АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7851/15 Справа № 206/272/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
24 вересня 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2015 рік вересень 24 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, Управління служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, -
В С Т А Н О В И Л А :
У липні 2014 році ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає у трьохкімнатній квартирі № 137 житловою площею 38,58 кв.м., що розташована в будинку № 30 по вул. Немировича-Данченко в м. Дніпропетровську, яка не приватизована та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради.
Позивач зазначає, що наймачем вказаної квартири був його батько ОСОБА_6, який помер 01.01.1996 року, але після смерті якого особовий рахунок № 161537 до цього часу так і залишився не переоформленим.
Крім позивача та його доньки, в спірній квартирі зареєстровані і відповідачі по справі : ОСОБА_7, дружина покійного брата позивача ОСОБА_6, який помер на початку 2011 року, та син ОСОБА_6 і ОСОБА_2 - ОСОБА_4.
Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 з літа 2011 року в спірній квартирі не проживає і фактичне їх місце знаходження йому також не відоме, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.
ОСОБА_2, не погоджуючись з позовною заявою ОСОБА_3, звернулася до суду в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_8, з зустрічною позовною заявою до суду про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, в якій посилалась на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_9, з яким вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі та проживала з 15.10.1988 року у спірній квартирі, у 2012 році вона народила іншого сина ОСОБА_10, але у проживанні з яким на житловій площі спірної квартири їм перешкоджає позивач за основним позовом ОСОБА_3.
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з послідуючим ухваленням по справі нового рішення, виходячи з наступного.
Визнаючи ОСОБА_2 такою, що втратила разом з ОСОБА_4 право на користування спірним житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 та відмовляючи у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2 щодо усунення їй перешкод у користуванні зазначеною квартирою, суд першої інстанції виходив з факту непроживання ОСОБА_2 та її старшого сина ОСОБА_4 у спірній квартирі з 2011 року.
З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без належного зясування дійсних обставин та зібраних доказів по справі, з матеріалів якої вбачається, що у звязку з реєстрацією 15.10.1988 року шлюбу з ОСОБА_4 /а.с. 134/, відповідачка ОСОБА_2 була зареєстрована у спірній квартирі АДРЕСА_3 09.09.1993 року, а 02.07.2007 року - її син ОСОБА_4, який народився 17.02.1991 року від шлюбу з ОСОБА_4 /а.с.29 30/.
14 травня 2007 року чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4 помер /а.с. 132/.
08.04.2012 року у ОСОБА_2 народився позашлюбний син ОСОБА_11 /а.с. 69, 104/.
Відповідно до листа Голови Самарської районної у м. Дніпропетровську ради № К-17 від 23.02.2015 року /а.с. 149/ у звязку з народженням сина ОСОБА_11 ОСОБА_2 перебуває за місцем своєї реєстрації на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради з квітня 2012 року згідно Закону України від 21 листопада 1992 року «Про державну допомогу сімям з дітьми» де їй була призначена допомога по вагітності, допомога при народженні дитини та допомога при досягненні дитиною трирічного віку.
Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що між сторонами існують неприязнені стосунки, і при визнанні особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад установлені строки, суд має вирішувати це питання з врахуванням цих обставин, а також того, щоб не були порушені права й законні інтереси неповнолітнього, але що судом першої інстанції при вирішенні даної справи по суті не було прийнято до уваги, рішення суду за викладених обставин не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з послідуючим ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та про задоволення зустрічних вимог ОСОБА_2 щодо усунення їй перешкод у користуванні житловою площею спірної квартири АДРЕСА_1.
Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 1.3 ст. 309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2015 року скасувати.
Усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в користуванні житловою площею квартири АДРЕСА_4, шляхом їх вселення до вказаної квартири.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради, Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням відмовити.
Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Головуючий :
Судді :