Справа № 380/1246/15-ц Головуючий у І інстанції Кравець О. А.
Провадження № 22-ц/780/6844/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 15.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Ярун Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про дострокове розірвання кредитного договору,-

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25 грудня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 76696 грн. 86 коп. строком до 25 липня 2020 року із сплатою 15 % річних для придбання у власність квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Далі Банк посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування ним не виконував неналежним чином, в зв'язку з чим за кредитним договором утворилася заборгованість, розмір якої станом на 15.07.2015 року становить 300787 грн. 72 коп., просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, в якому просив розірвати кредитний договір, укладений між ним та банком 25 грудня 2007 року, посилаючись на те, що позивач подавши до суду заяву про дострокове погашення кредиту, істотно порушив умови договору, оскільки він позбавлений права на те, на що він розраховував при укладенні договору.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 176905 грн. 76 коп. заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено витання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у стягненні з відповідача штрафу та зменшення розміру пені, Банк подав апеляційну скаргу, просить рішення в цій частині скасувати ухвалити нове рішення, яким стягнути штраф та пеню в повному обсязі. Банк посилається на те, що суд не обґрунтував зменшення пені та зазначив, що штраф та пеня, відповідно до умов кредитного договору настають при різних обставинах порушення зобов'язання боржником, а відтак є різними видами відповідальності, тому висновок суду щодо подвійної відповідальності боржника є необґрунтованим.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржене, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення відповідача, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів.

Згідно з ч.1 ст.549, ч.2 ст.551 ЦК України у разі порушення зобов'язання боржник повинен передати кредиторові пеню (грошові кошти) у розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Судом встановлено, що 25.12.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 76696 грн. 86 коп. строком до 25 липня 2020 року із сплатою 15 % річних на придбання у власність окремої квартири за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором та/або договорами, що забезпечують виконання зобов'язань, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню відповідно до цього договору.

Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав повністю, натомість відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування ним виконував неналежним чином, в зв'язку з чим за кредитним договором утворилася заборгованість, розмір якої станом на 15.07.2015 року становить 300787 грн. 72 коп., яка складається з наступного : 71992 грн.67 коп. - заборгованість по кредиту, 94913 грн.09 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 106537 грн.62 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору а також штрафи відповідно до договору в сумі 27344 гр.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи первісний позов, стягнув суму заборгованості відповідача перед банком по тілу кредиту, процентам по кредитному договору та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору, зменшивши її розмір на підставі ч.3 ст.551 ЦК України.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані, однак врахувавши, що розмір пені не відповідає сумі неповернутого кредиту, оскільки співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій, і наслідки порушення зобов'язань не є співмірними, виходячи з принципів справедливості та розумності, закріплених у ст.3 ЦК України, суд першої інстанції, врахувавши також наявність обставин, що мають істотне значення, а саме те, що відповідач за станом здоров'я являється інвалідом 2 групи пожиттєво, що впливає на майновий стан відповідача, дійшов до правильного висновку про необхідність зменшення розміру пені до 10000 грн.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що штраф і пеня є одним і тим же видом забезпечення виконання зобов'язань, і не можуть застосовуватись двічі за одне й те саме порушення виконання зобов'язань.

Проте з таким висновком погодитись не можна, з наступних підстав.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

На порушення вимог процесуального закону, судом не було належним чином досліджено умови спірного кредитного договору, не враховано положення ст. 549 ЦК України та не перевірено чи покладення на відповідача зобов'язання по сплаті одночасно штрафу та пені.

Колегія суддів, перевіряючи зазначені обставини, встановила, що відповідно до п.6.6 кредитного договору штраф застосовується у випадку порушення позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів у межах 10 % від суми невиконаного зобов'язання. Пеня, відповідно до п.6.4 кредитного договору сплачується при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні (а.с.9).

Отже, вимоги позивача про стягнення штрафу обґрунтовані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення на користь позивача штрафу відповідно до умов кредитного договору в сумі 27344 грн.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін, оскільки доводи позивача у апеляційній скарзі про те, що суд не вказав та мотивував необхідність зменшення розміру неустойки спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», м.Дніпропетровськ вул.Набережна Перемоги,50 ( р/р 3111, МФО 305299, ) штраф відповідно до кредитного договору в сумі 27344 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :