АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/4003/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Леонтюк Л.К.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Волкова В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Мартіні Україна» про захист трудових прав, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про:

- визнання незаконним та скасування повідомлення від 23 квітня 2014 року;

- визнання незаконним та скасування наказу №46/к від 23 вересня 2014 року про застосування догани;

- визнання незаконним та скасування наказу №23/к від 23 червня 2014 року;

- визнання незаконним та скасування наказу від 24 жовтня 2014 року про звільнення;

- відновлення правового стану працівника згідно умов трудового договору.

Позовні вимоги в частині оспорювання повідомлення від 23 квітня 2014 року, наказу №23/к від 23 червня 2014 року та наказу від 24 жовтня 2014 року обґрунтовує наступним.

З червня 2005 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ТОВ «Мастер Мартіні Україна», а з 01 березня 2008 року працював на посаді начальника відділу логістики.

23 квітня 2014 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну істотних умов праці з 24 червня 2014 року шляхом зменшення тривалості робочого часу з восьми годин на день до двох годин.

Відповідно до наказу №23/к від 23 червня 2014 року у зв»язку із зміною в організації виробництва, з метою підвищення продуктивності праці, зменшенням фактичної занятості працівника ОСОБА_1 з 24 червня 2014 року встановлено режим неповного робочого дня - 2 години на день, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до наказу №48/к від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з 24 жовтня 2014 року у зв»язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП України.

Позивач не згоден із зазначеними у повідомленні запланованими змінами в умовах праці, оскільки для такого не було причин, так само як і фактичних змін, у зв»язку із чим вважає повідомлення про зміну істотних умов праці, наказ про встановлення режиму неповного робочого дня та наказ про звільнення незаконними.

Позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу №46/к від 23 вересня 2014 року про застосування догани обґрунтовує наступним.

09 вересня 2014 року Київською митницею Міністерства доходів і зборів України відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил, постановою Державної митної служби України від 23 вересня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення. Провадження у справі про порушення митних правил стосується господарської діяльності ТОВ «Мастер Мартіні Україна».

Відповідно до наказу №46/к від 23 вересня 2014 року у зв»язку із порушенням ОСОБА_1 своїх трудових обов»язків, невиконання прямих вказівок генерального директора, не повідомлення генерального директора про факти порушення митних правил та відкриття митним органом адміністративного провадження, ОСОБА_1 оголошено догану.

Позивач вважає зазначений наказ незаконним, оскільки постанова митного органу була оскаржена ним до суду та скасована рішенням суду від 12 листопада 2014 року.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 21 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення про скасування наказу про звільнення працівника та відновлення правового становища працівника скасувати та ухвалити нове про скасування наказу про звільнення працівника та відновлення правового становища працівника.

В апеляційній скарзі посилається на відсутність змін в організації виробництва і праці, а істотні зміни умов праці стосувалися лише одного працівника - ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, з червня 2005 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ТОВ «Мастер Мартіні Україна», з 01 березня 2008 року працював на посаді начальника відділу з логістики.

Відповідно до виданого Генеральним директором ТОВ «Мастер Мартіні Україна» наказу №7/к від 11 квітня 2014 року, у зв»язку з політичною та економічною кризою в Україні, суттєвим погіршенням фінансового становища підприємства, зменшення обсягу продажу товарів та зменшення обсягу постачання товару постачальниками наказано: 1) здійснити зміни в організації праці та провести скорочення штату працівників; 2) затвердити новий штатний розклад підприємства; 3) забезпечити звільнення працівників відповідно до діючого законодавства про працю; 4) встановити для певних категорій працівників режим неповного робочого часу.

Повідомленням від 23 квітня 2014 року ОСОБА_1 поставлено до відома про зміни істотних умов праці з 24 червня 2014 року шляхом зменшення тривалості робочого часу з восьми годин на день до двох годин. Відповідно до даних повідомлення встановлення неповного робочого дня пов»язано із політичною та економічною кризою в Україні, суттєвим погіршенням фінансового становища Підприємства, зменшенням обсягу продажу товарів та зменшенням обсягу постачання товару постачальниками, зменшенням обсягу виконуваних трудових обов»язків, зміною в організації праці.

Відповідно до наказу №23/к від 23 червня 2014 року у зв»язку із зміною в організації виробництва, з метою підвищення продуктивності праці, зменшенням фактичної занятості працівника ОСОБА_1 з 24 червня 2014 року встановлено режим неповного робочого дня - 2 години на день з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.

24 червня 2014 року затверджена нова посадова інструкція начальника відділу з логістики.

Відповідно до наказу №46/к від 23 вересня 2014 року у зв»язку з порушенням ОСОБА_1 своїх трудових обов»язків, невиконання прямих вказівок генерального директора, не повідомлення генерального директора про факти порушення митних правил та відкриття митним органом адміністративного провадження ОСОБА_1 оголошено догану.

Відповідно до наказу №48/к від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з 24 жовтня 2014 року у зв»язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності порушення трудових прав позивача.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст.32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Отже, зміна істотних умов праці, зокрема зменшення заробітної плати, встановлення неповного робочого дня, може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці, а не лише повідомлення працівника в установлений законом строк (постанова від 4 липня 2012 р. № 6-59цс12).

При цьому, проведення заходів щодо зміни організації виробництва та праці належить до виняткових повноважень власника. Зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається тільки у випадках змін в організації виробництва та праці. Якщо ж такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 установлено, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т.ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо. Таким чином, при змінах в організації виробництва і праці власник має право без згоди працівника змінювати істотні умови праці, а саме: системи та розміри оплати праці, зменшувати надані пільги, змінювати режим роботи, встановлювати або скасовувати неповний робочий час, суміщення професій, змінювати розряди і найменування посад тощо (частина третя ст. 32 КЗпП України).

Під організацією виробництва розуміється внутрішнє упорядкування й координування всіх елементів і ресурсів виробництва, як єдиного цілого, спрямованих на ефективне господарювання і досягнення позитивного результату в діяльності підприємства.

Організація праці являє собою організацію праці людей в процесі виробництва.

Проте, відповідачем не надано доказів на підтвердження проведення заходів щодо зміни організації виробництва та праці на підприємстві, а проведення скорочення чисельності штату працівників само по собі таким заходом не уважається та не дає підстав зміни іншим працівникам істотних умов праці.

Окрім того, відповідно до п.9.10 Статуту ТОВ «Мастер Мартіні Україна» до виключної компетенції Зборів Учасників належить затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів Товариства, визначення організаційної структури Товариства (п.9.10.15 Статуту) .

Ураховуючи, що організаційна структура включає в себе визначення чисельності працівників і штатний розклад, а також склад, підпорядкованість і взаємодію функцій підрозділів підприємства, відповідно до зазначених положень Статуту прийняття рішення щодо змін в організації виробництва і праці належить до виключної компетенції загальних зборів ТОВ «Мастер Мартіні Україна».

Разом з тим, з матеріалів справи убачається та не спростовувалось представником відповідача, що загальними зборами ТОВ «Мастер Мартіні Україна» відповідне рішення не приймалось, а зміни проводились на підставі наказу Генерального директора товариства №7/к від 11 квітня 2014 року.

Відтак, колегія суддів уважає, що наказ №23/к від 23 червня 2014 року про встановлення ОСОБА_1 з 24 червня 2014 року режиму неповного робочого дня - 2 години на день з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, а також відповідно наказ №48/к від 24 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з 24 жовтня 2014 року у зв»язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п.6 ст.36 КЗпП України є такими, які слід визнати незаконними. Визнання таких наказів незаконним колегія суддів уважає ефективним способом захисту порушеного права, тобто таким, що спрямований для відновлення правового становища працівника. Вимоги в частині скасування судом цих наказів задоволенню не підлягають, оскільки зазначене не є компетенцією суду, а відносить до повноважень власника або уповноваженої ним особи.

Оскільки належним способом захисту порушеного права у зв»язку із незаконним звільненням працівника є відновлення його правого становища у спосіб визнання незаконними наказів від 23 червня 2014 року та від 24 жовтня 2014 року, а також поновлення на роботі, колегія уважає за необхідне поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Мартіні Україна» з 24 жовтня 2014 року.

Проте, вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем не заявлено, вказані обставини не були предметом дослідження в суді першої інстанції та сторони не надавали з цього приводу доказів та пояснень, колегія суддів не убачає підстав для вирішення питання про стягнення таких коштів, що не перешкоджає позивачу звернутись до суду з відповідними вимогами у порядку, визначеному цивільно-процесуальним кодексом.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу від 23 червня 2014 року та наказу від 24 жовтня 2014 року, відновлення правового становища працівника та ухвалення в цій частині нового рішення.

В частині відмови у задоволенні вимог про визнання незаконним та скасування повідомлення від 23 квітня 2014 року, визнання незаконним та скасування наказу №46/к від 23 вересня 2014 року про оголошення догани рішення суду першої інстанції не оскаржується, доводів на спростування висновків суду в цій частині апеляційна скарга не містить, відтак апеляційний суд, виходячи із наданих йому повноважень, не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ТОВ «Мастер Мартіні Україна» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21 січня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу від 23 червня 2014 року та наказу від 24 жовтня 2014 року, відновлення правового становища працівника та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту:

Визнати незаконним наказ №23-к від 23 червня 2014 року.

Визнати незаконним наказ №48-к від 24 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу логістики Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Мартіні Україна» з 24 жовтня 2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Мартіні Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов