АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7707/15 Справа № 2-2957/06 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Категорія 81
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 до ВДВС Новомосковського МРУЮ про скасування постанови від 19 травня 2015 року, на бездіяльність виконавчої групи та начальника ВДВС щодо виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає ухвалу такою, що повинна бути залишена без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2008 року та 28 жовтня 2008 року 194 понтонно-мостовий загін Державної спеціальної служби транспорту було зобов'язано провести ремонт житлового та нежитлових приміщень, а також заміну санітарно-технічного обладнання, системи опалення та водопостачальних труб квартири за адресою АДРЕСА_1, та провести перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 04.12.2009 року, направлена ОСОБА_2, ідентифікатор для доступу в ЄДРВП вказаний.

На стадії виконавчого провадження Рішення суду було частково виконане, його виконання триває до цього часу, провадження не закінчене.

Оскаржуючи бездіяльність виконавчої служби, заявник у своїй заяві просить скасувати Постанову начальника ВДВС від 19.05.2015. про відмову йому у відводі складу виконавчої групи та зобов*язати начальника відділу відвести склад виконавчої групи від виконання провадження за виконавчим листом від 23.11.2099. та передати провадження до іншого ВДВС.

Відмовляючи у заявлених вимогах, суд 1-ї інстанції обгрунтовано враховував слідуючі обставини та вимоги закону.

У відповідності до ст. 385 ЦПК України скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав і свобод.

Із заявою про відвід складу виконавчої групи, залучення експерта для проведення виконавчих дій, скасування акту державного виконавця Бєлов О.М. звернувся 24 липня 2014 року, посилаючись на те, що виконавча група незаінтересована, не бажає виконувати судове рішення, не дотримується вимог чинного законодавства, діє упереджено з використанням службового становища.

Начальником ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_3 19 травня 2015 року винесена Постанова, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 у відводі складу робочої групи, куди включені заступник начальника Новомосковського ВДВС ОСОБА_4, державний виконавець Погорілий Р. - відмовлено. Встановлено, що виконавчою групою 14 липня 2014 року проводилася перевірка стану виконання судового рішення боржником із складенням відповідного акту, в якому зафіксовано , що станом на 17 липня 2014 року боржником ремонт житлового та нежитлового приміщень, а також, заміна системи опалення не виконано, разом з тим, заміна санітарно-технічного обладнання та водопостачальних труб в квартирі заявника проведена.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ) у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

В ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.01.2015 року вказується, що, відмовляючи в задоволенні скарги в частині визнання незаконним проголошеного 14 липня 2014 року солідарного рішення членів виконавчої групи щодо їх відмови від виконання частини судового рішення, а також відмови складу виконавчої групи щодо фіксації зазначеної події в процесуальному документі у виконавчому провадженні та практичну бездіяльність складу виконавчої групи з приводу невжиття заходів для виконання судового рішення суд посилався на те, що ОСОБА_2 не надані суду належні та допустимі докази, які не були надані і суду апеляційної інстанції.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відповідно до акту від 14.07.2014 року 194-й понтонно-мостовий загін неодноразово повідомляв ОСОБА_2 про готовність до виконання робіт по рішенню Апеляційного суду Дніпропетровської області. Але ОСОБА_2 згода на проведення робіт надана не була, оскільки останній вважає, що у його квартирі повинна бути зроблена заміна системи опалення, а саме влаштована автономна чи індивідуальна система опалення, а ремонт житлового і нежитлових приміщень повинен бути виконаний тільки після проведення всіх будівельних робіт, що стосується системи опалення.

Відповідно до листів помічника командира Т0320 ( 194 понтонно мостовий загін державної спеціальної служби транспорту) з правової роботи вбачається, що у звязку з небажанням громадянина ОСОБА_2 допустити до своєї квартири з 14.07.2014 року по теперішній час жодні роботи у його квартирі не проводились.

У відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», що регулює підстави відводу виконавця, питання про відвід виконавців відділ вирішується начальником відділу виконавчої служби. Виконавець, експерт, спеціаліст підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін або заінтересовані в результаті виконання рішення або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

З огляду на перелічені обставини, вимоги закону, зокрема, відсутність доказів щодо упередженості виконавців, суд 1-ї інстанції зробив вірні висновки про відсутність підстав для визнання законною оскаржуваної постанови та необхідність відмови заявникові у відводі.

Крім того, судом встановлено наступне.

Починаючи з 2010 року по 2015 рік Новомосковським міськрайонним судом багаторазово розглядались цивільні справи за скаргами ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Погорілого Р.С. і начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 04 вересня 2012 року скарга ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, начальника відділу ДВС Новомосковського МРУЮ, задоволена частково: дії державного виконавця ДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_5 щодо невиконання рішення суду від 30.07.2008 року визнані неправомірними. Скасована постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.04.2012 року. Суд зобовязав виконавця ВДВС вжити заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення суду від 30.07.2008 року.

Як зазначено в ухвалі Новомосковського міськрайонного суду від 04 вересня 2012 року, питання, повязані з безпідставним зволіканням та бездіяльністю у вчиненні виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, безпідставним зволіканням начальником ВДВС з розглядом скарг, а також неправомірністю дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого провадження стягувачеві вирішені в межах розгляду зазначених скарг.

Судові рішення (ухвали) від 19.01.2011 року, від 04.09.2012 року, від 03.11.2014 року, де предметом розгляду були неправомірні дії, бездіяльність ВДВС,- набули законної сили, а тому міськрайонним суд вірно вважав, що в задоволенні скарги ОСОБА_2 в частині оскарження дій державного виконавця, які вже неодноразово були предметом судового розгляду, - необхідно відмовити, оскільки повторний розгляд тих самих вимог за період 2010-2014 років протирічить вимогам закону.

Судом також встановлено, що Новомосковським міськрайонним судом розглядалися скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, ухвалами суду від 13.10.2010року, 10.01.2011 року, 30.03.2011 року, 28.08.2012 року, 04.09.2012 року, 15.10.2012 року, 16.10.2012 року, 30.11.2012 року були встановлені факти бездіяльності та неправомірності дій державного виконавця. Окрема ухвала направлялась Головному управлінню юстиції у Дніпропетровської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов порушень закону при проведенні виконавчих дій при виконанні рішення суду від 30.07.2008 року. Вона є чинною і повторний розгляд і винесення окремих ухвал, є необґрунтованим.

Про порушення, зазначені у скарзі, відносно неправомірності відновлення виконавчого провадження, встановлення іншого нового номеру виконавчому провадженню, ненадання заявнику ідентифікатора доступу до ЄДРВП, заявнику було відомо, про що свідчать його пояснення, а тому суд дійшов висновку, що строк, передбачений ч.1 ст. 385 ЦПК України, заявником пропущений, і з цих підстав відмовив в частині скарги щодо неправомірності дій державного виконавця і начальника ВДВС Новомосковського МРУЮ.

Враховуючи усе наведене, те, що заявлені у резолютивній частині скарги вимоги стосуються відводу та зобов*язання вирішити питання передачі виконавчого провадження іншому ВДВС, а також враховуючи ту обставину, що виконавче провадження не закрито, не закінчено, а знаходиться до даного часу на виконанні, підстав вважати обґрунтованими усі викладені в апеляційній скарзі доводи, які детально вивчені апеляційною інстанцією, та незаконною ухвалу суду - немає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 387 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_6