АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 758/2660/14-ц Головуючий у 1 - й інстанції: ДекаленкоВ.С.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4522/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс», ОСОБА_2, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк» Караченцева Артема Юрійовича на рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк», ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс») про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся в березні 2014 року.

Зазначав, що 30.11.2010 року між ним та ПАТ «Ерде Банк» було укладено кредитний договір № 61-КЛ, а в якості забезпечення виконання зобов'язань 02.02.2011 року, між тими самими сторонами, укладено іпотечний договір.

Згодом позивачу стало відомо, що 19.02.2014 року між ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 16 за вищезазначеним кредитним договором № 61-КЛ та договір про відступлення прав за іпотечним договором.

Крім того, в подальшому 19.02.2014 року між ТОВ «АУЗ Факторинг» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «АУЗ Факторинг» було відступлено право вимоги за Кредитним договором № 61-КЛ ОСОБА_2, а також 19.02.2014 року між тими самими сторонами укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, у відповідності до якого ТОВ «АУЗ Факторинг» було відступлено право вимоги за Іпотечним договором ОСОБА_2

Отже, в один й той же день двічі відбулась заміна кредитора в основному зобов'язанні кредитному договорі та зобов'язанні, укладеному на забезпечення основного зобов'язання, іпотечному договорі. Про укладення зазначених договорів про відступлення права вимоги його не було повідомлено і безпосередньо самих договорів не було надано. Зважаючи на викладене просив визнати недійсним вищевказані договори відступлення права вимоги.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги № 16 від 19.02.2014 року, укладений між ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг», щодо відступлення права вимоги за Кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Ерде Банк».

Визнано недійсним Договір про відступлення прав за Іпотечним договором, укладений 19.02.2014 року між ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1359, щодо відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 02.02.2011 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Ерде Банк», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О., зареєстрованим в реєстрі за № 108.

Визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 19.02.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» та ОСОБА_2, щодо відступлення права вимоги за Кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Ерде Банк».

Визнати недійсним Договір про відступлення прав за Іпотечним договором, укладений 19.02.2014 року між «АУЗ Факторинг» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ВерповськоюО.В., зареєстрований в реєстрі за № 1360, щодо відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 02.02.2011 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Ерде Банк», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О., зареєстрованим в реєстрі за № 108.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредекс» та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» Караченцева А.Ю., з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, з тих же підстав, ставиться питання про скасування даного рішення та закриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 30.11.2010 року між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 61-КЛ, згідно умов якого банк надає позичальнику грошові кошти у формі поновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом у сумі 650 000,00 грн. в порядку та на умовах, визначених цим договором. Цільове використання Кредиту: споживчі потреби. Термін остаточного повернення кредиту 29.11.2011 року включно, або термін що вказаний у пункті 7.12. цього Договору (дострокове повернення Кредиту). За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 20 % річних.

02.02.2011 року між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_4, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань останнього, що випливають із вищезазначеного Кредитного договору, було укладено іпотечний договір, згідно умов якого іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 41, 50 кв.м., житловою площею 15, 40 кв.м.

Судом також встановлено, що 29.10.2012 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 25 було вирішено: 1. Розпочати процедуру виведення ПАТ «Ерде Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 30.10.2012 року. 2. Тимчасова адміністрація запроваджується строком на три місця з 30.10.2012 року по 29.01.2013 року. 3. Призначити уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «Ерде Банк» Куреного О.В.

09.01.2013 року Національним банком України прийнято Постанову № 4 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Ерде Банк».

10.01.2013 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Куреного О.В.

28.11.2013 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 34 було вирішено продовжити процедуру ліквідації ПАТ «Ерде Банк» на строк один рік до 08.01.2015 року включно.

Згідно ст. 77 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтями 1, 3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Стаття 51 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції чинній на день виникнення правовідносин, визначає, що після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси уповноважена особа Фонду розпочинає реалізацію майна банку у порядку, встановленому цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, з метою отримання максимальної виручки у найкоротший строк. Виконавча дирекція Фонду за поданням уповноваженої особи Фонду затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, що включене до ліквідаційної маси.

Майно банку може бути реалізоване: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) на закритих торгах (щодо майна банку, обмеженого в обігу); 3) шляхом продажу серед заздалегідь визначеного кола осіб (щодо майна, на яке існує обмежений попит); 4) шляхом відступлення права вимоги за кредитами іншим фінансовим установам; 5) шляхом реалізації на організованих місцях продажу (біржах, у торговельних посередників тощо).

З матеріалів справи вбачається, що уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Ерде Банк» було обрано такі способи реалізації майна, як шляхом продажу серед заздалегідь визначеного кола осіб (щодо майна, на яке існує обмежений попит) і шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам.

07.10.2013 року Наказом № 63/13-ОД затверджено Положення про проведення конкурсу з реалізації майна АТ «Ерде Банк», на яке існує обмежений попит, серед заздалегідь визначеного кола осіб та реалізацію майна шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам.

Відповідно до п. 1 Положення визначає умови та порядок проведення конкурсу з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк», на яке існує обмежений попит, серед зазалегіть визначеного кола осіб та реалізацію майна шляхом відступлення права вимоги за кредитним договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язань.

24.10.2013 року було проведено засідання конкурсної комісії з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк».

Згідно Витягу з Протоколу № 1 засідання конкурсної комісії від 24.10.2013 року (лот № 13: продаж права вимоги за кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року, укладеним між АТ «Ерде Банк» та фізичною особою ОСОБА_4, та договорами забезпечення за кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року), переможцем конкурсу з продажу зазначеного лоту визнано учасника № 5 - ТОВ «ФК Акцепт» (а.с. 19).

Так, згідно п.п. 6.2., 4.16. Положення про порядок проведення конкурсу, якщо протягом 10 робочих днів після затвердження конкурсною комісією протоколу про результати проведення конкурсу, переможець такого конкурсу не підписує договір купівлі-продажу або договір про відступлення прав вимоги за кредитами, конкурсна комісія може прийняти рішення про скасування рішення про визнання переможця конкурсу та почати переговори стосовно укладення договору купівлі-продажу або договору про відступлення прав вимоги за кредитами з наступним учасником, який, відповідно з рішенням комісії, запропонував найкращу після переможця конкурсу пропозицію.

У разі відмови переможця конкурсу укласти договір купівлі-продажу майна, договору переуступки прав вимоги за кредитами, результати конкурсу визнаються недійсними, а відповідний об'єкт може бути запропонований наступному учаснику, який, відповідно з рішенням комісії, запропонував найкращу ціну після переможця конкурсу пропозицію. В разі його відмови від укладення відповідного договору - об'єкт продажу повторно виноситься на конкурс, відповідно до цього Положення.

11.11.2013 року конкурсною комісією з реалізації майна було прийнято рішення про: відповідно до п.п. 4.17 та 6.2 Положення визнати результати конкурсу недійсними та скасувати рішення про визнання переможцем конкурсу з продажу права вимоги за Кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року, укладеним між АТ «Ерде Банк» та фізичною особою ОСОБА_4, та договорами забезпечення за Кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року, ТОВ «ФК «Акцепт» (Протокол №7 від 24.10.2013 року засідання конкурсної комісії з реалізації АТ «Ерде Банк»), у зв'язку із не підписанням з боку товариства Договору про відступлення права вимоги за результатами конкурсу; відповідно до пунктів 4.17. та 6.2. Положення почати переговори та запропонувати укласти Договір про відступлення права вимоги за вказаними договорами наступному учаснику конкурсу ПАТ «Агрокомбанк», який запропонував найкращу після переможця конкурсу пропозицію, що перевищила ринкову ціну (Протокол №7 від 24.10.2013 року засідання конкурсної комісії з реалізації АТ «Ерде Банк») (а.с. 92-93).

Розділом п. 5 Положення передбачено, що коли майно не продано на першому конкурсі, конкурсна комісія може прийняти рішення про проведення повторного конкурсу. Повторний конкурс проводиться відповідно до цього положення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 10.02.2014 року конкурсною комісією з реалізації майна ПАТ «Ерде Банк» було проведено повторний конкурс з реалізації майна банку за результатами якого, зокрема, визнано переможцем конкурсу з продажу права вимоги за Кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року, укладеним з фізичною особою ОСОБА_4, та договорами забезпечення за ним, учасника № 2 - ТОВ «АУЗ Факторинг» (а.с. 100).

19.02.2014 року ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ТОВ «Кредекс», уклали договір відступлення права вимоги № 16, згідно умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право вимоги за Кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід'ємною частиною, укладеним між первісним кредитором та фізичною особою ОСОБА_2 Право вимоги за основним договором відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимог. В силу цього договору до нового кредитора також переходять права та обов'язки первісного кредитора по зобов'язанням, що виникли з основного договору, в тому числі право іпотекодержателя по іпотечному договору від 02.02.2011 року, що укладений між АТ «Ерде Банк» та ОСОБА_4, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. 02.02.2011 року за реєстровим № 108. Передача прав первісного кредитора за договорами забезпечення відбувається на підставі окремих договорів, які укладаються сторонами протягом п'яти днів з моменту підписання цього договору при умові надходження грошових коштів в повному обсязі первісному кредиторові.

19.02.2014 року ПАТ «Ерде Банк» та ТОВ «АУЗ Факторинг», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ТОВ «Кредекс», уклали Договір відступлення прав за іпотечним договором, згідно умов якого, на умовах, викладених у цьому Договорі, та у зв'язку з укладенням договору про відступлення права вимоги № 16 від 19 лютого 2014 року за кредитним договором № 61-КЛ, укладеним 30 листопада 2010 року між первісним іпотекодержателем та ОСОБА_4, первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. 02 лютого 2011 року за реєстровим №108, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення. Іпотечний договір укладено між первісним іпотекодержателем та боржником на забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором № 61-КЛ від 30 листопада 2010 року.

Крім того, судом встановлено, що в цей же день, а саме 19.02.2014 року, новий кредитор ТОВ «АУЗ Факторинг», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ТОВ «Кредекс», та ОСОБА_2 уклали договір відступлення права вимоги за кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року, а також договір відступлення прав за іпотечним договором, згідно умов яких ТОВ «АУЗ Факторинг» відступило ОСОБА_2 права вимоги за кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року, укладеним між АТ «Ерде Банк» та ОСОБА_4 та за іпотечним договором від 02.02.2011 року, укладеним між АТ «ЕДРЕ БАНК» та ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. 02.02.2011 року за реєстровим № 108.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише в підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Як вже зазначалось, 07.10.2013 року Наказом № 63/13-ОД затверджено Положення про проведення конкурсу з реалізації майна АТ «Ерде Банк», на яке існує обмежений попит, серед заздалегідь визначеного кола осіб та реалізацію майна шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам, який регулює умови та порядок проведення конкурсу з реалізації майна.

Розділом п. 5 Положення передбачено, що коли майно не продано на першому конкурсі, конкурсна комісія може прийняти рішення про проведення повторного конкурсу. Повторний конкурс проводиться відповідно до цього положення.

З пункту 4.17 Положення вбачається що рішення конкурсної комісії оформлюються протоколами, облік та зберігання яких ведеться секретарем конкурсної комісії.

Так, здійснивши проведення повторного конкурсу 10.02.2014 року, за результатами якого визнано переможцем конкурсу з продажу права вимоги за Кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року та договорами забезпечення за ним, учасника № 2 - ТОВ «АУЗ Факторинг», відповідачами не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття рішення конкурсної комісії про проведення повторного конкурсу у відповідності до п. 5 вказаного Положення.

Стаття 216 ЦК України визначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами конкурсу з реалізації майна банку правочину є недодержання вимог Закону в момент його укладення, а саме безпосередньо за результатами конкурсу, а тому підставами для визнання правочинів недійсними є порушення встановлених чинним законодавством правил проведення конкурсу, визначених в даному випадку Положенням про проведення конкурсу з реалізації майна АТ «Ерде Банк», на яке існує обмежений попит, серед заздалегідь визначеного кола осіб та реалізацію майна шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що інформація про проведення 10.02.2014 року повторного конкурсу з продажу права вимоги за Кредитним договором № 61-КЛ від 30.11.2010 року, укладеним між АТ «Ерде Банк» та ОСОБА_4, та договорами забезпечення за зазначеним Кредитним договором, на сайті АТ «Ерде Банк» відсутня, що також свідчить про порушення конкурсною комісією п. 2.4. Положення про порядок проведення конкурсу.

Отже, встановивши вищевказані фактичні обставини справи та проаналізувавши означені норми чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини, суд першої інстанції цілком законно та обґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання оспорюваних договорів недійсними.

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» про те, що Положенням про проведення конкурсу з реалізації майна АТ «ЕРДЕ БАНК», на яке існує обмежений попит, серед заздалегідь визначеного кола осіб, та реалізацію майна шляхом відступлення прав вимоги за кредитами іншим фінансовим установам не передбачено необхідності винесення рішення конкурсної комісії про проведення повторного конкурсу, оскільки п. 5 передбачено лише винесення такого рішення у разі зміни умов продажу при проведенні повторного конкурсу, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказаний пункт положення трактується відповідачем однобічно.

Так, пунктом 5 Положення зазначено, що у разі, коли майно не продано на першому конкурсі, конкурсна комісія може прийняти рішення про проведення повторного конкурсу.

У разі проведення повторного конкурсу можлива зміна умов продажу, що визначається відповідним рішенням конкурсної комісії.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття вказаного рішення конкурсною комісією з реалізації майна банку щодо проведення повторного конкурсу, суд першої інстанції прийшов до правомірних висновків про порушення процедури проведення даного конкурсу.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами КАС України, оскільки оспорюванні договори укладені між сторонами, одна з яких є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який є державною спеціалізованою установою що виконує функції державного управління, також не заслуговують на уваги з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У відповідності до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У відповідності до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Поряд з цим, пунктом 21 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, роз'яснено судам, що враховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізи чною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Так, відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційні скарги не містять.

Таким чином, твердження апеляційних скарг про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс», ОСОБА_2, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк» КараченцеваАртема Юрійовича- відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 03 лютого 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: