Справа № 350/151/15-ц
Провадження № 22-ц/779/763/2015
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М. А. М.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Горблянського Я.Д., Шишка А.І.

секретаря Капущак С.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що з нього згідно рішення суду стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Однак з часу ухвалення рішення, змінились обставини, які впливають на спроможність сплати аліментів. На даний час він ніде не працює, проживає з матір'ю, братом і сестрою, умови проживання незадовільні, в той час, як відповідачка проживає зі своїми батьками в задовільних матеріально-побутових умовах. Крім того, згідно рішення суду від 10.12.2014 року він сплачує на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 400грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Просив стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом не враховані обставини, які передбачені ст.ст. 182, 192 СК України. Зокрема того, що у нього змінилось матеріальне становище, так як він ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, перебивається тимчасовими заробітками, проживає з матір'ю, братом і сестрою, умови проживання незадовільні, що підтверджується актами комісії Сваричівської сільської ради від 21.01.2015 року та від 03.03.2015 року.

Крім того вказав, згідно рішення суду від 10.12.2014 року він сплачує на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 400грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції апелянт просить змінити стягувати з нього користь відповідача аліменти в розмірі 400грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів поданих у апеляційній скарзі, просив про їх задоволення.

Відповідач та її представник доводи апеляційної скарги не визнали та заперечили проти їх задоволення.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6,7). Рішенням Рожнятівського районного суду від 10.12.2014 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 вирішено стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.ст. 182, 184, 192 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти саме в зазначеному попереднім рішенням суду розмірі. Позивач не навів жодних підстав та не представив жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог.

Проте погодитись із таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як передбачено частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення міститься також в роз'ясненнях Верховного Суду України, даних в п. 23 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно якого розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Разом з тим, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Із копії рішення суду від 10.12.2014 року про стягнення аліментів на користь дочки ОСОБА_5 в розмірі 1000грн., вбачається, що ОСОБА_2 позовні вимоги визнав та згідний був на той час сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Обставини щодо його доходів, умов проживання, тощо судом не досліджувались.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо зміни розміру аліментів до 400 грн. позивач посилався на те, що його матеріальний стан змінився, він ніде не працює, проживає з матір'ю, братом і сестрою, в незадовільних умовах, що підтверджується актами комісії Сваричівської сільської ради від 21.01.2015 року та від 03.03.2015 року. При цьому в апеляційній скарзі зазначив, що готовий сплачувати аліменти в розмірі 400грн. щомісячно.

З'ясовано також, що позивач крім аліментів на дитину в розмірі 1000грн. щомісячно, згідно рішення суду від 10.12.2014 року сплачує на користь відповідачки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 400грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Проте, суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, не перевірив доводи позовної заяви, наявність підстав, передбачених ст.ст. 182, 192 СК України, та ухвалив рішення з порушенням вимог закону.

Оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи матеріальне становище сторін та дитини, спроможність апелянта надавати матеріальну допомогу дитині та його позицію щодо розміру аліментів, а також, що обов'язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, а розмір аліментів - зміні в порядку ст. 192 СК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід стягувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 600грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, що відповідатиме принципам розумності та справедливості.

У новому розмірі аліменти слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили, враховуючи положення ст. 192 СК України та роз'яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 27 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 в твердій грошовій сумі в розмірі по 600грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів у зміненому виді розпочати з дня набрання чинності рішення суду.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

А.І. Шишко