Справа № 459/5311/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області складі:

головуючого - судді Новосада М.Д.

при секретарі Смолій О.Я.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шпака В.М.

представника відповідача Тодорович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Червонограді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області, ДП "Львіввугілля", ПАТ "Шахта "Надія" про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся у суд із позовом до відповідачів із вказаним позовом. В обґрунтування позову послався на те, що з 1983 р. по 1997 р. працював на підприємствах по видобутку вугілля, які на даний час входять до складу ДП "Львіввугілля", а також в період з 1997 по 2003 р. на шахті №9 "Великомостівська", на даний час ПАТ "шахта "Надія".

У зв'язку із тривалою роботою в особливо шкідливих та важких умовах праці захворів на професійні захворювання у вигляді: попереково-крижовий радикуліт в стадії загострення, Хронічний вертброгенний попереково-крижовий радикуліт в стадії загострення з вираженим больовим синдромом та порушенням рухової функції хребта, антракосилікоз І ст., емфізема легень ДН І-ІІ.

Окрім цього, 22.05.2002 року із ним стався нещасний випадок на шахті, внаслідок чого йому було травмовано ліву руку, про що складено відповідний акт.

Висновком обласної МСЕК №3 від 14.05.2003 р. йому вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності.

Наступним висновком обласної МСЕК від 01.04.2004 р. йому встановлено 60% втрати професійної працездатності (30% - радикуліт, 20 % - антракосилікоз та 10% по трудовому каліцтву від 22.05.2002 р..) вперше.

Повторним переоглядом МСЕК від 09.03.2006 р. йому безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності по професійних захворюваннях а саме: 30% - радикуліт, 20 % - антракосилікоз та 10% по трудовому каліцтву від 22.05.2002 р..

Вважає, що йому було заподіяно моральну шкоду, оскільки, безстроково на 60% втратив працездатність внаслідок профзахворювання та трудового каліцтва, що значно посилює його фізичні і моральні страждання, відчуває постійні незручності у повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі, що призвело до зміни ритму та порядку життя. Розмір моральної шкоди оцінює у 50000 грн. та просить такий стягнути з відповідачів.

Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, пояснив, що в продовж 1983 р. по 1997 р. працював під землею у шкідливих умовах на шахтах №1 "ВМ, №10 "Великомостівська", що на даний час входять до складу ДП "Львіввугілля". З 1997 по 2003 р. працював на шахті №9 "Великомостівська" на даний ПАТ "Надія". Внаслідок роботи у шкідливих та важких умовах праці, отримав професійні захворювання та втратив працездатність. Окрім цього, у зв'язку із нещасним випадком на шахті травмував ліву руку. У 2003 року йому вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати працездатності по професійних захворюваннях та трудовому каліцтву, а подальшим переоглядом МСЕК йому встановлено 60 % втрати професійної працездатності, з яких 10% вперше по трудовому каліцтву.

Змушений постійно проходити медичне лікування. Через значну втрату працездатності, відчуває значні болі у спині, обмежений у рухах, що викликає великі незручності при веденні домашнього господарства. Вважає що йому заподіяно моральної шкоди, у зв'язку із чим просить позов задовольнити.

Представник відповідача ДП "Львіввугілля" у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлені із викликами у судові засідання. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності не подав.

Представник відповідача ПАТ "шахта Надія" у судовому засіданні позов заперечив. Пояснив, що позивач пропрацював на шахті ПАТ "Надія" з 24.11.1997 р. по 25.01.2003 р. лише 5 років та 2 місяці і за цей час не звертався за медичною допомогою. Окрім цього, при прийнятті на роботу позивача було проінформовано про шкідливі умови праці. Вважає, що відсутня вина ПАТ "шахта "Надія" у заподіянні ОСОБА_1 моральних страждань.

Представник відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді - Тодорович О.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В обґрунтування своїх доводів зіслалась , на те, що 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці", відповідно до якого ч.8 ст.38 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування викладено у новій редакції і відшкодування моральної шкоди потерпілим не є страховою виплатою та має здійснюватися незалежно від часу настання страхового випадку виключно роботодавцем. Окрім цього, зіслалась на те, що позивач не звертався з часу встановлення ступеня втрати працездатності в фонд за відшкодуванням моральної шкоди. Також, відповідно до наказу МОЗ № 212 від 22.11.1995 року на органи МСЕК покладено обов'язок встановлення факту спричинення моральної шкоди. Звертає увагу на те, що позивачем на подано висновку МСЕК, лікаря психіатра чи висновку ЛКК про встановлення факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок втрати працездатності та трудового каліцтва. Крім цього, у наданих медичних документах немає покликання про отримання позивачем фізичних та душевних страждань внаслідок отриманого захворювання. Таким чином, у позовних вимогах просить відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач впродовж з 1983 р. по 1997 р. працював на підприємствах по видобутку вугілля, які на даний час входять до складу ДП "Львіввугілля", а також в період з 1997 по 2003 р. працював на шахті №9 "Великомостівська", на даний час ПАТ "шахта "Надія".

Внаслідок роботи в особливо шкідливих та тяжких умовах праці під землею у шахтах позивач захворів на професійні захворювання у вигляді: попереково-крижовий радикуліт у стадії загострення, хронічний вертброгенний попереково-крижовий радикуліт в стадії загострення з вираженим больовим синдромом та порушенням рухової функції хребта, антракосилікоз І ст., емфізема легень ДН І-ІІ.

З акту розслідування нещасного випадку на виробництві № 11 від 24.05.2002 р. складеного ДВАТ Шахта "Надія", встановлено, що позивач виконуючи трудові обов'язки під землею у шахті внаслідок падіння куска породи травмував ліву руку.

26.03.2003 р. відповідачем (ДВАТ Шахта "Надія") було складено акт розслідування професійного захворювання форми П-4, яким встановлено, що останні виникли внаслідок праці у шкідливих умовах під землею на протязі 19 р. 3 м. з яких 5 р.2 м. на шахті "Надія" у шкідливих умовах праці внаслідок запиленості повітря робочої зони, несприятливих факторів мікроклімату.

Висновком обласної МСЕК від 14.05.2003 р. ОСОБА_1 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності .

Наступним оглядом МСЕК від 01.04.2004 року позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності по професійних захворюваннях радикуліт 30% , антракосилікоз - 20 % та 10% - по трудовому каліцтву від 22.05.2002 р. вперше.

Повторним переоглядом МСЕК від 09.03.2006 р. йому безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності по професійних захворюваннях а саме: 30% - радикуліт, 20 % - антракосилікоз та 10% по трудовому каліцтву від 22.05.2002 р..

ОСОБА_1 ставить вимоги про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я внаслідок професійних захворювань та трудового каліцтва при виконанні трудових обов'язків. Свої вимоги останній заявляє до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області, ДП "Львіввугілля", ПАТ "Шахта "Надія".

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди з ФССНВВПЗУ у м. Червонограді то

як на правову підставу відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я позивач посилається на ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", яким на момент заподіяння шкоди гарантувалося таке право.

Так, відповідно до п.п. "е" п.1 ч.1 ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (в редакції Закону на 01.05.2003 року) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці".

Згідно з ч.8 ст. 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

З огляду на наведене, керуючись принципом прямої дії Закону у часі, застосовуючи закон, який діє на час прийняття рішення суду, суд приходить до висновку, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді не є належним відповідачем, оскільки, в силу наведеної вище норми, обов'язок відшкодування моральної шкоди, законодавець покладає на особу, яка її завдала і така підлягає стягненню відповідно до положень ЦК України та КЗпПУ.

Тому позов у цій частині до задоволення не підлягає.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди з ДП "Львіввугілля" та ПАТ шахта "Надія" то суд вирішив наступне.

Відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Пунктом 11 Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1997 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності.

Окрім того, Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 21.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України (яка набрала чинності 13.01.2000 р.) за наявності порушення права працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Під моральною шкодою, згідно з п.3 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Також, на підставі ч.1 п.9 вищезазначеної Постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до змісту ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.2 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 p., ушкодження здоров'я заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що знайшли підтвердження обставини заподіяння позивачеві моральної шкоди, яка обумовлена моральним та фізичним стражданням з приводу ушкодження здоров'я, внаслідок професійних захворювань та трудового каліцтва при виконанні своїх трудових обов'язків, у зв'язку з якими ОСОБА_1 було встановлено вперше ІІІ групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності по профзахворюваннях, а також у подальшому встановлено, ще 10% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву. Усе це призвело до того, що позивач втратив працездатність, він обмежений у рухах постійно відчуває болі по всьому тілу, не може виконувати повноцінно роботу при веденні домашнього господарства, став інвалідом. Всі ці обставини суттєво погіршили уклад його життя, вимагають додаткових зусиль для його належної організації. З огляду на це суд прийшов до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди.

Оцінюючи розмір моральної шкоди суд враховує загальний стаж роботи позивача на підземних роботах з шкідливими умовами праці, що складає 19 р. 3 м., однак вважає, що так як позивач працював як і на підприємствах ДП "Львіввугілля" так і на шахті "Надія", тому кожен із відповідачів повинен нести відповідальність за моральну шкоду спричинену позивачеві внаслідок ушкодження його здоров'я пропорційно до відпрацьованого часу.

Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_1 та акту розслідування професійного захворювання від 26.03.2003 р., стаж роботи позивача у шкідливих умовах праці складає 19 р. 3м., з яких 5 р.2 м. (період праці з 24.11.1997 р. по 25.01.2003р.) позивач працював на шахті ПАТ "Надія", що складає 27 % його стажу. На вугільних підприємствах, які входять до складу ДП "Львіввугілля" ОСОБА_1 працював протягом 14 р. 1 м., що складає 73% стажу в умовах шкідливих факторів.

Окрім цього суд приймає до уваги те, що за час роботи ОСОБА_1 на шахті "Надія" з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого йому було травмовано праву руку і в подальшому встановлено 10 % втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлений його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Суд враховує і ту обставину, що ОСОБА_1 став інвалідом ІІІ групи, йому встановлено 60% втрати працездатності у зв'язку із професійними захворюваннями та по трудовому каліцтву.

Беручи до уваги наведене, з врахуванням глибини моральних страждань, ступеня вини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що з ДП "Львіввугілля" в користь позивача слід стягнути 7300 грн. моральної шкоди, а з ПАТ "шахти "Надія" - 4700 грн. моральної шкоди, так як вимоги про стягнення 50000 грн. моральної шкоди є завищені та належним чином не обґрунтовані.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 10, 30, 60, 209, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області, ДП "Львіввугілля", ПАТ "Шахта "Надія" про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва - задовольнити частково.

Стягнути з ДП "Львіввугілля", ідентифікаційний код № 32323256 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 7300 (сім тисяч триста) грн. відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок професійного захворювання.

Стягнути з ПАТ "Шахта "Надія", ідентифікаційний код №00178175, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 4700 (чотири сімсот) грн. відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва.

Стягнути, з ДП "Львіввугілля" та з ПАТ "Шахта "Надія" по 121 (сто двадцять одній) грн. 80 копійок - судового збору (одержувач - УДКСУ у м. Червонограді, код ЄДРПОУ - 37983843, банк одержувача -ГУДК у Львівській обл., МФО- 825014, рахунок № 0019, код платежу -22030001).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. Д. Новосад