АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4128/15 Справа № 201/9897/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Варенко О.П.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за депозитним договором та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за депозитним договором та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову, в іншій частині рішення суду - залишенню без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, згідно копії договору № SAMDNWFD300 вклад «Депозит Плюс»від 11 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні, що розташоване у м. Севастополь, було укладено договір ,відповідно до якого позивач передав банку суму вкладу 42350 доларів США строком до 11 грудня 2014 року зі сплатою 9,5 % річних.

30 травня 2014 року позивачем на адресу ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено заяву про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що з травня 2014 року окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ "ПриватБанк». У зв'язку з чим, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя. Крім того, суд першої інстанції посилався на судові рішення, які були ухвалені судовими органами на тимчасово окупованій території АРК відносно діяльності Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» та майна останнього. Також, суд зазначає в своєму рішенні, що зобов'язання за договорами з ПАТ КБ «ПриватБанк», укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує АНО «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь. А тому, суд дійшов висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» фактично є неналежним відповідачем у справі, до АНО «ФЗВ» позивач не звертався, ця організація не відмовила позивачу у видачі вкладу, а отже і спору, з огляду на вказане, немає.

Однак, з таким обґрунтуванням підстав відмови у задоволенні позовних вимог погодитися неможна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та діючому матеріальному закону, а тому колегія суддів приходить до висновку, щодо необхідності зміни обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2.

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі;один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладання банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішнім положенням банку.

Як вбачається з матеріалів справи, відсутній оригінал депозитного договору, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», а також оригінал довідки про наявність коштів на рахунку ОСОБА_2,та оригінал приходно-касового документу про внесення вкладу.

В незавіреній копії довідки від 12.03.2014 року ПАТ КБ Приватбанк вказані два рахунки ,однак не вказані повністю номера рахунків.

Безпідставними є посилання ОСОБА_2. в позовній заяві та в своїй скарзі на письмові докази (договір, довідку), які на його думку є належними доказами, в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Оскільки, в наданій позивачем довідці не зазначені повні номера рахунку, на якому знаходяться вказані кошти. Крім того, вказана довідка не являється належним і допустимим доказом, який би міг підтверджувати розмір вкладу та відсотків на теперішній час.

Також, всупереч ст. 10, 60 ЦПК України ОСОБА_2. не надано суду оригінали договорів банківського строкового вкладу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову за недоведеністю.

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення суду постановлене без додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - змінити в частині обґрунтування правових підстав відмови в задоволені позову,а в іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року - змінити в частині обґрунтування правових підстав відмови в задоволені позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича