Справа № 534/762/15-ц
№ 2/534/425/15
У Х В А Л А

20 квітня 2015 року м. Комсомольськ

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Солоха О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа українська пожежно-страхова компанія про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, в якому прохає про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суддею встановлено, що позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху виходячи з наступних обставин.

Позивачка у п. 5 прохальної частини позовної заяви просить стягнути з відповідача на її користь вартість проведених експертних досліджень у сумі 500 грн., але в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не надала доказів, що підтверджують понесені нею витрати.

У порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачка не додала до позовної заяви оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору, натомість надано ксерокопію документу про сплату судового збору.

За нормами ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму ВС України від № 4 від 31.03.2995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачка у своєму позові не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 15 000 грн. та не додала докази на підтвердження вказаної суми. Разом з тим суд вказує, що такими доказами може бути, зокрема висновок судово-психологічної експертизи. Порядок призначення та проведення судово-психологічної експертизи регулюється Наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз " від 8 жовтня 1998 року. Відповідно до п. 152 даної Інструкції на вирішення експерта можна поставити такі запитання:

- Чи є ситуація, яка досліджується по справі, психотравмувальною для підекспертного?

- Якщо так, то чи завдані підекспертному страждання (моральна шкода)?

· Який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?

У відповідності до ст. 1 Указу Президії Верховної ради СРСР від 04.08.1983 року державні і громадські підприємства, установи й організації видають за заявами громадян копії документів, які виходять від цих підприємств, установ і організацій, якщо такі копії необхідні для вирішення питань, що стосуються прав і законних інтересів громадян, які звернулися до них. Копії документів видаються на бланках підприємств, установ і організацій. Вірність копії документа засвідчується підписом керівника або уповноваженої на те службової особи і печаткою. На копії зазначається дата її видачі і робиться відмітка про те, що оригінал документа знаходиться в даному підприємстві, установі, організації.

Як вбачається із доданих документів до позовної заяви, жодна копія не засвідчена у встановленому законодавством порядку.

У вступній частині позовної заяви позивач визначила Українську пожежно-страхову компанію, як третю особу, разом з тим у п.16 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві не вказано чи відповідач має обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності і яким саме страховиком застрахований. Та не визначено відповідного страховика як співвідповідача.

Слід зазначити, що за вимогами ч.1 ст.113, ч.4 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди.

Відповідно до положень ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позову без руху.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа українська пожежно-страхова компанія про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 пятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який починає свій перебіг з дня отримання позивачем копії даної ухвали.

В разі невиконання вимог суду позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя О.В. Солоха