АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8828/15 Справа № 175/49/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що з 01.09.1989 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, в період якого, а саме, 04.08.2000 року за договором купівлі-продажу придбали житловий будинок в с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Матросова, буд.26., оформлений на ОСОБА_3

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Виходячи з наведеного, районний суд дійшов вірного висновку, що вищевказаний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Будь-яких домовленостей між сторонами судом встановлено не було.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, врахувавши зазначені вище норми закону, обґрунтовано розподілив між подружжям спільне сумісне майно, набуте ними під час шлюбу, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 його частину.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вказаний будинок не є їх з чоловіком спільною сумісною власністю, а власністю її батьків, оскільки вони фактично обміняли свій будинок на спірний будинок та стали постійно в ньому проживати, про що свідчить їх прописка в спірному домоволодінні, - є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що спірне майно було придбано подружжям у 2000 році, договір завдатку було оформлено лише у 2002 році, а зареєстровані батьки в спірному будинку в 2003 році та в 2005 році.

Крім того, покупцем будинку згідно договору купівлі-продажу від 2000 року значиться ОСОБА_3, а її батьки зустрічні вимоги не предявляли, договір не оспорили.

Оскільки, підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором, враховуючи те, що відповідачка не спростувала належними доказами ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції факт придбання спірного домоволодіння її батьками, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші твердження апелянта не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального законів, підстав для зміни чи скасування рішення - не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4