Провадження № 2/161/516/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі - Авдійчук О.А.,

з участю представника позивача - Можайко І.О.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за первісним позовом приватного підприємства "Світогор" до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства "Світогор" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в :

ПП "Світогор" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.04.2013 року в м. Луцьку по вул. Огієнка сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль "Рено", р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача зіткнувся з автомобілем "Тойота", р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 та який належить ПП "Світогор".

Внаслідок даної ДТП, автомобіль "Тойота" отримав механічні ушкодження і відповідно до звіту №2013/1941 від 15.05.2013 року про оцінку транспортного засобу вартість матеріального збитку складає 72742,71 грн.

Вказує, що постановою Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року водія ОСОБА_5 визнано не винним у порушенні Правил дорожнього руху України, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, постановою Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Однак, постановою Апеляційного суду Волинської області вказану постанову скасовано у зв'язку з відсутністю у діях останнього адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Зазначає, що з текстів обох судових рішень, які набрали законної сили, вбачається, що саме відповідач своїми діями завдав матеріальних збитків підприємству, а тому вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути завдану шкоду.

В зв'язку з чим, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПП "Світогор" завдану майнову шкоду в розмірі 72742,71 грн., 1000 грн. витрат на правову допомогу та судові витрати у справі.

Відповідач ОСОБА_2 звернуся до суду із зустрічним позовом до ПП "Світогор" про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 05.04.2013 року сталася саме з вини водія ОСОБА_5, який перебував у трудових відносинах з ПП "Світогор".

Крім того вказує, що постановою Апеляційного суду Волинської області оскаржувану постанову Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року скасовано у зв'язку з відсутністю у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито.

Натомість, вважає винною особою у ДТП водія автомобіля "Тойота" ОСОБА_5, оскільки саме ним були допущені порушення Правил дорожнього руху України, що стало причиною пошкодження його автомобіля та завдання йому матеріальних збитків. Звертає також увагу на ту обставину, що ОСОБА_5 намагався здійснювати обгін в зоні пішохідного переходу ближче ніж за 50 м перед ним, що є грубим порушенням п. 14.6 (в) ПДР.

В зв'язку з чим, просить стягнути з приватного підприємства "Світогор" на його користь33590,70 грн. завданого матеріального збитку та судові витрати у справі.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов підтримав з підстав, викладених у заяві та просив задовольнити. При цьому, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом та його представник первісний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Разом з тим, підтримали зустрічний позов з підстав, у ньому викладених та просили його задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити.

Представник третьої особи на стороні відповідача - ПрАТ СК "Перша" в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином. А тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи по наявних в матеріалах справи доказах.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позов до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.04.2013 року в м. Луцьку по вул. Огієнка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Рено", р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Тойота", р.н. НОМЕР_2, належного ПП "Світогор", під керуванням водія ОСОБА_5

Згідно постанови Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрите на підставі ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 6).

Водночас постановою Луцького міськрайонного суду від 20.09.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Однак, постановою Апеляційного суду Волинської області вказану постанову скасовано у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито (а.с. 7, 8-9).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст..1188 ЦК України шкода, завдана взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Як слідує із висновку №2606 транспортно-трасологічної експертизи, показання водія автомобіля "Тойота" р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_5 в частині опису механізму ДТП є технічно неспроможними і такими, що суперечать встановленому механізму контактування транспортних засобів під час ДТП - їх взаємному розташуванню відносно один одного та елементів проїзної частини вул. Огієнка в момент зіткнення (а.с. ).

Крім того, відповідно до висновку №2607 судової автотехнічної експертизи від 17.12.2014 року, дії водія ОСОБА_5 у даній дорожній ситуації з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10, 2.3, 12.3; 14.2 (б) ПДР України. І при тих обставинах даної ДТП, які можуть бути технічно спроможними, невідповідність дій водія ОСОБА_5 наведеним вище вимогам ПДР, з технічної точки зору, перебуває у причино-наслідковому зв'язку з фактом даної ДТП (а.с. ).

Таким чином, оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, оскільки внаслідок системного аналізу представлених доказів, механізму скоєння ДТП, розташування та контактування транспортних засобів під час пригоди, на думку суду, саме неправомірні дії водія ОСОБА_5 знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку із її скоєнням, а тому в задоволенні первісного позову слід відмовити.

При цьому, не підлягає до задоволення зустрічний позов ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки як вбачається із матеріалів справи і сторонами не оспорюється, власником пошкодженого автомобіля "Рено", р.н. НОМЕР_1 являється не позивач за зустрічним позовом, а його батько - третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 і не зважаючи, що згідно вимог чинного законодавства право на відшкодування завданої шкоди має і особа, яка користувалась транспортним засобом, проте суду не представлено доказів і не доведено неможливості звернення до суду із захистом порушених прав саме власником транспортного засобу чи понесення витрат користувачем на відновлення пошкодженого автомобіля, внаслідок чого він набув право на їх відшкодування.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного і зустрічного позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, керуючись ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України, Постановою Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2012 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", суд , -

в и р і ш и в:

В задоволенні первісного позову приватного підприємства "Світогор" до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до приватного підприємства "Світогор" про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк