Справа № 653/1140/15-ц
Провадження № 2/653/537/15
РІШЕННЯ

іменем України

14.12.2015

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Хоменко В.Г.,

за участю секретаря Тимашової Т.А.,

за участі представника служби

у справах дітей

Генічеської РДА Коваленко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, про позбавлення відповідача батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.01.2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 28.08.2012 року розірвано. За час проживання однією сім'єю сторони мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З моменту розлучення і даний час відповідач дітей жодного разу не бачив, покладених на нього законом батьківських обов'язків не виконує, педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у виховані дітей не приймає. Рішенням Генічеського районного суду від 23.04.2012 року з відповідача стягнено аліменти, на її користь, на утримання неповнолітніх дітей, однак вказане рішення суду відповідачем не виконується, в зв'язку з чим, станом на 01.02.2015 року, утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 24719,04 грн. На даний час діти проживають з нею, відповідач не спілкується з ними взагалі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. З моменту розлучення діти не отримували жодного подарунка на дні народження, що свідчить про те, що відповідач не має бажання піклуватися про дітей, тобто самоусунувся від їх виховання. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні, на початку, позивачка вимоги позову підтримала, з підстав викладених в позові, додатково пояснила, що після розірвання шлюбу сімейні відносини у неї з відповідачем погіршились, відповідач неодноразово вчиняв вдома сварки, в зв'язку з чим вони не проживають однією сім'єю з вересня 2011 року. Також зазначила, що в зв'язку із несплатою відповідачем аліментів, 24.02.2015 року нею була подана заява до Генічеського РВ УМВС щодо вирішення питання про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності. Також вона в 2015 році вона зверталась до відповідача з вимогою надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, однак відповідач відмовився підписати відповідні дозвільні документи, що на її думку позбавляє дитину можливості духовно розвиватися. В подальшому надала до суду заяву в якій просить розглядати справи у її відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позова не визнав, пояснив суду, що після розірвання шлюбу, він намагався спілкуватися з дітьми, телефонував, але позивачка повідомляла, що діти сплять чи називала інші причини, особистих телефонів своїх дітей він не має, хоча намагався знайти їх через інтернет. До моменту коли пошта ще працювала, він не посилав ніяких подарунків дітям, оскільки працював на морі та дуже рідко був вдома, а після не посилав посилок бо не мав матеріальних можливостей. На даний час перебуває у іншому шлюбі, від шлюбу має дитину, яка хворіє та перенесла ряд складних операцій, зараз готується ще до однієї операції, на що потрібні значні кошти.

Представник служби у справах дітей Генічеської райдержадміністрації Коваленко І.І., який брав участь у судовому засіданні на початку розгляду справи, в судовому засіданні зазначив, що вважає, що ОСОБА_3 необхідно позбавити батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

Відповідно до рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 28.08.2012 року, ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 20.01.2006 року, 28 серпня 2012 року зазначений шлюб між ними розірвано.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.10.2013 року, відповідач ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

Згідно свідоцтвпро народження серії НОМЕР_3 від 10.04.2006 року, виданого Червонопрапорною сільською радою Генічеського району Херсонської області, та серії НОМЕР_4 від 08.02.2008 року, виданого Червонопрапорною сільською радою Генічеського району Херсонської області, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дітей є відповідач у справі ОСОБА_3.

Відповідно до виконавчого листа №2107/1583/2012, виданого Генічеським районним судом 24.05.2012р., з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, 2000 р.н. та ОСОБА_5, 2006р.н., в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми віку повноліття, починаючи з 23.04.2012 року.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за аліментами по виконавчому листі №2107/1583/2012, ОСОБА_3 станом на 01.10.2015р. має прострочену заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 28957,24 грн.

За фактом не сплати відповідачем ОСОБА_3 аліментів було відкрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000352 від 24.02.2015 року.

Згідно постанови слідчого СВ Генічеського РВ УМВС України від 27.02.2015 року вказане кримінальне провадження закрито в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст..164 КК України. Зазначена постанова не оскаржена.

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст.. 587 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Аналізуючи надані докази позивачкою ОСОБА_2, суд приймаючи до уваги положення ст.. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою зазначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, оцінює їх в сукупності з наданими сторонами матеріалами.

Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої ТОВ «Сервісна компанія «Комфорт», м. Ялта, Республіки Крим, неповнолітні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають по АДРЕСА_1, разом з матір'ю ОСОБА_2

Згідно характеристик на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виданих Муніципальним казенним загальноосвітнім закладом «Ялтинська середня школа №2 «Школа майбутнього», розвитком дітей займається мати ОСОБА_2, яка також відвідує батьківські збори. Батько ОСОБА_3 участі у розвитку та виховані дітей не приймає.

Згідно наданих в судовому засіданні пояснень, відповідач ОСОБА_3 запевнив суд, що він любить своїх дітей, прагне спілкуватися з дітьми, в даний час має фінансову можливість частково виплатити позивачці заборгованість по аліментам, шляхом передачі грошових коштів особисто ОСОБА_2, оскільки направити кошти до тимчасово окупованої території АР Крим він не має може, буде намагатися погасити заборгованість по аліментам повністю, ніяким чином не перешкоджатиме при необхідності в видачі дозволу дітям на тимчасовий виїзд за кордон.

Під час судового засідання, судом оглянуто відмовний матеріал №818 від 09.04.2012 року, згідно матеріалів якого, 09.04.2012 року на адресу Генічеського РВ УМВС України надійшли заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо факту неправомірних дій по відношенню один до одного. Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вбачаються ознаки кримінального правопорушення, а вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173-2 КУпАП. Згідно постанови Генічеського райсуду від 04.05.2012 року, ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ст..173-2 ч.1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.

Начальник служби у справах дітей Генічеської райдержадміністрації Нікітіна К.О., яка брала участь в послідуючому розгляді справи судом, в судовому засіданні пояснила суду, що незважаючи на винну поведінку відповідача, вона вбачає в діях ОСОБА_3 прагнення до спілкування зі своїми дітьми та намагання покращити з ними стосунки, його відношення до виниклої заборгованості по сплаті аліментів, яку він частково згоден сплатити позивачці. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області від 12 листопада 2015 року, ОСОБА_3, 1980 року народження, доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки він не піклуються про фізичний, духовний розвиток дітей, не забезпечує дітям належного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми, повністю самоусунулась від їх виховання.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.ст.150,157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. визначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції, держави учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Також, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», визначено, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Проаналізувавши наведене, та враховуючи винну поведінку ОСОБА_3, з урахуванням характеру дій відповідача під час судового розгляду, особи батька, а саме, що ОСОБА_3 на даний час має постійне місце роботи, прагне спілкуватися та надавати моральну, духовну та матеріальну підтримку своїм неповнолітнім дітям, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд приходить до висновку про можливість відмови в задоволенні вимог позова, та вважає за необхідне попередити ОСОБА_3 про необхідність змінення ставлення до виховання дітей, одночасно вважає необхідним покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164, ст..165-166 Сімейного кодексу України, Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991р.), Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10,60,213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Приймаючи до уваги доведеність винної поведінки ОСОБА_3, та з урахуванням інших конкретних обставин справи, попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти на службу у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Хероснської області контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків, щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні позова ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНПП НОМЕР_1, уродженця м. Генічеська, Херсонської області, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІНПП НОМЕР_5, уродженки м. Генічеська, Херсонської області, 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд Херсонської області.

Суддя Генічеського районного суду В. Г. Хоменко