Справа № 367/7717/14 Головуючий у І інстанції Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/780/1712/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 4 15.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Гуля В.В.,

за участі секретаря Бобка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 21 листопада 1994 року придбали будинок АДРЕСА_1

У зв'язку з тим, що позивач з 1993 року перебувала на керівній посаді, їй та її сім'ї постійно надходили погрози, тому вони вирішили формально продати будинок рідній тітці - ОСОБА_2, яка є відповідачем по справі. Договір купівлі-продажу було укладено 27 грудня 1995 року.

Не зважаючи на таку дію, позивач разом зі своєю сім'єю продовжували проживати у спірному будинку та здійснювала оплату комунальних послуг, а також за необхідності проводила косметичний ремонт.

Враховуючи викладене, позивач вважає себе добросовісним набувачем та просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 м. Ірпені Київської області, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2

Під час судового розгляду даної справи, представник позивача ОСОБА_5 заявила клопотання про накладення заборони на відчуження спірного будинку.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2014 року клопотання представника позивача про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 в м. Ірпені Київської області власником якого є ОСОБА_2, заборонивши даний будинок продавати, дарувати та проводити будь-які дії по його відчуженню.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є не обґрунтованою , постановлена за неповного з'ясування всіх обставин справи.

Крім того, для постановлення ухвали про забезпечення позову обов'язковою умовою є наявність вмотивованої заяви сторони по справі, але як вбачається з матеріалів справи така заява відсутня.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції входив з того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одним із видів забезпечення позову, згідно зі ст. 152 ЦПК України, є накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову постановляється ухвала, яка має відповідати вимогам ст. 209 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірний будинок було заявлено представником позивача під час судового розгляду справи. Разом з тим, слід зазначити, що клопотання про накладення арешту міститься в позові, яке обґрунтовується тим, що позивач є добросовісним набувачем спірного будинку, а тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Зазначене дає підстави вважати, що заява про забезпечення позову подана у письмовій формі та відповідає вимогам процесуального законодавства.

Також доводи апеляційної скарги щодо неповного мотивування та обґрунтування даної ухвали не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначені обставини не вплинули на правильність та законність висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 грудня 2014 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді