Справа № 627/1463/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

головуючого судді - Каліберди В.А.,

з участю секретаря - Пушкар І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАЙГОН АГРО 2» до ОСОБА_1, приватного підприємства «Цукровик - Агро», реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області про визнання недійсним договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

До Краснокутського районного суду Харківської області 04 вересня 2014 року звернувся позивачТовариство з обмеженою відповідальністю «ТРАЙГОН АГРО 2» до ОСОБА_1, приватного підприємства «Цукровик - Агро», реєстрайційної служби Краснокутського РУЮ Харківської області з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

В підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 27 листопада 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАЙГОН АГРО 2» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, який було зареєстровано 17.05.2010 року в Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №3.

Згідно договору оренди землі ОСОБА_3 передала, а позивач прийняв строком на 15 років в платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів, на території Краснокутської селищної ради Харківської області, загальною площею 4,6544 га ріллі, кадастровий № НОМЕР_1, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Краснокутською районною державною адміністрацією Харківської області.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2013 року ОСОБА_1 набула право власності на вищезазначену земельну ділянку.

Позивач зазначає, що в травні 2014 року довідався, що відповідач ОСОБА_1, порушуючи норми чинного законодавства України, вже перебуваючи у правових відносинах з ТОВ «ТРАЙГОН АГРО 2 » уклала 17 грудня 2013 року договір оренди землі на ту саму земельну ділянку з іншою юридичною особою - ПП «ЦУКРОВИК-АГРО».

Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала та прохала відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача - приватного підприємства «ЦУКРОВИК - АГРО» в судовому засіданні позов не визнала та прохала відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача - Реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області в судовому засіданні позов не визнав, прохав відмовити в його задоволенні. В подальшому подав заву про слухання справи у відсутність представника.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 листопада 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАЙГОН АГРО 2» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, який було зареєстровано 17.05.2010 року в Краснокутському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №3.

Згідно договору оренди землі ОСОБА_3 передала, а позивач прийняв строком на 15 років в платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населених пунктів, на території Краснокутської селищної ради Харківської області, загальною площею 4,6544 га ріллі, кадастровий № НОМЕР_1, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Краснокутською районною державною адміністрацією Харківської області.

Як вбачається з пункту 34 договору оренди «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору», однак вказаний пункт договору містить виправлення, а саме після слів «особи-орендаря» ручкою зроблено надпис «не» та в кінці договору зроблено припис «Виправлене читати: «не є підставою». Виправлення повністю змінює умову договору на протилежну, а саме: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». Дане виправлення застережено печаткою та підписом нотаріуса під підписами сторін договору, що суперечить Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій.

Згідно пункту 23 Інструкції, в редакції від 02.11.2008 р. чинній на момент складення спірного договору оренди землі, на нотаріально оформлюваних документах не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця прокреслюються, за винятком документів, призначених для дії за кордоном, у яких прокреслення не допускаються. Дописки і виправлення повинні бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб (сторін правочинів та інших осіб, які підписали правочин, заяву та ін.) і повторені в кінці посвідчувального напису. При цьому виправлення мають бути зроблені так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати.Виправлення, зроблені в тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (наприклад, копія документа), застерігаються нотаріусом лише в кінці посвідчувального напису до підпису нотаріуса і проставлення печатки.

З терміном «Виправлене….» не можна погодитися, оскільки під час виправлення описок або помилок має місце лише певне формальне корегування тексту без зміни його змісту. Внесення припису призвело до зміни тлумачення однієї з умов оспорюваного договору. Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Так як сам договір нотаріально посвідчено, то всі зміни до договору необхідно було проводити шляхом укладання додаткової угоди з її нотаріальною реєстрацією.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4, яка посвідчувала даний договір оренди землі, будучи приватним нотаріусом Краснокутського районного нотаріального округу, дала пояснення щодо внесення виправлення в спірному договорі. При цьому повідомила, що виправлення були зроблені в день посвідчення правочину 28.11.2008 р. в присутності ОСОБА_3, що це була лише технічна помилка. Також вона повідомила, і що раніше виправлень в інших договорах оренди землі такого характеру вона не робила. Даний факт ставить під сумнів її свідчення, так як в судовому засіданні було досліджено копії інших договорів оренди землі, які були укладені ТОВ «ТРАЙГОН АГРО 2» з орендодавцями власниками земельних ділянок, та посвідчені цим приватним нотаріусом 10.06.2008 р. реєстр №967, 964, 965, 964, 972, 27.08.2008 р. реєстр №1287. Ці договори оренди містять аналогічні виправлення, що змінюють зміст пункту договору на протилежний: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація особи орендаря «не є» підставою для зміни умов або розірвання договору», а тому суд ставиться критично до вказаних пояснень свідка, яка в даний час не працює нотаріусом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що п. 34 договору оренди землі діє в редакції, яка була викладена до внесення виправлень, а саме: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору».

З даної конкретної ситуації вбачається, що 28 листопада 2013 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Краснокутською державною нотаріальною конторою, серія ВТО № 679885, ОСОБА_1 успадкувала вищезазначену земельну ділянку після матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

17 грудня 2013 року ОСОБА_1 уклала з ПП «Цукровик-Агро» договір оренди землі, за яким вона передала в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку строком на 10 років. Даний договір було зареєстровано 11 січня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг з ДРРП серія НОМЕР_3

З матеріалів реєстраційної справи, наданої представником третього відповідача - Реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області встановлено, що Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав була проведена державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, серія НОМЕР_3 від 28.11.2013 р.

Реєстраційна справа містить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданий Відділом Держземагенства у Краснокутському районі 05.09.2013 р., номер НОМЕР_4.

Даний витяг містить відомості про земельну ділянку, про державну реєстрацію земельної ділянки, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, відомості про права третіх осіб у витязі відсутні. Тобто на момент прийняття спадщини при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстрації договору оренди землі між, укладеного ОСОБА_1 з ПП «ЦУКРОВИК-АГРО» право оренди інших осіб на вищезазначену земельну ділянку не було зареєстровано.

Окрім цього, як вбачається з пояснень представника відповідача - Реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, наданих в судовому засіданні, 11 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації іншого речового права з метою реєстрації договору оренди землі, укладеного нею з ПП «ЦУКРОВИК - АГРО».

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державним реєстратором Бежановим В.В. відповідно до Закону України від 01 липня 2004 року №1952- ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за відсутністю підстав для відмови, передбачених ст. 24 вищевказаного Закону, та відповідно до п. 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22 червня 2011 року № 703, було прийнято рішення про державну реєстрації іншого речового права, а саме реєстрацію договору оренди земельної ділянки, про що було видано Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 11.01.2014 року, серія НОМЕР_3

Жодних обмежень, обтяжень та прав третіх осіб на дану земельну ділянку на момент здійснення реєстраційної дії в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, реєстратору не відомо.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі .

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені цим Кодексом.

Відповідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені цим Кодексом.

Суд встановлено, що в спірному договорі оренди земельної ділянки визначені всі істотні умови, які є чинними і ніким із сторін не оспорені, тому відсутні підстав для визнання договору оренди землі недійним з підстав, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі».

Окрім цього, суд також не вбачає підстав для визнання договору оренди землі недійним в зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_1 принципів цивільного права, закріплених в ст. 3 ЦК України, моральних засад суспільства, переслідування корисливих мотивів, вчиняючи з відповідачем ПП «ЦУКРОВИК-АГРО» правочин, а саме укладаючи договір оренди землі від 17 грудня 2013 року, в зв'язку з недоведеністю.

Також, позивачем не підтверджено підстави визнання договору недійсним, визначені ст.203, 215 ЦК України , ст. 15 ЗУ «Про оренду землі». Підстави для скасування реєстрації договору у порядку цивільного судочинства у судовому засіданні не доведенні, що не позбавляє позивача права доводити неправомірність дій органу реєстрації у порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем в ході судового розгляду у справі не було надано доказів які б підтверджували наявність достатніх обставини для визнання договору оренди землі недійсними, порушень його прав, а тому підстав для задоволення позову - не знаходить.

Згідно ст. 88 ЦПК України слід покласти на позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 654 ЦК України, ст. 15 Закону України „Про оренду землі", суд -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАЙГОН АГРО 2» до ОСОБА_1, приватного підприємства «Цукровик - Агро», реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції Харківської області про визнання недійсним договору оренди землі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А.Каліберда