Справа № 643/3540/15-ц
Номер провадження 2/643/2258/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 року суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 24.12.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис за № 2888.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено наступне.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з відповіді з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області від 06.04.2015 року, ОСОБА_2 не значиться зареєстрованою за вищевказаною адресою.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ч. 9 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до п. 6 ч. 2 вказаної статті позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав звільнення від доказування. Згідно розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститись позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

В обґрунтування пред'явлення позову до Московського районного суду м. Харкова позивач посилається на положення ч. 2 ст. 110 ЦПК України та на факт проживання разом з ним за адресою: АДРЕСА_1, та знаходження на його утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте наданий позивачем акт про проживання від 05.03.2015 року, підписаний двома особами, які зазначені як ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно якого неповнолітній ОСОБА_3 разом з позивачем фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, суд не може визнати належним та допустимим доказом, яким може підтверджуватись факт проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом з позивачем, а також факт його знаходження на утриманні саме позивача.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом з позивачем та, відповідно, знаходження його на утриманні позивача, суду не надано.

За таких обставин суд позбавлений можливості визначити підсудність вказаного позову Московському районному суду м. Харкова.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне залишити позов без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви, а саме документів, якими згідно чинного законодавства України може бути підтверджений факт проживання разом з ним його неповнолітньої дитини та, відповідно, знаходження останньої на утриманні позивача.

Також суд роз'яснює позивачу, що порядок реєстрації місця проживання та перебування осіб визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року, яким затверджено «Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів».

Так, статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» надано наступне визначення термінів:

- місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;

- довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

- документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подають серед іншого документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України. Реєстрація місця проживання новонародженої дитини здійснюється також на підставі направлених органами соціального захисту населення даних, що зазначив законний представник, з яким постійно проживає дитина, у заяві про призначення допомоги при народженні дитини.

Згідно п. 2.2. «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року, відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.

Керуючись ст. 121, 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків пять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Крівцов Д.А.