Справа № 752/2147/15-ц
Провадження № 2/752/2568/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.,

при секретарі Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_2, зареєстрований 03.11.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 767; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 гривень щомісяця; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання останньої 500 гривень щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 сплачену суму судового збору та витрати на правову допомогу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 зазначила про те, що з 03.11.2012 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом останнього року сімейне життя поступово погіршувалось, що в результаті призвело до припинення між подружжям шлюбних відносин. Позивач зазначає про те, що протягом тривалого часу відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім'ю. Протягом тривалого часу сторони у справі проживають окремо, з моменту окремого проживання батьків малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти стягнення аліментів на утримання сина не заперечував, однак категорично заперечував в частині заявленого позивачем розміру аліментів у сумі 1500 гривень, зазначивши, що є студентом, навчається, не працює, у зв'язку із чим заявлена позивачем сума для нього є завідомо непомірною.

Вислухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 03 листопада 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований 03.11.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 767, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданим 03.11.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданим 30.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно вказаного вище свідоцтва, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5).

У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх сина.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і їх сину, враховуючи обставини та відносини, яки склалися між сторонами у справі, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно доданих довідки, наданої 10.03.2015 року на запит суду Городищенським відділенням Корсунь-Шевченківської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області, за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, відповідач ОСОБА_2 отримав дохід у розмірі 11 499 гривень 84 копійки.

Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

· стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

· наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

· інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з моменту окремого проживання батьків, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачем ОСОБА_2 надано суду не було.

Згідно ст. 181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 СК України визначається в разі коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу отримує в натурі.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Судом достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, не має на утриманні інших малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також інших непрацездатних осіб, аліменти з відповідача на утримання інших осіб не стягуються, з довідки, наданої Городищенським відділенням Корсунь-Шевченківської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області, вбачається, що дохід відповідача ОСОБА_2 є нерегулярним, мінливим.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За таких обставин, враховуючи те, що батько ОСОБА_2 є працездатним, перестав надавати допомогу на утримання малолітньої дитини, інших малолітніх осіб та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, суд надходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем.

При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує матеріальне становище платника аліментів. При цьому, суд виходить з того, що ОСОБА_2 є працездатним, зібрані у справі докази свідчать про те, що дохід відповідача є нерегулярним, у зв'язку із чим суд надходить до висновку про те, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 06.02.2015 року і до повноліття дитини.

В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання матері малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_1, до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

На думку суду, зібрані у справі докази свідчать про відсутність можливості у відповідача ОСОБА_2, враховуючи у сукупності обставини щодо розміру присуджених аліментів на утримання малолітнього сина, та розміру та характеру доходів відповідача, надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини - позивача - до досягнення дитиною трирічного віку, у розмірі 500 гривень щомісячно. У зв'язку із чим, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних і розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Для відновлення свого порушення права позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 600 гривень, що підтверджується копією квитанції № 48 від 02.02.2015 року та витягом з договору про надання правової допомоги № 1 від 02.02.2015 року (а.с. 7, 9). У зв'язку із чим, суд надходить до висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 600 гривень понесених витрат на правову допомогу.

На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути 243 гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 24, 110, 112 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст.88, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 03 листопада 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 767, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Журавка Городищенського району Черкаської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Києва, на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 06 лютого 2015 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Журавка Городищенського району Черкаської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Києва, 600 гривень витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя