РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2015 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Ревуцького С.І.

при секретарі - Мазняк О.Ю.

з участю - прокурора Святенького М.Г.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 про скасування п.5.23 рішення Бердянської міської ради №32 від 24.12.2009р., визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому вказує, що 24.12.2009р. Бердянською міською радою прийнято рішення №32 «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок», п.5.23 якого затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0574 га по АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва. На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

Вказана земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення, проекти землеустрою щодо відведення яких підлягають обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, що в даному випадку зроблено не було. Доказом незаконності оскаржуваного рішення Бердянської міської ради позивач вважає розпорядження голови Запорізької обласної державної адміністрації від 16.04.2010р. №101, яким вказується про необхідність Бердянській міській раді скасувати висновки, надані з 20.05.2009р. стосовно відведення земельних ділянок на територіях рекреаційного призначення. Також спірна земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги, що унеможливлює передачу її у власність фізичній особі у відповідності до ст.ст.85, 88, 90 Водного кодексу України. Крім того, спірне рішення суперечить Генеральному плану м.Бердянська, затвердженому рішенням Бердянської міської ради №8 від 25.06.2009р. Тому постановою Бердянського міськрайонного суду від 01.06.2011р., що набрало законної сили, визнано незаконним спірне рішення Бердянської міської ради №32 від 24.12.2009р.

На підставі викладеного позивач просить скасувати п.5.23 рішення №32 від 24.12.2009р. сімдесят сьомої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок»; визнати недійсним державний акт на право власності НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0,0574 га, виданий на ім'я ОСОБА_2 для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку вартістю 34107,08 грн., площею 0,0574 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться по АДРЕСА_1 Запорізької області, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю НОМЕР_1, виданому ОСОБА_2, територіальній громаді м.Бердянська.

В судовому засіданні прокурор Святенький М.Г. позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позові, просив позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав та пояснив, що аналогічний позов вже подавався Бердянським міжрайонним прокурором і рішенням апеляційного суду Запорізької області, яке набрало законної сили, йому було відмовлено. Крім того, прокурором пропущений строк позовної давності. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача - Бердянської міської ради - Дороз В.Ю. надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника Бердянської міської ради у відповідності до закону.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову на підставі наступного.

Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що 24.12.2009р. Бердянською міською радою прийнято рішення №32 «Про передачу в оренду. Продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок», п.5.23 якого затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0574 га по АДРЕСА_1 для індивідуального дачного будівництва. На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 видано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2. Вказані факти визнані учасниками судового розгляду.

Згідно постанови Бердянського міськрайонного суду від 01.06.2011р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Бердянської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання рішення Бердянської міської ради частково незаконним, позовні вимоги задоволено - визнано незаконним п.5.23 рішення №32 від 24.12.2009р. сімдесят сьомої сесії Бердянської міської ради п'ятого скликання «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок». Питання стосовно скасування вказаного рішення судом не вирішувалось у зв'язку з відсутність таких позовних вимог.

09.01.2013р. Бердянський міжрайонний прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати вказане рішення Бердянської міської ради, скасувати запис про державну реєстрацію державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, вилучити цю земельну ділянку у ОСОБА_2 та передати Бердянській міській раді. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.03.2013р. позовні вимоги були задоволені.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2013р. вказане рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову було відмовлено. При цьому, суд апеляційної інстанції в своєму рішенні, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначив, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулося порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції», яка ратифікована відповідним законом України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.10.2013р. рішення апеляційного суду Запорізької області від 04.06.2013р. залишено без змін.

Аналізуючи в сукупності вказані судові рішення, суд погоджується з позицією прокурора по справі стосовно того, що підстави позову від 09.01.2013р. не співпадають з підставами позову по справі, що розглядається, тому підстави для закриття провадження по справі відсутні.

В той же час, виносячи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд Запорізької області в своєму рішенні від 04.06.2013р. виходив з того, що порушення з боку публічного органу, а не громадянина, не є підставою для позбавлення громадянина його власності. З такою позицією погодився і Вищий спеціалізований суд України в своїй ухвалі від 23.10.2013р.

В своєму позові по справі, що розглядається, позивач навів лише інші, додаткові порушення з боку публічного органу, і не навів жодного порушення з боку громадянина, який володіє спірним майном, що жодним чином не спростовує вказаних висновків апеляційного суду Запорізької області.

За таких обставин, суд вважає неможливим прийняти рішення, яке б суперечило висновкам суду апеляційної та касаційної інстанції, зробленим в іншій справі, але за тим самим спором між тими самими сторонами. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 про скасування п.5.23 рішення Бердянської міської ради №32 від 24.12.2009р., визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:С. І. Ревуцький