Провадження № 2-др/761/13/15
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Піхур О.В.

при секретарі: Маліченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізин Україна», третя особа : ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в розмірі 292,32 грн., посилаючись на те, що рішенням суду стягнуто тільки судовий збір сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 229,41 грн., але не стягнуто судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 121,80 грн. та за подачу касаційної скарги в розмірі 170,52 грн.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи ТОВ «Порше Лізин Україна» заперечувала проти вимог заяви та просила відмовити в її задоволенні.

Заявниця в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, просила розглядати справу у її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника заінтересованої особи ТОВ «Порше Лізин Україна», дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з п. п.1, 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, при винесенні додаткового рішення суд не вправі досліджувати нові докази.

Судом встановлено, що у грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізин Україна», третя особа : ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою. При подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 229,41 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду від 27.02.2014 року та сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 121,80 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 року апеляційну скаргу відхилено, рішення суду від 27.02.2014 року залишено без змін.

Також позивачем подано касаційну скаргу, за подачу якої сплачено 170,52 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2014 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.12.2014 року позов задоволено, визнано припиненим договір поруки та стягнуто з ТОВ «Порше Лізин Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 229,41 грн.

Під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст. 88 ЦПК України).

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК. У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи (п. 37 Постанови №10 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року).

Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою (ч.1 ст. 304 ЦПК України).

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу відхилено, а судом касаційної інстанції справу повернуто на новий розгляд, рішення по суті справи цими судами не приймалось, підстав для ухвалення додаткового рішення не вбачається.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 88, 209, 210, 214, 220, 221, 304 ЦПК України, п. 37 Постанови №10 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізин Україна», третя особа : ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя