Номер провадження: 22-ц/785/1064/15
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_11, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Балакком", Приватного акціонерного товариства "Просто страхування", третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого та відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Балакком" та ОСОБА_11 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2014 року,-

встановила:

ОСОБА_11 звернулась до суду з зазначеним позовом до ТОВ ВКФ "Балакком", ПАТ "Просто страхування", в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, неодноразово його уточнюючи, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року приблизно о 13 годині 10 хвилин по вул. Набережне шосе в м. Києві, напроти електроопори №39 сталося зіткнення автомобіля "Мерседес Бенц" під керуванням водія ОСОБА_5, автомобіля "Хюндай Соната" під керуванням водія ОСОБА_6, автомобіля "Мазда-6", під керуванням водія ОСОБА_7 та автомобіля "Рено" під керуванням водія ОСОБА_8

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "Мерседес Бенц" ОСОБА_9 загинув на місці пригоди, а водій автомобіля "Хюндай Соната" ОСОБА_6, що був її колишнім чоловіком та батьком неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер в лікарні №17 м. Києва.

При цьому, вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2009 року ОСОБА_5, який на момент вищевказаного ДТП працював на посаді водія-експедитора в ТОВ "Балакком", визнано винним та призначено покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Оскільки, між нею та загиблим ОСОБА_6 шлюб розірваний, то на відшкодування шкоди, у зв'язку з втратою годувальника має право його донька - неповнолітня ОСОБА_2, просить стягнути з ТОВ "Балакком", як роботодавця винного працівника, майнову шкоду у розмірі 2 433, 75 грн. щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2008 року до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ТОВ "Балакком" застрахована у ПрАТ "Просто Страхування", просить також стягнути з останнього суму обов'язкового ліміту відповідальності страховика за шкоду, у розмірі 51 000, 00 грн.

Також зазначає, що крім матеріальної шкоди, їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінила в розмірі 100 000 грн.

Представник відповідача ТОВ "Балакком" позов не визнав.

Представник відповідача ПрАТ "Просто Страхування" в судове засідання не з'явився, надавши заперечення на позовну заяву ОСОБА_11

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.02.2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Балакком" на користь ОСОБА_11, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму матеріальної шкоди, завданої смертю ОСОБА_6, заподіяною джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 2 433, 75 грн. щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2008 року до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнуто з ТОВ "Балакком" на користь ОСОБА_11, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ТОВ ВКФ "Балакком", вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, надав до суду апеляційну скаргу про скасування рішення з постановлениям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_11., вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, надала до суду апеляційну скаргу про скасування рішення з постановлениям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебувала у шлюбі із ОСОБА_6 Від даного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1, а. с. 10).

27 лютого 2003 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розірвано (Т. 1, а. с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року, приблизно о 13:10 год. по вул. Набережне шосе в м. Києві, напроти електроопори №39 сталося зіткнення автомобіля "Мерседес Бенц" д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, автомобіля "Хюндай Соната", д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, автомобіля НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7, автомобіля "Рено", д/н НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_8

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля "Мерседес Бенц", д/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 загинув на місці пригоди, а водій автомобіля "Хюндай Соната", ОСОБА_6 помер в лікарні №17 м. Києва.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2009 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП та призначено покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №294/3682 від 20 січня 2009 року смерть ОСОБА_6 настала від множинних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів з розвитком шоку і крововтрати (Т.1, а. с. 4)

Таким чином, порушення вимог п. п. 10.1, 11.4, 12.1, 12.4, і п. 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2009 року позивача, як колишню дружину загиблого ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, визнано потерпілою по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_5 (Т.1, а. с. 9).

ОСОБА_5 на момент ДТП від 25 вересня 2008 року знаходився у трудових відносинах з ТОВ "Балакком", де працював на посаді водія-експедитора (Т. 1, а. с. 58).

Автомобіль "Мерседес Бенц" д/н НОМЕР_1, за кермом якого знаходився ОСОБА_5, належить ТОВ "Балакком" на підставі договору №21 оренди транспортного засобу від 01 січня 2008 року (Т. 1, а. с. 56).

На підставі ч. 3. п. 4 постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 р. № 6, не визнається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, що управляє джерелом підвищеної небезпеки, яка перебуває у трудових відносинах з власником цього джерела.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно всановив, що відповідальність за шкоду, спричинену потерпілому, на підставі ст.ст. 1187ЦК України, несе тільки власник джерела підвищеної небезпеки - тобто ТОВ "Балакком".

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини заподіювача. У даних правовідносинах цивільна відповідальність покладається на заподіювача шкоди незалежно від вини.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні, або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується, в тому числі, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Така шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо її завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 3 ст. 1200 ЦК України, особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_2, як донька загиблого, у відповідності до ст. 1200 ЦК України, має право на відшкодування шкоди.

Згідно відповіді Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси середньомісячна заробітна плата ОСОБА_6 за останніх 9 місяців склала 9 735, 00 грн. (Т. 2, а. с. 54).

Крім цього, у загиблого є дружина - ОСОБА_12, а також дитина, котра народилася вже після загибелі ОСОБА_3 Таким чином, сума матеріальної шкоди, яка підлягає виплаті позивачу зі сторони ТОВ "Балакком" складає 2 433, 75 грн. (9 735, 00 грн.: 4).

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суми на відшкодування шкоди мають присуджуватися потерпілому з дня втрати працездатності, а особам, які мають право на виплати у зав'язку зі смертю годувальника - з дня смерті потерпілого. При поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня смерті годувальника присудження виплати провадиться з дня звернення із такими вимогами.

У зв"язку з наведеним, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно вважав доведеними у судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_11, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 щодо стягнення з ТОВ "Балакком" на її користь суми майнової шкоди, завданої смертю ОСОБА_6, заподіяною джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 2 433, 75 грн. щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2008 року до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Також суд першої інстанції вірно відмовив позивачу в частині задоволення вимог щодо стягнення з ПрАТ "Просто Страхування" майнової шкоди у розмірі 51 000 грн. , оскільки обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 грн., то, як вірно вважав суд першої інстанції, АТ "Просто Страхування" в повному обсязі виконало зобов'язання, взяті на себе згідно договору серії ВВ/9182267 від 14 березня 2008 року, виплативши страхове відшкодування ОСОБА_12 - дружині загиблого ОСОБА_6

Також суд першої інстанції, виходячи із принципу розумності та справедливості, вірно визначився і з розміром моральної шкоди у сумі 30 000, яка підлягає стягненню ТОВ "Балакком" на користь позивача, у зв"язку з чим, в цій частині рішення суду першої інстанції також підлягає залишенню без змін.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарг та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Скаржники не надали жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які вони посилаються в апеляційних скаргах.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд об'єктивно оцінив зібрані по справі докази, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів, відповідно до ст. 308 ЦПК України, не вбачає.

При цьому, судом першої інстанції, помилково, не вирішено питання з приводу сплати судового збору у розмірі 146,02 грн., які слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Балакком" на користь держави, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Балакком" та ОСОБА_11 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2014 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Балакком" на користь держави 146,02 грн. судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

А.А.Калараш