АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю: представника боржника - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 листопада 2012 року

за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову

по цивільній справі за позовом АКБ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 р. АКІБ «УкрСиббанк» звернулися до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, в якому прохали стягнути з останнього заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 06.02.2007 року у сумі 118914,74грн.

Одночасно з позовом ними була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет застави - належний відповідачу автомобіль та тимчасове обмеження відповідача у праві виїзду за межі України до закінчення провадження у справі та до виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.08.2009 року заяву АКІБ «УкрСиббанк» про забезпечення позову задоволено частково та тимчасово обмежено ОСОБА_3 право виїзду за межі України до закінчення розгляду справи та виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Накладено арешт на автомобіль «Шевроле Лачетті», 2005 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в РЕП 2-го МРЕВ ДАІ м. Кременчука, що належить ОСОБА_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині заяви відмовлено. Копію ухвали направлено на виконання до Державної прикордонної служби України та начальнику МРЕВ ДАІ м. Кременчука та прийнято до виконання Державною прикордонною службою України (а.с.36,40).

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 лютого 2010 року задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» та стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 від 06.02.2007 року в сумі 118914,74 грн., 80,73 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.54-55).

28.09.2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон (а.с.63).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 листопада 2012 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом АКБ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с.79).

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що чинним законодавством не передбачено такий вид забезпечення позову як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, заслухавши пояснення представника відповідача, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Автозаводському відділі державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження ВП № 29394681 з виконання виконавчого листа №2-377, виданого 16.03.2010 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 119025,47 грн. (а.с.106).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.01.2013 року задоволено подання ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2-377/2010 від 16.03.2010р., виданим Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» (а.с.123).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову щодо тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України, суд першої інстанції, виходив із того, що заборгованість боржником на час звернення з заявою не погашена, банк отримав виконавчі листи по справі для пред'явлення до виконання, а заява суперечить вимогам ст. 154 ЦПК України.

Однак з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Конституції України.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов»язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України.

У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року та "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст.152 ЦПК України.

Серед видів такого забезпечення ст.152 ЦПК України не передбачає вжиття судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно до ст.33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року.

Стаття 6 цього Закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст.151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у зв'язку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що суд першої інстанції застосував зазначений спосіб забезпечення позову з порушенням норм Цивільного процесуального кодексу України виходячи за межі своїх процесуальних повноважень, що є порушенням принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом, оскільки ухвала про забезпечення позову прийнята судом поза межами його компетенції, тому в розумінні цих норм не можна визнати, що ухвала постановлена "судом, встановленим законом".

Відтак, зважаючи на те, що основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією України, є законність і що відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій України» суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів суспільства і держави, при постановленні зазначених ухвал суди діяли всупереч нормам процесуального законодавства та поза межами своїх процесуальних повноважень, колегія суддів вважає, що відсутність законодавчого закріплення можливості касаційного оскарження таких ухвал не є перешкодою для їх перегляду в касаційному порядку, тому що заборона такого перегляду стосується ухвал, постановлених судом у межах своїх повноважень.

Таким чином, оскільки ухвала щодо застосування способу забезпечення позову постановлена судом першої інстанції з перевищенням передбачених законом процесуальних повноважень, вона підлягає скасуванню.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що матеріали справи не містять інформації про ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням від 10.02.2010р.. а ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.08.2009 року, окрім тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, також накладено арешт на належний йому автомобіль «Шевроле Лачетті», 2005 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в РЕП 2-го МРЕВ ДАІ м. Кременчука.

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги є слушними та такими, що заслуговують на увагу та підлягають задоволенню, а ухвала суду,- скасуванню з постановленням нової про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст.315,317 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 листопада 2012 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, у праві виїзду за межі України, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 серпня 2009 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ Ю.В. Дряниця /підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун