Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2015 Справа №607/11394/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», надалі відповідач, в якому просить стягнути на її користь матеріальну шкоду в розмірі 24045 грн., завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно заяви представник позивача просить справу розглядати без її участі з підтриманням позовних вимог.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала численні травми, забої, переломи кісток та розриви внутрішніх органів, які належать до категорії тяжких та змушена була 31 день перебувати на лікуванні у травматологічному відділенні Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги. В період лікування нею було витрачено на придбання медикаментів та засобів медичного лікування 26822,22 грн., проте значна кількість квитанції була втрачена і підтверджена сума витрат 24045 грн. На момент вчинення ДТП автомобіль НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», страховий ліміт на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоровю становить 100 000 грн., а тому вона звернулася до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із завою про виплату страхового відшкодування. Однак, Страхова компанія відповіді на звернення не надала, що змусило її звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.

Представник відповідача згідно заяви просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає. У поданому відзиві проти позову Страхова компанія просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що в діях водія ОСОБА_2, цивільна відповідальність якої була застрахована не було складу кримінального правопорушення, та нею не було порушено правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої ОСОБА_1 були завдані тілесні ушкодження. Навпаки, було встановлено порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху і в результаті чого водій ОСОБА_2 здійснила наїзд на пішохода. Крім цього, на момент наїзду ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного спяніння. Тому, Страхова компанія вважає, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок грубої необережності ОСОБА_1, а тому просить відмови у задоволенні позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно постанови слідчого СВ Тернопільського РВ УМВСУ в Тернопільської області від 17.02.2015р., якою кримінальне провадження за фактом ДТП №000068 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито за відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, 21 листопада 2014 року близько 18 год. 25 хв. на 156 км. автодороги сполучення «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка» в с. Смиківці Тернопільського району відбувся наїзд автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 на пішохода ОСОБА_1, внаслідок чого остання у відповідності до висновку експерта №195 від 14.02.2015р. отримала тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин чола та лобкової ділянки, садна чола і потиличної ділянки, рани чола, нижньої губи, правої щоки, правого ліктя, відкритого перелому кісток лівої гомілки, закритих переломів лівої ключиці, кісток тазу справа та правої гомілки, закритої травми живота у вигляді розривів брижі тонкої кишки і сечового міхура, а також обєктивної неврологічної симптоматику закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які належать до категорії тяжких.

Постановою слідчого встановлено, що у діях водія автомобіля марки «Кіа Ріо» невідповідностей Правил дорожнього руху не вбачається, причиною настання ДТП наїзд транспортного засобу на пішохода, з технічної точки зору були обставини, які повязані із виникненням небезпеки для руху на такій відстані до автомобіля «Кі Ріо», в межах якої водій керованого транспортного засобу був позбавлений технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникати наїзду на пішохода. Пішохід у темному одязі в момент настання її видимості з місця водія автомобіля зупинилася на подвійній осьовій лінії поза межами пішохідного переходу, після чого практично одночасно із настанням її видимості продовжила перетин проїзної частини дороги зліва-направо перед автомобілем. В діях водія ОСОБА_2 порушень вимог ПДР України, які б могли призвести до ДТП не встановлено, її дії не містять в собі складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім цього, як свідчить довідка СВ Тернопільського РВ УМВСУ у Тернопільській області від 20.06.2015р. ОСОБА_1 в момент наїзду на неї автомобіля марки «Кіа Ріо» у відповідності до висновку судово-медичної експертизи знаходилася в стані алкогольного спяніння.

Згідно витягу з медичної карти №6516 ОСОБА_1 поступила в стаціонар 21.11.2014р., вибула з стаціонару 22.12.2014р. із отриманими травмами під час ДТП. Отримала лікування 21.11.2014р. операція лапоротомія. Ушивання розриву брижі тонкої кишки. Ушивання сечового міхура. Лаваж та дренування черевної порожнини. Дренування паравезикального простору сечового міхура. 21.11.2014р. ПХО ран, закрита репозиція поза вогнищевий МОС АЗФ переломів кісток обох гомілок. 09.12.2014р. демонтаж АЗВ з відкритого перелому лівої гомілки та демонтаж АЗФ перелому кісток правої гомілки. 09.12.2014р. закрита репозиція ЮМОС переломів кісток обох гомілок.

Згідно довідки Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги від 26.12.2014р. №2211 ОСОБА_1 знаходилася на лікуванні в травматологічному відділенні 31 день., всього затрачено на лікування за рахунок лікарні 8594,89 грн., в які входять вартість обстеження 269,56 грн., вартість медикаментів 786,44 грн., накладні витрати 31 л/д 7538,89 грн.

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №6716171, терміном дії від 15.04.2014р. до 14.04.2015р. транспортний засіб «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_3» був застрахований страхувальником ОСОБА_3 в страхові компанії ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування». Страхова сума на одного потерпілого за заподіяну шкоду життю і здоровю становить 100 000 грн., франшиза 0 грн.

На адресу ПАТ «Страхова компанія АХА Страхування» 10.03.2015р. ОСОБА_1 направила заяву про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП із доданими до неї документами.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких відповідей від ПАТ «СК «АХА Страхування» щодо звернення ОСОБА_1 на виплату страхового відшкодування.

Стаття 1187 Цивільного кодексу України надає визначення, що джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим субєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи із змісту ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третій особі.

Стаття 23 вказаного Закону визначає, що шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна), повязана з лікуванням потерпілого та зі смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним лікуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 був завдана шкода її здоровю в результаті дорожньо-транспортної пригоди водієм автомобіля, цивільна відповідальність якого була застрахована, а тому настав страховий випадок, і як наслідок виплата потерпілій обґрунтованих витрат у звязку з лікуванням.

Згідно долученого позивачем розрахунку матеріальної шкоди, потерпіла просить стягнути 24045 грн. понесених витрат на лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, до яких входять витрати на придбання медичних препаратів, понесення яких ОСОБА_1 підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями, чеками, а необхідність їх придбання нерозривно повязується із наслідками отриманих тілесних ушкоджень у дорожньо-транспортній пригоді.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкода зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)

Як свідчить поліс обовязкового страхування №6716171 ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну здоровю на одного потерпілого становить 100 000 грн., а відтак, визначену позивачем суму страхового відшкодування в розмірі 24045 грн., яка витрачена в звязку з лікуванням та купівлею лікарських препаратів слід стягнути із страховика ПАТ «СК «АХА Страхування». Будь-яких заперечень з приводу визначеного ОСОБА_1 розміру матеріальної шкоди Страховою компанією не відзначено та не спростовано.

Посилання ПАТ «СК «АХА Страхування» у відзиві на позов щодо відсутності обовязку у Страхової компанії здійснювати страхове відшкодування за відсутності вини особи у вчиненні ДТП, а саме не встановлення порушення водієм Правил дорожнього руху при настанні ДТП і відсутність в діях водія складу злочину, а порушення пішоходом-потерпілим Правил дорожнього руху, в результаті чого настала ДПІ і перебування потерпілої ОСОБА_1 в момент наїзду на неї автомобіля в стані алкогольного спяніння, в даному випадку при стягненні страхового відшкодування матеріальної шкоди не приймається, з огляду на наступне.

Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіяні. На володільця підвищеної небезпеки не може бути покладено обовязок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Тобто, норми Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» охоплюють відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за заподіяння шкоди і при відсутності його вини у заподіянні шкоди.

Крім цього, стаття 1193 Цивільного кодексу України, на яку посилається ПАТ «СК «АХА Страхування» у відзиві, передбачає можливість зменшення розміру відшкодування шкоди потерпілому внаслідок його умислу чи грубої необережності і розмір якої визначається від ступеня вини потерпілого.

Однак, частина 3 статті 1193 Кодексу встановлює, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, до якої входить відшкодування витрат на придбання ліків в звязку із завданням шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі.

У відповідності до ст.ст. 60, 212 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ПАТ «СК «АХА Страхування» страхового відшкодування в сумі 24045 грн. як матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди підлягають до задоволення, оскільки ґрунтуються на нормах чинного законодавства, підтвердженні матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача в доход Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 1166, 1187, 1193, 1994 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 ЦПК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до ПАТ «СК «АХА Страхування» про стягнення 24045 грн. матеріальної шкоди задовольнити.

2.Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 24045 грн.

3.Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь Державного бюджету 243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_4