої суми внеску в розмірі 236 грн. 71 коп. в розрахунку за кожен день прострочення ;

- комісію 0,5%, сплачену ним при вимушеному знятті коштів за договором №748253/2014 від 17 лютого 2014 року через картковий рахунок, а саме суму 105 грн. 00 коп. ;

- за договором №794810/2014 від 19 травня 2014 року інфляційні за весь час прострочення в розмірі 379 грн. 26 коп., а також 25 % річних від простроченої суми внеску в розмірі 693 грн. 32 коп. в розрахунку за кожен день прострочення ;

- комісію 0,5%, сплачену ним при вимушеному знятті коштів за договором №794810/2014 від 19 травня 2014 року через картковий рахунок, а саме суму 100 грн. ;

- 304 грн. 50 коп. - в рахунок відшкодування моральної шкоди ( ас. 5, 50) .

Заочним рішенням суду від 28 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором банківського вкладу № 748253/2014 від 17 лютого 2014 року у сумі 666,44 грн., за договором банківського вкладу № 7494810/2014 від 19 травня 2014 року 1172,58 грн., всього 1839,02 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 грудня 2014 року заява ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний банк" про перегляд заочного рішення залишена без задоволення ( ас. 118).

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, при цьому виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

17 лютого 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ "ВіЕйБі Банк" був укладений договір банківського вкладу "З любов'ю VAB! "Квартальний" № 748253/2014, відповідно до умов якого позивач передав банку на депозитний рахунок 41000 грн. під 25 % річних, з кінцевим строком повернення вкладу 17 березня 2015 року ( ас. 6).

В цей же день 17 лютого 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ "ВіЕйБі Банк" було укладено договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк відкрив на ім'я вкладника іменний вкладний рахунок № НОМЕР_1. Дата вимоги вкладником вкладу на вимогу - на першу вимогу вкладника (а.с.7).

Відповідно до п. 1.2 договору № 748253/2014 Банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу "Для виплат" НОМЕР_2, код банку 380537, надалі - рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів банк перераховує на рахунок.

Відповідно до п. 1.6 договору № 748253/2014 при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом нараховуються/перераховуються у повному обсязі згідно договору за кожні повні 3 місяці вкладу, за кожний неповний 3 місячний строк дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені на Інтернет-сайті банку - www.vab.ua. Умови дострокового повернення вкладу зазначені в правилах, окрім випадків звернення клієнта до банку в усній формі в перший день після кожного три місячного періоду. В цих запитах повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в перший день після закінчення кожного три місячного періоду дії вкладу.

Після закінчення першого тримісячного строку дії договору № 748253/2014, тобто 19 травня 2014 року, ОСОБА_5 усно звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу. Позивач посилався на те, що за пропозицією Банку він перерахував в цей же день частину коштів в сумі 20000 грн., які перед цим знаходились на депозиті за договором від 17 лютого 2014 року, - на рахунок № НОМЕР_3, підписавши новий депозитний договір №794810/2014 від 19 травня 2014 року (а.с.9).

Крім того, 19 травня 2014 року позивач уклав з відповідачем договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_5 (а.с.12). З пояснень ОСОБА_5 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що на відкритий на його ім'я вищеназваний поточний рахунок № НОМЕР_4 були перераховані належні йому кошти, які перед цим знаходились на депозиті за договором № 748253/2014 від 17 лютого 2014 року - в сумі 21842,70 грн.

20 травня 2014 року позивач звернувся до ПАТ "ВіЕйБі Банк" з вимогою повернути належні йому кошти в розмірі 21842,70 грн. (а.с.10).

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_5 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що за допомогою платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_5 сума у розмірі 21842,70 грн. була виплачена позивачу на протязі місяця, а саме, в період травня - червня 2014 року.

Після цього 21 липня 2014 року ОСОБА_5 звернувся в усній формі до Банку про повернення депозиту в сумі 20000 грн. за договором №794810/2014 від 19.05.2014 р.

ОСОБА_5 посилався на те, що Банк відмовив йому у видачі 20 000 грн. за договором №794810/2014, а також відмовив у їх перерахуванні на картковий рахунок. На будь-які його усні звернення представники Банку не надали йому інформації щодо способу повернення названих коштів.

Проте з пояснень ОСОБА_5 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та виписки з його поточного рахунку № НОМЕР_5 вбачається, що на протязі періоду 19.08.2014 р. - 24.09.2014 р. за заявою позивача Банк перерахував на відкритий 19 травня 2014 року на його ім'я поточний рахунок № НОМЕР_5 20 000 грн. ( 20 разів по 1000 грн.), які позивач одразу ж отримував за допомогою платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_5.

З матеріалів справи також вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 "Про віднесення ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 лютого 2015 року № 35 продовжено термін повноважень Тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" по 20 березня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 20015 року № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 205 грн., яка складається з 100 грн. та 105 грн. комісійних, утриманих з депозитних коштів позивача при знятті готівки в банкоматах, що не було передбачено договірними зобов'язаннями між сторонами при укладені депозитних договорів. Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність стягнення з Банку невиплачених 25% річних за двома депозитними договорами - відповідно 236,71 грн. та 693,32 грн., а також інфляційні витрати в сумі відповідно 324,73 грн. та 379,50 грн.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах та належної правової оцінки зібраних у справі доказів. Постановлене у справі рішення в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Як на підставу для задоволення позову ОСОБА_5 посилався на те, що належні йому кошти в сумі 41000 грн. були йому виплачені несвоєчасно, тобто не за першою його вимогою. За таких обставин він вважав, що Банк має сплатити йому :

- суми знецінення належних йому коштів з часу його першої вимоги про їх виплату до їх фактичної виплати ( інфляційні);

- 25 % річних (цей відсоток річних був передбачений укладеними сторонами депозитними договорами) за період з часу першої вимоги позивача про повернення належних йому коштів до їх фактичної виплати ;

- витрати позивача 100 грн. + 105 грн., які він поніс у зв'язку зі зняттям належних йому коштів за допомогою платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_5 ( 0,5 % комісії).

Проте колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення названих позовних вимог відсутні. При цьому виходить з наступного.

Банк - це юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії Національного банку України здійснювати у сукупності такі операції: залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07 грудня 2000 року N 2121).

Відносини між банком та клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, укладеними між клієнтом та банком.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК).

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 17 лютого 2014 року на підставі укладеного сторонами договору позивач вніс на депозитний рахунок 41000 грн.

Через три місяці, тобто 19 травня 2014 року, з вищеназваного депозитного рахунку :

- частина коштів (21000 грн. депозиту + нараховані по депозиту відсотки 842,70 грн.) за заявою позивача була перерахована на рахунок № НОМЕР_5, відкритий на підставі укладеного сторонами договору про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_5 від 19 травня 2014 року;

- а інша частина коштів у сумі 20000 грн. спочатку були перераховані на підставі п.1.2 депозитного договору № 748253/2014 від 17.02.2014 р. на рахунок, відкритий за договором банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № НОМЕР_1 від 17.02.2014 р., а потім за заявою позивача були внесені на депозит на підставі укладеного сторонами договору №794810/2014 від 19 травня 2014 року.

В послідуючому на протязі місяця позивач отримав з рахунку № НОМЕР_5 належні йому кошти в сумі 21842,70 грн. за допомогою платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_5, а потім за допомогою цієї ж платіжної картки № НОМЕР_5 отримав належні йому 20 000 грн., які поступово перераховувались йому на цю платіжну картку за його заявами окремими сумами по 1000 грн. після розірвання сторонами депозитного договору №794810/2014 від 19 травня 2014 року.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що взаємовідносини сторін щодо розміщення 41000 грн. на депозит, а також порядок виплати позивачу названої суми (з нарахованими відсотками) були врегульовані укладеними сторонами договорами. Перерахування належних позивачу коштів з одного рахунку на інший здійснювалися або на підставі укладених сторонами договорів, або за заявою позивача.

Приймаючи до уваги наведене колегія суддів не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних сум, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про прострочення Банком виконання грошових зобов'язань. Вбачається, що Банк виплачував належні позивачу кошти на підставі укладених сторонами договорів, або на підставі відповідних заяв самого позивача.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення 25 % річних за той період часу, коли кошти позивача знаходились на рахунках, відкритих на його ім'я у ПАТ "ВіЕйБі Банк", але за межами дії депозитних договорів. Встановлено, що під час дії депозитних договорів названі відсотки нараховувались. Після закінчення депозитних договорів кошти позивача за його згодою перераховувались на інші рахунки, відкриті за укладеними сторонами договорами, які не передбачали нарахування таких відсотків :

1. на рахунок, відкритий за договором банківського вкладу на вимогу "Для виплат" № НОМЕР_1 від 17.02.2014 р. (ас.7), та

2. на рахунок, відкритий за договором про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_5 від 19.05.2014 р. (ас.12) .

Відсутні підстави і для стягнення на користь позивача 100 грн. + 105 грн. Встановлено, що названі суми складаються із сум 0,5 % комісії, які утримувались Банком під час виплати позивачу належних йому коштів за допомогою платіжної картки. Під час розгляду справи позивач сам не заперечував, що сплата 0,5 % комісії була передбачена укладеним сторонами договором про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_5 (а.с.12).

Слід зазначити, що підписуючи Договір банківського вкладу на вимогу "Для виплат" від 17.02.2014 р., на який згідно п. 2.1. депозитного договору був повернутий вклад та відсотки за користування грошовими коштами, а також підписуючи Договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № НОМЕР_5 від 19.05.2014 р. позивач погодився з тим, що відкриття та обслуговування його поточних рахунків буде здійснюватися в порядку та на умовах, встановлених вказаними Договорами та Правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Таким чином, за умови, що позивач не оспорив законність укладених ним з Банком договорів, якими передбачались порядок, умови та строки отримання належних йому коштів (в теперішній час названі договори є чинними), колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову.

Доводи позивача про те, що ці договори були укладені ним вимушено, виходять за межі заявленого у справі позову, а тому відповідно до ч.1 ст. 11 та ч.1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів позбавлена можливості перевірити їх обґрунтованість.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 2, 3, 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2014 року в частині задоволених позовних вимог та в частині стягнення судового збору скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів як інфляційних, 0,5 % комісії та 25 % річних від прострочених виплат у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -