Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Головуючий у 1 інстанції: Кляшторний В.С. Єдиний унікальний №336/26/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В. Провадження № 22-ц/778/1764/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2015 року за скаргою ОСОБА_2, зацікавлені особи ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» на постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Іваниці Ю.О. про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Іваниці Ю.О. про відкриття виконавчого провадження.

Заявник зазначала, що постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Іваниці Ю.О. від 14.01.2014 року було відкрито виконавче провадження № про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1. Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена незаконно, оскільки виконавчий документ було прийнято до виконання із порушенням строків на примусове виконання судового рішення. Про дану обставину їй стало відомо лише 26.12.2014 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Посилаючись на ці обставини, просили поновити строк на звернення до суду та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2015 року поновлено строк на оскарження постанови головного державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Іваниці Ю.О. про відкриття виконавчого провадження № про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав.

Пунктом 1 частині 1 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Постановивши 26 січня 2015 року ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист, виданий судом 04.04.2013 року надійшов до відділу ДВС 23.12.2013 року, що підтверджується наданим суду першої інстанції примірником відповідної заяви Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» до Шевченківського ВДВС ЗМУЮ, на якій є вхідний штапм відділу з вказаною датою.

Основний довід апеляційної скарги ОСОБА_2 полягає в тому, що висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, оскільки оскаржувана нею постанова про відкриття виконавчого провадження була ухвалена з порушенням річного строку, який надається для примусового виконання судового рішення - лише 14.01.2014 року.

Цей довід апеляційної скарги не знайшов підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Пунктом 1) частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

В статті 22 цього Закону зазначено наступне:

1. Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2012 року (справа № 0827/966/12) набрало законної сили 20.12.2012 року. В цьому ж виконавчому листі вказано, що строк пред'явлення виконавчого документу до виконання - до 21.12.2013 року (а. с. 8).

Також в матеріалах справи є копія заяви представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про примусове виконання судового рішення, з якої видно, що таку заяву подано банком 23.12.2013 року (а. с. 29).

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» надав пояснення, що зазначений у виконавчому листі останній день пред'явлення до виконання - 21.12.2013 року був вихідним днем (субота), а наступний робочий день припадав на 23.12.2013 року.

Крім того, представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на питання судової колегії щодо зволікання у пред'явленні виконавчого листа до примусового виконання, пояснив суду, що ОСОБА_2 неодноразово зверталася до банку з проханням не пред'являти виконавчий лист до примусового виконання. На підтвердження цього факту представник банку надав оригінали заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 30.05.2013 року з проханням надати дозвіл на добровільну реалізацію нерухомого майна - предмета іпотеки (а. с. 83-86).

В засіданні суду апеляційної інстанції було досліджено оригінал журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. До матеріалів справи долучено копії аркушів цього журналу за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року (засвідчені суддею у відповідності до вимог статті 138 ЦПК України). Також до матеріалів справи долучено витяг з наказу міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (а. с. 68-78).

З вказаних письмових доказів вбачається, що заява ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо пред'явлення для примусового виконання виконавчого листа № 0827/966/12 від 04.04.2013 року дійсно надійшла до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції 23.12.2013 року, зареєстрована у журналі 10.01.2014 року за № 203.

Здійснення такого запису у журналі реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження лише 10.01.2014 р. пояснюється значною кількістю вхідної кореспонденції, про що зазначено в листі начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції С.М. Усенка (№ 871 від 23.01.2015 року), адресованого суду першої інстанції та не є порушенням положень Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (а. с. 30; 73-77).

Судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 відповідає обставинам справи та вимогам закону, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: