АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/2948/15 Головуючий 1 інст. - Дегтярчук М.О.
Справа № 629/5317/14ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і кредит» в особі представника Голуб Віктора Федоровича на рішення Лозівського місьрайонного суду Харківської області від 12 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Банк «Фінанси і кредит» про стягнення вкладу та процентів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» про стягнення депозитного вкладу в сумі 21688 доларів США та процентів по ньому за період з 27.11.2013 р. до 08.12.2014 р. в розмірі 1636,62 долара США. Також просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.02.2015 року частково задоволено позов ОСОБА_4 та на її користь з ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» стягнуто за договором про банківський строковий вклад 21688 доларів США та проценти за цим вкладом в розмірі 1615,46 доларів США, а також понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.

Крім того, з ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 3654 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржено ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» в частині стягнення витрат на правову допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» посилається на те, що рішення в цій частині не відповідає обставинам справи та ухвалене судом з порушенням вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та ст. 84 ЦПК України.

Вказує, що районним судом не враховано, що позивачем не надано документально підтвердженого розрахунку витрат часу фахівця права ОСОБА_6 на правову допомогу у судовому засіданні та під час здійснення процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи.

У зв'язку з чим просить скасувати рішення в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 01 січня 2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції дійсно не містить розрахунку витрат, понесених ОСОБА_4 на правову допомогу, проте зазначене не є підставою для скасування чи зміни рішення суду в цій частині, виходячи з положень ч.2 ст.308 ЦПК України, якою визначено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Матеріали справи свідчать, що правову допомогу ОСОБА_4 надавав фахівець права ( який має диплом спеціаліста за кваліфікацією юрист) - фізична особа -підприємець ОСОБА_6, про що між ними був укладений договір про надання правової допомоги від 03.12.2014 р. ( а.с. 9-14) .

Як вбачається з договору про надання правової допомоги виконавець ОСОБА_6 зобов'язався надати замовнику ОСОБА_4 правову допомогу, пов'язану з підготовкою позовної заяви за цією цивільною справою протягом трьох днів з дня зарахування винагороди на рахунок виконавця та надання цієї позовної заяви шляхом надіслання на електронну пошту, а також надати інформацію щодо порядку подання позовної заяви (п.п. 1.1, 2.2, 4.4). Відповідно до п. 4.2. про виконання умов цього договору ОСОБА_6 надає ОСОБА_4 звіт, в якому зазначає характер проведеної ним роботи та кількість часу, витраченого на виконання договору.

Зазначеним договором не передбачено право ОСОБА_6 брати участь в судових засіданнях як представника ОСОБА_4

Згідно оригіналу квитанції до прибуткового касового ордеру Приватбанку від 04.12.2014 р. ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок ОСОБА_6 відповідно до договору про надання правової допомоги сплачено 1000 грн.(а.с. 1).

Відповідно до наданого ОСОБА_6 08.12.2014 р. звіту про виконання договору про надання правової допомоги від 03.12.2014 р., в ньому зазначені найменування робіт, виконаних фахівцем права: підготовка та надання ОСОБА_4 позовної заяви з розрахунком суми позову для подальшого звернення до суду та надання замовнику письмових роз'яснень щодо порядку подання позовної заяви до суду, з зазначенням кількості часу, витрачених на виконання умов договору, а саме 2,5 години (а.с.10).

Цей звіт прийнятий ОСОБА_4 без зауважень.

Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата на 2014 рік встановлена в розмірі 1281,00 грн., 40% від цього розміру становить 512,40 грн.

Виходячи з наведенного, оплата праці особи, яка надавала правову допомогу не повинна перевищувати 1311грн. (2,5 год х 512,40 = 1311 грн.)

У зв'язку з чим стягнуті на користь ОСОБА_4 з ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн., сплачених ОСОБА_4 за надання їй фахівцем права ОСОБА_6 правової допомоги не перевищує розміру такої допомоги, визначеного Законом України № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р., тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.02.2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: