АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді Шахової О.В.,
суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.
при секретарі Бугай О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення
в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення аліментів, -
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2013 року, змінено рішення Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2013 року та зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення аліментів з 108 461 грн. 10 коп. до 31 008 грн. 86 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.04.2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2013 року, залишено без змін.

У січні 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення з посиланням на те, що Апеляційним судом м. Києва при ухваленні рішенні суду 20.11.2013 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином.

У відповідності до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

На порушення зазначених вимог закону, при ухваленні рішення, Апеляційним судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2013 року, стягнуто з ОСОБА_2 неустойку (пені) за прострочення аліментів з 108 461 грн. 10 коп. до 31 008 грн. 86 коп.

Керуючись ст.ст. 220, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати з оплати судового збору 311 грн. (триста одинадцять грн.).

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді