Справа № 159/639/15-ц
Провадження № 2/159/352/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 16 квітня 2015 року

Ковельський міськрасуд Волинської обл.,

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до підприємства теплових мереж "Ковельтепло", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання угоди недійсною,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що вона являлась власником АДРЕСА_1, що стверджує договором дарування від 22.03.13 р. З початку 2007 р. квартира була законно відключена від мережі централізованого теплопостачання і облаштована автономною системою опалення і підігріву води. Одночасно з цим було відключено прилади опалення сходової клітки під"їзду і підключені до автономних систем опалення мешканців квартир. Вона повністю перестала користуватись послугами відповідача і в частині опалення квартири, і в частині опалення місця загального користування (сходової клітки під"їзду будинку). З початку опалювального сезону 2007 - 2008 р. р. споживачем послуг відповідача вона не є. Незважаючи на це, відповідач в опалювальні періоди щомісячно виставляє їй рахунки до оплати втрат тепла. Як пояснили їй її працівники, від неї вимагається оплата не за централізоване опалення місць загального користування, а за те, що розподільчі трубопроводи, прокладені у підвалі будинку, втрачають частину теплової енергії, що подається для опалення інших квартир, не облаштованих автономними системами теплозабезпечення. Вважаючи такі вимоги нерозумними, вона не оплачувала рахунків відповідача, що стало підставою для звернення останнього до суду в порядку наказного провадження. За судовим наказом від 27.11.14 р. Ковельського мськрайсуду у справі № 159/684/14- ц провадження № 2 - н/159/1 448/14 стягнуто з її чоловіка - третьої особи у роозглядуваній справі - ОСОБА_3, який не є власником (співвласником) квартири, заборгованості по оплаті послуг в сумі 126 грн. 10 коп. на користь ПТМ "Ковельтепло". Додатком до вищевказаної заяви є копія угоди НОМЕР_1 про відпуск теплової енергії від 12.09.07 р., що ніби - то укладена між відповідачем та нею. Оспорювану угоду вона не підписувала, про її існування дізналась при ознайомленні з матеріалами вищевказаного наказного провадження. Зазначає, що оспорювана угода не відповідає вимогам ч. 1 ст. 26 Закону України "Про житлово - комунальні послуги", так як у ній відсутні майже всі - 16 з 18 - ти обов"язкових істотних умов. Вона містить лише найменування сторін та дату укладення. Предметом угоди є абсурд - втрата тепла існуючими трубопроводами системи централізованого опалення в приміщенні та на сходовій клітці". Їй не зрозуміло, що значить додатково оплата, коли вона не є споживачем послуг відповідача; які послуги бере на себе відповідач як сторона угоди. Послуга втрати тепла не передбачена законодавством, має нульову споживчу вартість, ніким не замовлялась не отримується, не надається. Вона не є споживачем неіснуючої послуги. Зазначає, що технологічні втрати тепла усіма розподільчими трубопроводами закладаються у собівартість одиниці теплової енергії і оплачуються споживачами під час оплати послуги з централізованого опалення, а не окремо від неї сторонніми особами. Оспорювана угода є безпредметною, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 26 Закону України "Про житлово - комунальні послуги", її волевиявлення на укладення оспорюваної угоди не було. Реальне настання правових наслідків за оспорюваною угодою для відповідача є зобов"язання втрачати тепло, що не є реальними правовими наслідками. Її підпис в оспорюваній угоді підроблений невідомою особою. Просить позов задовольнити та визнати оспорювану угоду недійсною з 12.09.07 р., стягнути з відповідача судові витрати у справі.

За ухвалою суду від 23.02.15 р. до участі у справі було залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

За ухвалою суду від 05.03.15 р. явку позивача визнано обов"язковою.

Однак, позивач в судове засідання не з"явилась. Неодноразово в судові засідання позивач не з"являлась і попередньо. Попередньо позивач подала до суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності; зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Представники відповідача в судове засідання 16.04.15 р. не з"явились, хоча відповідач належно оповіщений. Причин неявки своїх представників відповідач суду не повідомив. Попередньо в судовому засіданні представник відповідача - Кобук О.М. - позову не визнала, суду пояснила, що позивач знала про існування оспорюваної угоди; періодично проводила оплату послуг відповідача. У оспорюваній угоді вказано відомості про паспорт позивача та номер її телефону, що позивач надала відповідачеві особисто. Про зміну власника квартири у 2013 р. відповідача повідомлено не було. Позивач вказує, що вона проживає у тій же квартирі. 27.01.09 р. оспорювана угода була переукладена з чоловіком позивача - ОСОБА_5 - і у розрахунковому листі вказано його. Оспорювана угода не породжує цивільних прав та обов"язків з моменту її переукладення. Просила у позові відмовити.

Попередньо в судовому засіданні представник відповідача - Ткачук А.А. - позову також не визнала, суду пояснила, що підстав для визнання оспорюваної угоди недійсною немає. Є робочий проект на опалення місць загального користування, що не оспорений. Відповідач правомірно нараховує плату. Позивач знала про існування оспорюваної угоди, так як періодично згідно з нею проводилась оплата місць загального користування з часу відключення квартири - з 2007 р. по 2012 р.. 27.01.09 р. оспорювана угода була переукладена з чоловіком позивача - ОСОБА_5 і проводиться нарахування за новою угодою. Тому вважає, що оспорювана угода не породжує цивільних прав та обов"язків з моменту її переукладення. Термін звернення з розглядуваним позовом збіг. Позивач оплачувала рахунки до жовтня 2012 р., фактично проживає у вищезазначеній квартирі. Чоловік позивача виступав замовником виготовлення проекту від імені мешканців вказаного вище під"їзду і міг сам підписати оспорювану угоду. Через квартиру позивача транзитні труби відповідача не проходять. Опалювальні прилади у підвалі будинку, де знаходиться квартира позивача, відсутні, на сходинковій клітці - наявні, але не підключені до системи опалення; є засіб обліку теплової енергії по будинку. Платежі нараховано на підставі проекту, виготовленого "Науково - дослідним та проектно - вишукувальним інститутом "НДІпроектреконструкція" на замовлення мешканців, у т. ч., квартири позивача. Хто був власником квартири позивача на дату укладення оспорюваної угоди, відповідачеві не відомо, але квартира опалювалась централізовано. Після 2007 р. відповідачем 27.01.09 р. було укладено угоду з чоловіком позивача як членом сім"ї позивача чи співвласником квартири. Останній же займався і питаннями, пов"язаними з переобладнанням цілого під"їзду. Про зміну власника квартири у 2013 р. відповідачеві до отримання копії позову у розглядуваній справі також відомо не було. У оспорюваній угоді є паспортні дані позивача, що свідчить про те, що угода укладена або із самою позивачем, або за її паспортом, наданим її чоловіком. Відповідач, не дивлячись на наявність оспорюваної угоди, звертався до суду із заявою про видачу судового наказу у 2014 р. про стягнення боргу не з позивача, а з чоловіка останньої, так як з 27.01.09 р. особовий рахунок було переоформлено з позивача на її чоловіка. Вважає позов безпідставним. Просила у позові відмовити.

Відповідачем попередньо також подано письмове заперечення проти позову, мотивоване тим, що за рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. від 12.04.07 р. "Про надання дозволу на виконання проектно - вишукувальних робіт на переобладнання системи опалення", було дозволено мешканцям, у т. ч., квартири позивача виконати проектно - вишукувальні роботи на переобладнання централізованої системи опалення у квартирі з метою встановлення у ній індивідуальної (автономної) системи опалення. Було зобов"язано виготовити необхідну проектну техдокументацію і погодити в управлінні містобудування та архітектури. 28.03.07 р. третій особі - ОСОБА_3 - чоловікові позивача та мешканцю її квартири як представникові мешканців під"їзду № 4 АДРЕСА_1., за заявою позивача, адресованою йому, було видано техумови № 16 на відключення від централізованого опалення квартири у зв"язку з облаштуванням індивідуального опалення (далі - техумови). Відповідно до техумов проектом відключення було передбачено реконструкцію існуючої внутрішньо будинкової системи опалення в межах під"їзду № 4, теплоізоляцію приміщень, у яких проектується індивідуальне опалення, від суміжних приміщень; розрахунок втрат теплової енергії від нагрівальних приладів і трубопроводів приміщень загального користування, розподільчих трубопроводів системи опалення будинку та їх розподіл між квартирами під"їзду; укладення з ним договору на оплату втрат теплової енергії від транзитних стояків та трубопроводів і за використання теплової енергії приміщеннями загального користування. На замовлення третьої особи у справі - ОСОБА_3 - і за заявою останнього було виконано Науково - дослідним та проектно - вишукувальним інститутом "НДІпроектреконструкція "Волинський філіал робочий проект на визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування під"їзду, і, зокрема, кв. № 58, що погоджений з ним 27.08.07 р.. Споживачі, у яких встановлено індивідуальне опалення, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.06 р. № 630, повинні брати участь у витратах на централізоване опалення місць загального користування будинку. Розмір платежів визначений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування наказом Мінбуду від 31.10.06 р. № 359, що зареєстрована у МЮ України 27.11.06 р. № 1 237/1 311. Будинок, у якому знаходиться квартира позивача - це ЖБК "Берізка". Законом України "Про житлово - комунальні послуги", Законом України "Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку", визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, а тому при відключенні від центрального опалення, згідно з п. 2.4.1 Наказу Мінбудархітектури та житлово - комунального господарства України "Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання", передбачено разом з проектом індивідуального (автономного) теплопостачання надаються, зокрема, проектні рішення щодо опалення місць загального користування у будинку. 12.09.07 р. складено акт обстеження теплоізоляції транзитних стояків централізованого опалення, у т.ч., квартири позивача та опалювальних приладів сходової клітки під"їзду за підписами його та мешканців квартир представників; укладено з вказаними мешканцями квартир, у т. ч., і з позивачем, відповідні угоди на відпуск теплової енергії за робочим проектом - ізольованими розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними у підвалі, 0,031 Гкал/міс. протягом опалювального періоду. У оспорюваній угоді зазначені дані паспорта позивача. 27.01.09 р. оспорювана угода була переукладена з чоловіком позивача - третьою особою у справі - ОСОБА_5 - договір № 3/649 на оплату додаткових втрат теплової енергії згідно з проектом на індивідуальне опалення - 0,031 Гкал/міс. протягом опалювального періоду. У розрахунковому листі та рахунках на оплату кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування вказано третю особу у справі - ОСОБА_3, особовий рахунок НОМЕР_1, договір № 3/649 від 27.01.09 р.. Оспорювана угода не породжує цивільних правовідносин з моменту укладення договору від 27.01.09 р. і не може бути предметом розгляду у справі. Вважає, що суд має застосувати строк позовної давності, так як позивач знала про існування оспорюваної угоди, згідно з якою проводилась оплата послуг, зокрема, у грудні 2008 р. в сумі 44 грн. 99 коп. за період з жовтня 2007 р. по листопад 2008 р.. Позивач вводить суд оману, зазначаючи, що вона з початку опалювального сезону 2007 - 2008 р. р. не являлась споживачем його послуг, так як квартира відключена від мережі ЦО, однак, проводила оплату нарахованих платежів. Позивач оплачувала рахунки до жовтня 2012 р., а тому знала про існування угоди № 3/649 і обов"язок оплати вказаних послуг. До суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості він звертався до третьої особи у справі - ОСОБА_3. Він про існування договору про дарування квартири від 22.03.13 р. третій особі у справі - ОСОБА_2 дізнався лише після отримання копії позовної заяви з додатками у розглядуваній справі. Позивач проживає у вищезазначеній квартирі, свідомо ухиляється від сплати платежів. Його вимога щодо укладення договору є правомірною. Вважає, що посилання позивача на ту обставину, що вона оспорюваний договір не підписувала, про його існування дізналась при ознайомленні з матеріалами наказного провадження, є безпідставними. На момент вчинення оспорюваного правочину позивач була власницею квартири. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та пропуском строку позовної давності.

Третя особа у справі - ОСОБА_3 - в судове засідання 16.04.15 р. також не з"явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив. Попередньо в судовому засіданні суду пояснив, що вважає позовні вимоги позивача підставними. Відповідач безпідставно пропонує оспорювану угоду, що підлягала щорічному переукладенню. Відповідач обманює мешканців, так як в дійсності, жодних послуг не надає. Відповідач раніше щорічно давав заключення про постачання тепла, а нині вважає, що оспорювана угода є безстроковою. Відповідач не постачає тепла. Позивач оспорювану угоду не підписувала і хто її підписав, йому не відомо. З 2012 р. рахунки надійшли на ім"я його сина. До 2012 р. він проводив оплату втрат тепла. Транзитні трубопроводи через квартиру не проходять. Він у квартирі проживає з 1991 р. по даний час з позивачем і сином, одного із їх синів не стало у 2001 р.. Він з позивачем стали власниками квартири з 1998 р.. З 2012 р. власником квартири є син - третя особа у справі - ОСОБА_2. У 2012 р. квартиру позивач з його згоди подарувала синові третій особі у справі - ОСОБА_2 - як спільну сумісну власність подружжя.

Третя особа у справі - ОСОБА_2 - в судове засідання не з"явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з"явились.

Суд, заслухавши пояснення представників відповідача, третьої особи, показання свідків, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають до задоволення.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Так, свідок ОСОБА_7 суду показав, що він проживає по сусідству з позивачем - у кв. № 59. Йому відомо, що оспорювана угода була укладена між відповідачем у справі та третьою особою у справі - ОСОБА_5 з приводу батарей: що чоловік позивача повинен сплачувати за трубу, а батарей опалення на сходинковій клітці - немає. Дата укладення оспорюваної угоди йому не відома, про її існування йому повідомила третя особа у справі - ОСОБА_3 - чоловік позивача - ще у 2007 р.. Чоловік позивача сам їздив до відповідача для укладення оспорюваної угоди з усіма техдокументами як представник усіх мешканців 10 - ти квартир під"їзду, як і у всі інші організації та установи.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що у їх під"їзді та підвалі її будинку батарей немає, а тому немає обов"язку по оплаті грошей. Про обставини підписання оспорюваної угоди ї сусідкою - позивачем у справі - та її дату їй не нічого не відомо. Лише сама позивач колись повідомляла її, що оспорюваної угоди вона не підписувала.

Копією матеріалів т. 1 "Пояснювальна записка. Креслення.". робочого проекту на визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування під"їзду № 4 ж/б АДРЕСА_1, виконаного Волинською філією Науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту "НДІпроектреконструкція" у 2007 р. на замовлення третьої особи у справі - ОСОБА_3, стверджується та обставина, що 09.08.07 р. було зроблено замовлення на виконання проекту стосовно, у т. ч., квартири № 58, у якій проживає позивач. Техумовами № 16 на переобладнання централізованої системи опалення та гарячого водопостачання у зв"язку з влаштуванням індивідуального опалення у під"їзді № 4 на АДРЕСА_1, було визначено передбачити поквартирний розрахунок втрат теплової енергії від транзитних стояків та трубопроводів, що проходять через, у т. ч. кв. № 58, де проживає позивач. Розрахунком на визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування житлового будинку було проведено відповідні обчислення і визначено розмір плати по кв. № 58, зокрема, по витратах теплової енергії ізольованими та неізольованими розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними у підвалі.

Вищезазначеним доказом стверджується та обставина, що у 2007 р. позивачем реалізовувались плани по фактичному від"єднанню та документальному оформленню такого - її квартири від централізованої системи опалення. Замовником такої техдокументації був чоловік позивача - третя особа у справі - ОСОБА_3. Проектом передбачалось покладення на споживачів обов"язку по оплаті втрат відповідача по тепловій енергії.

Відповідно до копії оспорюваної угоди № 3/649 на відпуск теплової енергії від 12.09.07 р., вона укладена між відповідачем як теплопостачальною організацією та позивачем як споживачем стосовно втрат тепла існуючими трубопроводами системи центрального опалення у приміщенні та на сходинковій клітці в зимовий період згідно з вищезазначеним проектом. Угоду скріплено підписами її сторін та печаткою відповідача. В угоді зазначено відомості про паспорт позивача.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Та обставина, що позивач не ставила свого підпису у оспорюваній угоді, могла бути доведена суду, зокрема, як показаннями свідків, так і висновком почеркознавчої експертизи. Однак, вищезазначені свідки не ствердили в суді переконливо того, що оспорювану угоду позивач не підписувала, чи того, що їм достеменно відомо, що оспорювану угоду замість позивача безпідставно підписала інша конкретна особа. Так, свідок ОСОБА_7 показав суду, що оспорювана угода була укладена між відповідачем та чоловіком позивача, однак, це йому повідомив сам чоловік позивача, який є зацікавленою особою і, крім того, в суді пояснював, що він свого підпису в оспорюваній угоді не ставив. А тому такі показання свідка ОСОБА_7 суд до уваги прийняти не може та враховує, що свідок не був очевидцем обставин підписання оспорюваної угоди, інформацію про обставини укладення оспорюваної угоди отримав від чоловіка позивача.

Призначення ж почеркознавчої експертизи, з процесуальної точки зору, виявилось неможливим через відсутність такого клопотання з боку сторін; неявки, зокрема, в судове засідання позивача, не дивлячись на те, що її явка була визнана судом обов"язковою.

Інші доводи позивача, наведені у позовній заяві, що стосуються умов оспорюваної угоди, не свідчать про її недійсність. Так, ті техумови, що покладені в основу оспорюваної угоди, позивачем не оскаржені.

Крім того, суд враховує, що за станом на жовтень 2007 р. особовий рахунок по квартирі відповідачем вівся на ім"я позивача та проплати відповідно до умов оспорюваної угоди здійснювались позивачем, що стверджується копією особового рахунку. У подальшому, відповідно до копії договору № 3/649 на оплату додаткових витрат теплової енергії згідно проекту на індивідуальне опалення від 27.01.09 р., договір був укладений між відповідачем як теплопостачальною організацією та третьою особою у справі - ОСОБА_5 як споживачем стосовно оплати втрат теплової енергії від транзитних стояків у квартирі згідно тих же техумов. У 2010 - 2012 р. р. рахунки по оплаті за угодою від 2009 р. відповідачем надавались також на ім"я третьої особи у справі - ОСОБА_3.

За станом на січень 2012 р. особовий рахунок по квартирі відповідачем вівся на ім"я третьої особи у справі - ОСОБА_3, та проплати відповідно до умов угоди від 2009 р., здійснювались третьою особою у справі - ОСОБА_5, що стверджується копією особового рахунку.

Та обставина, що з 22.03.13 р. власником квартири АДРЕСА_1. є третя особа у справі - ОСОБА_2, стверджується копією договору дарування квартири позивачем за згоди третьої особи у справі - ОСОБА_3.

Як пояснила суду третя особа - ОСОБА_3 - квартира, що була відчуджена третій особі - ОСОБА_2- належала позивачеві та йому як спільна сумісна власність подружжя - кооперативна квартира.

Як слідує з копії судового наказу Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 27.11.14 р. у справі № 159/6 841/14 - ц провадження № 2 - н/159/1 448/14; копії заяви від 12.11.14 р. ПТМ "Ковельтепло" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по оплаті послуг в сумі 126 грн. 10 коп., вказаний наказ, виданий за вищезазначеною заявою, законної сили не набрав і доказом в порядку ст. 61 ЦПК України виступати не може.

За змістом ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Для чинності правочину, згідно із змістом ст. 203 ЦК України, серед інших, є вимога, за якою волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як декларовано ст. ст. 204, 205, ч. 2 ст. 207, ст. 208 ЦК України, правочин може, а правочин між між фізичною та юридичною особою, повинен бути вчинений у письмовій формі, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу і вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Стосовно таких право чинів діє принцип презумпції правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, судом встановлено, що як позивач, так і її чоловік - третя особа у справі - ОСОБА_3 - за станом на 2007 р. і по даний час проживають у вищезазначеній квартирі. Квартира як спільна сумісна власність позивача та її чоловіка - третьої особи у справі - ОСОБА_3 - у 2013 р. відчуджена ними обома третій особі у справі - ОСОБА_2. У 2007 р. чоловік позивача як і її, серед інших мешанців будинку, представник; робив замовлення та займався питаннями, пов"язаними з виготовленням робочого проекту на визначення кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування під"їзду № 4 ж/б АДРЕСА_1 Волинській філії Науково - дослідного та проектно - вишукувального інституту "НДІпроектреконструкція" у 2007 р., у т. ч., що стосувалось і квартири № 58. Оспорювана угода датована числом, що настало після виготовлення вищевказаного проекту та техумов, і її зміст відповідав останнім. Відповідачем у 2009 р. було укладено угоду аналогічного з оспорюваною змісту з чоловіком позивача - третьою особою у справі - ОСОБА_5, і така чинна на даний час. Тривалий проміжок часу після дати оспорюваної угоди, позивач, на ім"я якої було відкрито особовий рахунок у відповідача, здійснювала проплати у відповідності до умов оспорюваної угоди. Переконливих доказів того, що оспорювана угода підписана не нею, позивач суду не надала.

Як зазначено у ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Однак, підстав для визнання оспорюваної угоди недійсною, судом не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позивачем своїх вимог в суді.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 202 - 205, ч. 2 ст. 207, 208, 215 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської обл. у слідуючому порядку: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми при його проголошенні - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:І. М. Логвинюк