Справа № 361/2662/14 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/2245/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 4 09.04.2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

9 квітня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивачка ОСОБА_3 звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який в ході розгляду справи уточнила і мотивувала тим, що їй належить 3/4 частини будинку по АДРЕСА_1 Броварського району Київської області відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2014 року. 1/4 частина цього ж будинку належить відповідачу ОСОБА_2 Вказаний будинок по АДРЕСА_1 має загальну площу 65,5 кв.м., жилу площу 34,2 кв.м. і складається з двох жилих кімнат і допоміжних приміщень. В будинку мешкає відповідач, який перешкоджає їй в доступі до будинку. Вказувала, що вона як співвласник має право на виділ в натурі своєї частини будинку. Посилаючись на те, що між нею і відповідачем не досягнуто згоди щодо способу розподілу будинку, просила суд з урахуванням висновку судової експертизи здiйснити реальний подiл житлового будинку по АДРЕСА_1, видiливши їй в натурі у власність 3/4 частин будинку з конкретними приміщеннями, а відповідачу виділити 1/4 частину з конкретними приміщеннями відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № С-4316 від 21 жовтня 2014 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 листопада 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено. Розділено в натурі житловий будинок по АДРЕСА_1 Броварського району Київської області між співвласниками відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № С-4316 від 21 жовтня 2014 року. ОСОБА_2 виділено у власність 29/100 частин будинку, із виділеннням у власність пріміщення 1-5 площею 25 кв.м., гараж «Б», вартістю 62832 грн. ОСОБА_3 виділено у власність 71/100 частину будинку, із виділеннням у власність пріміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, сараї «В»,«Г»,«Д»,«Е», погреби «Ж»,«З», колодязь «К», огорожу «Н», вартістю 151756 грн. Визначена компенсація в сумі 9185 грн., яку має сплатити відповідач позивачці, та зобов'язано сторони провести переобладнання, передбачені висновком експертизи.

Віповідачач ОСОБА_2, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судомобставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що він із 1982 року постійно із дружиною і донькою проживає у спірному будинку і провів його добудови та перебудови, покращення, в тому числі ним були зведені всі господарські споруди. Позивачка ОСОБА_3 мешкає в іншому місці, однак незважаючи на це, суд виділив їй частину будинку із облаштованим входом до будинку, кухню та всі комунікації. Крім того, судом не було враховано, що будинок побудовано із шлаку і при виконанні робіт по демонтажу перегородки в приміщенні 1-5 будинок може розвалитися. Також, суд всупереч вимогам ст.152 ЖК України не витребував у позивачки дозвіл виконкому на переобладнання будинку із одноквартирного у двоквартирний.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_3 є власником3/4 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 Броварського району Київської області на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2014 року.

ОСОБА_2 належить 1/4 частина цього ж будинку, яку він успадкував після смерті матері, проте права на спадщину не оформив у встановленому законом порядку та не отримав відповідне свідоцтво.

Вказаний будинок по АДРЕСА_1 у с.Красилівка має загальну площу 65,5 кв.м., жилу площу 34,2 кв.м. і складається з двох жилих кімнат і допоміжних приміщень.

Також судом у справі встановлено, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № С-4235 від 8 серпня 2014 року та висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № С-4235 від 8 серпня 2014 року існує технічна можливість розподілу в натурі будинку між співвласниками із виділенням сторонам відособлених частин будинку за кількома варіантами. Розподіл будинку потребує значних переобладнань та перебудов, а також переобладнання системи опалення, електро- та газопостачання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки наявністю передбачених законом підстав для розподілу в натурі житлового будинку.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, покільки вони не грунтуються на вимогах закону та не відповідають матеріалам справи.

Згідно ст.ст.358, 364 ЦК України кожен із співвласників має право надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, та має право на виділ в натурі частки, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК України).

Вирішуючи спір, суд залишив поза увагою, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи розподіл належного сторонам будинку та переобладнання його у двоквартирний потребує значних переобладнань, зокрема влаштування нових дверних отворів і віконних прорізів та замуровування існуючих, перенесення перегородок, облаштування приміщень іншого призначення (кухонь, коридорів, жилих кімнат) та повне переобладнання систем опалення, електро- та газопостачання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на вказані обставини та вимоги закону уваги не звернув і не врахував, що при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування необхідний дозвіл виконкому місцевої ради, який має бути отриманий до винесення судом рішення, що є обов'язковою умовою згідно з вимогами ст. 152 ЖК УРСР. Проте такий дозвіл в матеріалах справи відсутній.

Крім того, до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки і інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо,- водо,- та енергопостачання. Саме ці висновки на час ухвалення рішення суду повинні давати можливість суду вирішити питання про поділ житлового будинку в натурі. Наведене відповідає приписам законів України «Про архітектурну діяльність» та «Про регулювання містобудівної діяльності».

Суд, вирішуючи спір про поділ будинку, вказаного не врахував, не вирішив питання про наявність технічної можливості улаштування необхідних інженерних комунікацій у запропонованих сторонам ізольованих частинах житлового будинку та не визначив вартість робіт з їх улаштування з покладенням на сторін певних витрат, та здійснив такий поділ за відсутності відповідних висновків органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань.

Отже, виходячи із вищевикладеного, суд першої інстанції не з'ясував, чи наявна можливість поділу будинку в натурі із дотриманням визначених законодавством вимог, за відсутності яких позов задоволенню не підлягає, і прийняв необґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене на неповно з'ясованих обставинах справи, з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи позов ОСОБА_3 в межах заявлених вимог та поданих сторонами доказів, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення, поскільки як вище вказувалося позивачка всупереч положенням ст.60 ЦПК України, яка покладає на сторони обов'язок доказування, не надала до суду передбачений ст.152 ЖК України дозвіл виконкому

місцевої ради на переобладнання і перепланування будинку, а також не надала висновків про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки, висновків інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо,- водо,- та енергопостачання, що передбачає розподіл будинку.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст.10,11 ЦПК України, сприяючи повному і об'єктивному розгляду справи прийняв надані позивачкою рішення виконавчого комітету Красилівської сільської ради Броварського району Київської області від 27 лютого 2015 року, винесені вже після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Проте, колегія суддів не приймає до уваги надане позивачкою рішення Красилівської сільської ради від 27 лютого 2015 року № 14, як таке, що суперечить положенням ст.152 ЖК України, поскільки із даного рішення вбачається, що виконком не вирішував питання про дозвіл на передбладнання спірного будинку, а дав дозвіл лише на переобладнання 3/4 частин будинку, тобто частки будинку, яка належить позивачці.

Крім того, як вище вказувалося позивачка не надала суду відповідних висновків про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки, а також висновки і інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо- та енергопостачання, олаштування окремих систем опалення.

Інших клопотань про надання доказів чи їх витребування позивачка ОСОБА_3 не заявляла.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :