№ 2/0202/1391/2015
30 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
при секретарі: Чумак В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення 3 % річних та моральної шкоди, -
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення коштів.
В судове засідання ОСОБА_2 з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в передбаченому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення 3 % річних та моральної шкоди необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Відповідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Відповідно до квитанції № 27027594 від 03.10.2013 року позивачем внесено грошові кошти у сумі 4 000 доларів США.
Згідно пункту 1.3. договору він був укладений на строк з 03.10.2013 року дпо 08.10.2014 року.
В пункті 1.4 договору встановлена була процента ставка на суму вкладу в розмірі 9,1 процентів річних.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як зазначено в судовому засіданні позивачем у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації та встановлення порядку виплати вкладів клієнтам ПАТ «Дельта-банк», в частині позовних вимог про стягнення суми депозиту та нарахованих відсотків просив суд залишити зазначені вимоги без розгляду.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року позовні вимоги в частині зобов'язання ПАТ «Дельта Банк» видати готівкою належні ОСОБА_1 кошти за договором банківського вкладу у валюті разом з нарахованими процентами залишено без розгляду.
Враховуючи залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача вкладу та нарахованих процентів відповідно до пункту 4.1 договору, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми.
Відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано збитків, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Отже, не підлягають задоволенню позовні вимоги і в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення 3 % річних та моральної шкоди - відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Г.В. Бєсєда