Номер провадження: 22-ц/785/1163/15
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Калараш А.А.

з участю секретаря Козак М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, СУ ГУМВС України в Одеській області, треті особи - АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі обласної дирекції, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звільнення майна з-під арешту за апеляційною скаргою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.09.2014 року,-

встановила:

01.09.2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, СУ ГУМВС України в Одеській області, посилаючись на те, що 19.11.2007 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 209 070 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором між тими самими сторонами укладено договір застави автотранспортного засобу, відповідно до якого боржник передає в заставу банку автомобіль марки "Mitsubishi Nativa", 2007 року випуску, який був придбаний боржником на кредитні кошти.

26.06.2014 між ним, позивачем у справі - ОСОБА_2 та ТОВ "Фінансова компанія "СІАГАЛ" укладено договір комісії, відповідно до якого останнє зобов'язується за дорученням ОСОБА_2 за комісійну плату вчинити правочини щодо набуття права вимоги за кредитними договорами, серед яких є також договір, укладений між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5

27.06.2014 між ТОВ "Фінансова компанія "СІАГАЛ" та ПАТ КБ "Стандарт" укладено договір комісії, відповідно до якого останнє зобов'язується за дорученням ТОВ "Фінансова компанія "СІАГАЛ" за комісійну плату вчинити правочини щодо набуття права вимоги за кредитними договорами, серед яких є також договір, укладений між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5

27.06.2014 на виконання договору комісії від 27.06.2014 між ПАТ КБ "Стандарт" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" укладено договір про відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу, відповідно до якого новий кредитор набуває статусу заставодержателя за договором застави між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5

27.06.2014 на виконання договору комісії від 26.06.2014 між ТОВ "Фінансова компанія "СІАГАЛ" та позивачем у справі - ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги за договорами застави, серед яких є також договір між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 про заставу транспортного засобу марки "Mitsubishi Nativa", 2007 року випуску.

Відповідно до вищезазначеного договору ТОВ "Фінансова компанія "СІАГАЛ" відступило (передало) ОСОБА_2 право звернення стягнення на предмет застави зазначений у договорі застави автотранспортного засобу.

Таким чином, до ОСОБА_2 перейшли всі права ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо права вимоги до боржника за кредитним договором та право звернення стягнення на предмет застави, зазначений у договорі. У зв'язку з чим, 27.06.2014 до відповідного запису про обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесені необхідні зміни.

В 2009 році у зв'язку із тим, що боржник тривалий час не виконував обов'язки за кредитним договором щодо строків сплати заборгованості, банком до Малиновського районного суду м. Одеси подано позовну заяву про стягнення боргу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2009 позов банку задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором, після набрання законної сили якого розпочата процедура виконання зазначеного рішення.

На теперішній час між позивачем у справі - заставодержателем та боржником ОСОБА_5 досягнута домовленість щодо добровільного продажу боржником предмету застави та погашення заборгованості за кредитним договором.

Проте, на спірний транспортний засіб державним виконавцем накладено арешти та оголошено його в розшук, що унеможливлює продаж предмету застави та задоволення вимог позивача за кредитним договором.

Справу розглянуто у відсутність сторін.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.09.2014 року позовні вимоги задоволено.

Представник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права 21.10.2014 року надав до суду апеляційну скаргу про скасування рішення з постановлениям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав останньому кредит у розмірі 209 070 грн./а.с.11-13/.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторонами укладено договір застави автотранспортного засобу, відповідно до боржник передає в заставу банку автомобіль марки "Mitsubishi Nativa", 2007 року випуску, який був придбаний боржником на кредитні кошти /а.с.8-10/.

У зв'язку з тим, що боржник тривалий час не виконував обов'язки за кредитним договором щодо строків сплати заборгованості, банком до Малиновського районного суду м. Одеси подано позовну заяву про стягнення боргу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2009 року позовну заяву банка задоволено, та, на виконання рішення видано відповідний виконавчий документ, який пред'явлено на виконання до відділу ДВС /а.с.7/.

Вказаний виконавчий документ неодноразово перебував на виконанні у відділі ДВС, державним виконавцем вживались заходи примусового виконання, проте, борг з боржника не стягнуто.

Не стягнутим також залишається виконавчий збір у розмірі 24 202,16 грн. на користь держави, винесений державним виконавцем у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", а також заборгованість на користь інших стягувачів за відповідними виконавчими провадженнями про стягнення коштів з ОСОБА_5

Виконавчий документ повернуто до банку на підставі пункту 5 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження (боржник не мешкає за адресою, вказаною у виконавчому документі), що не позбавляє стягувача права на повторне пред'явлення його до виконання.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", яка регулює наслідки завершення виконавчого провадження, арешт з майна боржника, у даному випадку, не знімається.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно ( майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або на боржникові від інших осіб, тощо.

Згідно з положеннями статті 52 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Таким чином, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що звільнення транспортного засобу з-під арешту та зняття його з розшуку призведене до виключення можливості виконати рішення суду у примусовому порядку, а також порушення прав та інтересів держави щодо не стягнення з боржника виконавчого збору, та інших стягувачів (після погашення заборгованості на користь заставодержателя), з метою забезпечення виконання рішень на користь яких накладався арешт на майно боржника.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Згідно виконавчого провадження боржником є ОСОБА_5, а стягувачем ВАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

В матеріалах справи відсутні дані про заміну сторони виконавчого провадження або заміну стягувача по справі.

Звернувшись з позовом до суду, ОСОБА_2 посилався на те, що до нього перейшли всі права ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо права вимоги до боржника за кредитним договором та є домовленість між ним та боржником щодо добровільного продажу боржником предмета застави та погашення заборгованості за кредитним договором.

При цьому, задовольняючи позов, суд першої інстанції посилається, зокрема, на статтю 60 Закону України "Про виконавче провадження", якою встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Однак, ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірне майно не звертався та в матеріалах справи такі дані відсутні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у достатньому обсязі не перевірив вказаних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, наданим доказам не дав належної правової оцінки в сукупності та їх взаємному зв"язку, належним чином не перевірив протиріччя та суперечності наданих сторонами доказів у справі, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню зі ОСОБА_2 на користь Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції судовий збір у розмірі 121, 80 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.09.2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, СУ ГУМВС України в Одеській області про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції судовий збір у розмірі 121, 80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

А.А.Калараш