Справа № 530/498/15-ц
Номер провадження 2/530/293/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі

головуючого- судді Дігтяр М.І. розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Зіньків цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, та про визнання права власності на нього,-- за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Ставківської сільської ради Зіньківського району,--

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і просила визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений у формі письмової розписки від 17.08.2000 року між нею, ОСОБА_1, з однієї сторони, і ОСОБА_2, з іншої сторони,-- згідно якого останній продав, а вона купила за 5000 гривень житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 та визнати право приватної власності на вказане нерухоме майно.

В судове засідання сторони не з'явилися, позивач ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідачі: ОСОБА_2,, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 направили до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, щодо заявлених позовних вимог незаперечують, представник третьої особи сільський голова Ставківської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області Кріпак О.В. направив до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, щодо заявлених позовних вимог незаперечує.

Суд вирішив за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України.

Суд прийнявши до уваги заяви сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, та про визнання права власності на нього,-- з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Ставківської сільської ради Зіньківського району підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного у формі письмової розписки від 17.08.2000 року року, між ОСОБА_1, з однієї сторони, і ОСОБА_2, з іншої сторони,-- останній продав, а ОСОБА_1 купила за 5000 гривень житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1, після чого стала проживати у ньому зі своєю сім'єю: чоловіком-ОСОБА_7, його матір'ю ОСОБА_4 і дочкою ОСОБА_5.

Вказане будинковолодіння АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги Ставківської сільської ради Зіньківського району № 2 (особовий рахунок № НОМЕР_1), станом на 01.07.1990 року, відносилося до типу колгоспного двору, головою якого був батько ОСОБА_2-- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий ІНФОРМАЦІЯ_10, а членами двору були: дружина, а відповідно мати ОСОБА_2-ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_9, та мати ОСОБА_10, а відповідно баба ОСОБА_2 -ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, дата смерті якої невідома за давністю смерті останньої.

Житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 складається із будівель, позначених у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок наступними літерами: А-1-житловий будинок, Б1,б-літня кухня, Б-гараж, В-сарай, в-сарай, Г-літній душ, Д-вбиральня, №1-колодязь, №2-огорожа, №3-огорожа, №4-хвіртка.

В кінці 2014 року у ОСОБА_1 виникла необхідність у оформленні субсидії на комунальні послуги у житловому будинку АДРЕСА_1, але їй в цьому було відмовлено, з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на цей будинок. Саме тоді ОСОБА_1 стало відомо, що договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку необхідно було укласти у письмовій формі, нотаріально посвідчити, та провести його державну реєстрацію.

Нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 не був посвідчений, та не проведена його державна реєстрація, так як ОСОБА_1 про це не знала, а тому вважала, що після оплати вартості житлового будинку стала його власником, але як виявилося, не має змоги користуватися і розпоряджатися ним, так як формально не є його власником , тому що не посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу нерухомого майна є недійсним , так як не дотримана вимога закону про нотаріальне посвідчення.

Згідно ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР ( в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( ст. 47 цього Кодексу). Купівля-продаж жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ст. 47 ч.2 Цивільного кодексу Української РСР ( в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

В даний час ОСОБА_1 також не має змоги нотаріально

посвідчити вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна, що відбувся , або

укласти новий, нотаріально посвідчений договір і таким чином на законних підставах юридично не може набути на нього права приватної власності, так як продавець ОСОБА_2 відмовляється укладати нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу будинку уже відбувся, так як він одержав від ОСОБА_1 кошти за нього в сумі 5000 грн., а сама ОСОБА_1 проживає в будинку з 2000 року, тобто майже 15 років, здійснювала поточний ремонт будинку і

господарсько-побутових споруд.

Крім цього, ОСОБА_2 у встановленому законом

порядку не набув права приватної власності на житловий будинок і на даний час не бажає прийняти його у спадок та відчужити на законних підставах ОСОБА_1, хоча ним розпорядився ще у 2000 році. Незважаючи на це, він формально набув права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується наступним: так ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом померлого батька ОСОБА_8, як те було передбачено ст. ст. 529 ч.1, 549 ч. 1 п.1 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 р.), чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8,-- при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти,

дружина і батьки померлого, та визнається що спадкоємець прийняв спадщину,

якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Той факт, що ОСОБА_8 в цілому був власником колишнього колгоспного двору АДРЕСА_1 підтверджується наступним: його дружина ОСОБА_10 померла ще до смерті самого ОСОБА_8, аналогічним чином і на тих же підставах, передбачених ст. ст. 529 ч.1, 549 ч. 1, п.1 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 р.), успадкувала частину колгоспного двору після смерті своєї матері ОСОБА_11. Зважаючи на належність ОСОБА_8 і ОСОБА_10 відповідних часток у вказаному колгоспному дворі, після зазначених

успадкувань ОСОБА_8 став при житті в цілому власником колгоспного двору АДРЕСА_1. Факти того, що ОСОБА_10 після смерті своєї матері ОСОБА_11, а ОСОБА_8 після смерті дружини ОСОБА_10 , та уже ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_8, фактично вступили в управління і володіння спадковим майном, -- підтверджуються тим, що вони постійно проживали однією сім'єю у житловому будинку АДРЕСА_1, користувалися спільним рухомим і нерухомим майном, проводили ремонт вказаного житлового будинку, сплачували страхові внески за нього до моменту відчуження житлового будинку ОСОБА_8 ОСОБА_12 ОСОБА_13 17.08.2000 року.

Факт належності колишнього колгоспного двору АДРЕСА_1 його членам: ОСОБА_8, ОСОБА_10 і ОСОБА_11, та розмір відповідних часток кожному із них, підтверджується наступними законодавчими актами:

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, що

була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Факт того , що житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 належав, як колишній колгоспний двір, в рівних частинах ОСОБА_8, ОСОБА_10 і ОСОБА_11, а після їх смерті належав ОСОБА_2 і уже після продажу останнім цього нерухомого майна ОСОБА_1, укладеному у формі письмової розписки від 17.08.2000 року в одержанні ОСОБА_2 від ОСОБА_1 5000 грн. за вказаний житловий будинок, та після того, як ОСОБА_1 з цього часу стала проживати у купленому таким чином будинку,-- він може належати ОСОБА_1,-- підтверджується наступними доказами:

1.Розпискою від 17.08.2000 року, складеною і підписаною власноручно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем і мешканцем села Ставкове Зіньківського району, згідно якої ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_1 5000 грн. в рахунок продажу житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1

2.Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок,

виготовленим станом на 11.03.2015 року ФОП ОСОБА_14, згідно якого вказане нерухоме майно складається із будівель і споруд, позначених наступними літерами: А-1-житловий будинок, Б1,б-літня кухня, Б-гараж, В-сарай, в-сарай, Г-літній душ, Д-вбиральня, №1-колодязь, №2-огорожа, №3-огорожа, №4-хвіртка.

3.Довідкою Ставківської сільської ради Зіньківського району № 125/02-32 від 10.03.2015 року про те, що будинковолодіння АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги Ставківської сілської ради Зіньківського району № 2, особовий рахунок № НОМЕР_1, станом на 01.07.1990 року, відносилося до типу колгоспного двору, головою якого був батько ОСОБА_2-- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий ІНФОРМАЦІЯ_10, а членами двору були: його дружина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_9 і теща ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3

4.Свідоцтвом про смерть ОСОБА_8, згідно якого він помер

ІНФОРМАЦІЯ_10, у віці 62 років, у селищі Опішня Зіньківського району

5.Свідоцтвом про смерть ОСОБА_10, згідно якого вона померла ІНФОРМАЦІЯ_9, у віці 69 років, у селі Ставкове Зіньківського району

6.Свідоцтвом про народження ОСОБА_2, згідно якого він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Кирило-Ганнівка Зіньківського району, а його батьками були ОСОБА_8 і ОСОБА_10.

7.Довідкою Ставківської сільської ради Зіньківського району № 128/02-32 від 10.03.2015 року про те, що житловий будинок громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно погосподарської книги № 4 (об'єкт погосподарського обліку № 0150-1), розташований по АДРЕСА_1. Дана довідка підтверджує той факт, що куплений ОСОБА_1 17.08.2000 року житловий будинок у ОСОБА_2 є житловим будинком, в якому вона проживає нині

8.Довідкою Ставківської сільської ради Зіньківського району № 127/02-32 від 10.03.2015 року про те, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2000 року, та має наступний склад сім'ї: чоловік-ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка-ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_7, свекруха-ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_8

9.Довідкою Ставківської сільської ради Зіньківського району № 126/02-32 від 10.03.2015 року про те, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 1907 га., на якій знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1, знаходиться у власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 ( державний акт серії НОМЕР_2). Земельна ділянка надана їй рішенням 25 позачергової сесії 5 скликання Ставківської сільської ради від 11.01.2010 року

10.Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, зареєстрованим 04.02.2010 року за № 14, згідно якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0, 1907 га., розташованої у селі Ставкове Зіньківського району, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд

11.Свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженцем села Коханівка Чутівського району Полтавської області, і ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою м. Зіньків, згідно якого дані особи уклали шлюб 29.04.1990 року і після укладення шлюбу обом присвоєні прізвища ОСОБА_3

12.Свідоцтвом про народження ОСОБА_5, згідно якого вона

народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 у селі Ставкове Зіньківського району, а її батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_1 Іванівна.Незважаючи на те, що при купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 не були дотримані норми чинного на той час законодавства, фактично цей договір, укладений у формі письмової розписки від 17.08.2000 року року між ОСОБА_1, з однієї сторони, і ОСОБА_2, з іншої сторони,-- згідно якої останній продав, а ОСОБА_1

купила за 5000 гривень вказане нерухоме майно, -- відбувся і є дійсним , а ОСОБА_1 набула на нього права приватної власності. Так, вона повністю сплатила кошти за житловий будинок, на протязі понад 14 років проживає в ньому зі своєю сім'єю, здійснює його ремонт, а також є власником земельної ділянки, з цільовим призначенням для обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Приймаючи до уваги вимоги позивача , зважаючи на відсутність заперечень проти позову зі сторони відповідачів і третьої особи,-- суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі , що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та Закону України ''Про власність'', ст.ст. 86 ч. 4,

128 ч. 1, 227, 47 ч.2 Цивільного кодексу Української РСР ( в редакції 1963 року), керуючись статтями 15,30,62, 197,208,209,214,215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Визнати дійним договір купівлі-продажу, укладений у формі письмової розписки від 17.08.2000 року між ОСОБА_1, з однієї сторони, і ОСОБА_2, з іншої сторони,-- згідно якого останній продав, а ОСОБА_1 купила за 5000 гривень житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1,-- а за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженкою міста Зіньків, мешканкою АДРЕСА_1, -- визнати право приватної власності на житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 , позначені у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок наступними літерами: А-1-житловий будинок, Б1,б-літня кухня, Б-гараж, В-сарай, в-сарай, Г-літній душ, Д-вбиральня, №1-колодязь, №2-огорожа, №3-огорожа, №4-хвіртка.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд, протягом 10 днів після його проголошення.

СуддяМ. І. Дігтяр