Провадження № 2о/331/39/15
У Х В А Л А

17.04.2015 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа голова ЖБК ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа голова ЖБК ОСОБА_3

Ухвалою суду від 06.04.2015 р. зазначена заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог статей 119, 120 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Проте, як вбачається з матеріалів справи заявник, подавши заяву про усунення недоліків, не в повному обсязі виконала ухвалу судді від 06.04.2015 р., тому суддя приходить до висновку про визнання заяви неподаною та застосування до неї наслідків, передбачених ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення позовної заяви у відповідності до ч. 2 ст.121 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про судовий збір , який набрав чинності 01.11.2011 р. сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.

Згідно із п. п. 16, 17 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, державне мито повертається фінансовим органом того району чи міста, до бюджету якого воно надійшло, на підставі поданої платником заяви на протязі одного року з дня зарахування суми в бюджет.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України, ст. 7 Закону України Про судовий збір , -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа голова ЖБК ОСОБА_3, вважати неподаною та повернути заявнику.

Зобовязати управління Державної казначейської служби у Жовтневому районі міста Запоріжжя Запорізької області повернути ОСОБА_1 сплачений за квитанцією № 0.0.374065100.1 від 16 квітня 2015 року судовий збір в розмірі 121 гривень 80 копійок.

Розяснити заявнику, що усунувши недоліки заяви, вона має право повторно звернутися до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя : В. М. Світлицька