Провадження №2з/200/124/15
У Х В А Л А

про забезпечення позову

«01» жовтня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.,

за участю секретаря Кобзар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровська заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах неповнолітніх Бабушкінського району м. Дніпропетровська, ОСОБА_4, ОСОБА_5. КП «Жилсервіс 2» ДМР, Бабушкінський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2015 заочне рішення від 01 листопада 2012 року скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку на 22 квітня 2015 року.

26 травня 2015 року позивач ОСОБА_2 подав уточнену позовну заяву.

03 липня 2015 року ухвалою суду справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12 серпня 2015 року.

01 жовтня 2015 року відповідачка ОСОБА_1 надала суду клопотання про забезпечення позову, у якій просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру №50 на ж/м Тополь-3, буд. №1 корпус №1 в м. Дніпропетровську, заборонивши відчуження квартири у будь-який спосіб.

В обґрунтування заяви зазначає, що відповідачі, які приватизували квартиру можуть її продати, а тому необхідно накласти арешт.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Пленумом Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4, зазначено що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

ОСОБА_1 у даній справі виступає як відповідач, і нею при розгляді позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах неповнолітніх Бабушкінського району м. Дніпропетровська, ОСОБА_4, ОСОБА_5 КП «Жилсервіс 2» ДМР, Бабушкінський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не предявлялося зустрічного позову для розгляду із первісним позовом, а отже не заявлено вимоги.

Відповідачкою ОСОБА_2 не доведено необхідності застосування даного виду забезпечення та можливість утруднення чи погроза не можливості виконання рішення суду про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у разі його задоволення, а однією із вимог для забезпечення позову є співмірність із заявленими позивачем вимогами, і ця обставина є істотною і необхідною для забезпечення позову, але як вбачається в заяві вона відсутня.

Суд бере до уваги, інтереси не тільки відповідача по справі, але й інших осіб права яких можуть бути порушені у звязку з застосуванням відповідного заходу забезпечення позову.

Враховуючи те, що у вказаній квартирі можуть перебувати треті особи, а отже їх права можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням такого виду забезпечення позову як арешт, що є недопустимим відповідно до норм відповідного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Е.В. Женеску