АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/150/14-ц 22-ц/774/448/К/15
Справа № 177/150/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/448/К/15 Строгова Г.Г.
Категорія № 48 Доповідач - Братіщева Л.А.
14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Братіщевої Л.А.
суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.
при секретарі: Трофименко О.О.
за участю: позивача - ОСОБА_2,
відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяви третьої особи ОСОБА_4 та представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна, -
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна - задоволений.

Визнано індивідуальний житловий будинок з мансардою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,1000 га., розташовану по АДРЕСА_1, 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, автобус марки Мазда «Е2200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Поділено майно, набуте у шлюбу наступним чином: виділено ОСОБА_2 та визнано за нею право власності на:

- індивідуальний житловий будинок з мансардою, загальною площею 219,2 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1;

- автобус марки «Мазда «Е2200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3;

Виділено ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на:

- 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю в вартості поділеного спільного майна в сумі 9259,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок оплати судового збору в розмірі 3654,00 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2014 року в частині реального поділу майна, а саме: виділу ОСОБА_2 та визнання за нею права власності на індивідуальний житловий будинок з мансардою, загальною площею 219,2 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1; автобус марки «Мазда «Е2200», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3; виділу ОСОБА_3 та визнанню за ним право власності на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3; стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різниці в вартості поділеного спільного майна в сумі 9259,00 грн. - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний поділ майна та визнання за ОСОБА_2 права власності на індивідуальний житловий будинок з мансардою, загальною площею 219,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку, площею 0.1000 га., розташовану по АДРЕСА_1; автобус марки «Мазда Е2200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1994 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3, визнання за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, а також стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різниці в вартості недоотриманого позивачем майна в розмірі 9259 грн. - відмовлено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частки індивідуального житлового будинку з мансардою, загальною площею 219,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельної ділянки, площею 0.1000 га., розташованої по АДРЕСА_1; автобусу марки «Мазда Е2200», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1994 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 та по 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Залишено зазначене майно у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В іншій частині рішення залишено без змін.

31 березня 2015 року третя особа ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що в рішенні апеляційного суду не вирішено питання про судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1827 грн., а також у вигляді оплати за висновок будівельно-технічного дослідження в розмірі 3000 грн., про відшкодування яких було заявлено в апеляційній скарзі.

Також представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що в рішенні апеляційного суду не вирішено питання про судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1827 грн., про відшкодування яких було заявлено в апеляційній скарзі.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяв про ухвалення додаткового рішення суду, колегія суддів вважає, що заява третьої особи ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а заява представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

- стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

- суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

- суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

- судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК.

Як вбачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1827 грн. та за висновок будівельно-технічного дослідження 3000 грн. (а.с. 65 том 3), додавши до апеляційної скарги квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1827 грн. (а.с. 66 том 3) та розрахункову квитанцію про сплату за висновок судово-технічного дослідження у розмірі 3000 грн. (а.с. 98 том 3).

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1827 грн. (а.с. 27 зворот том 3), додавши до апеляційної скарги квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1827 грн. (а.с. 21 том 3).

Як вбачається з резолютивної частини рішення апеляційного суду від 24 березня 2015 року, суд не вирішив питання про судові витрати (а.с. 136 звор.-137 том 3).

Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Таким чином, на думку колегії, вимоги заяви ОСОБА_4 в частині ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 на його користь понесених витрат за висновок будівельно-технічного дослідження в розмірі 3000 грн. - задоволенню не підлягають, оскільки вказані витрати не належать до судових витрат, будівельно-технічне дослідження проведено ОСОБА_4 за власною ініціативою, а не за ухвалою суду та після постановлення судового рішення Криворізьким районним судом Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви третьої особи ОСОБА_4, повне задоволення заяви представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 220, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Заяву третьої особи ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Заяву представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити повністю.

Ухвалити додаткове рішення на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двісті сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двісті сім) грн.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: