Справа №474/148/15-ц
П. №2/474/96/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне)

15.04.15 року смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді Сорочан А. В.

секретар судового засідання Дністрянська Т. В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Врадіївський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом ,-

в с т а н о в и в :

04.02.2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом у якому просила позбавити ОСОБА_2 права користування житлом - житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Позов мотивований тим, що позивач є власником вказаного житлового будинку. Відповідач є її зятем та проживав у шлюбі з її донькою ОСОБА_3 У житловому будинку був прописаний як член сім»ї її доньки. Враховуючи, що вказана особа понад тринадцять років у вказаному житлі не проживає та не користується без поважної причини, позивач на підставі ст. 72 ЖК України, просила позбавити його права користування цим житлом. В добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає, а вона позбавлена можливості розпоряджатися належним їй нерухомим майном на власний розсуд.

Позивачка до судового розгляду змінила підставу позову та зіславшись на ст. 405 ЦК України просила суд визнати відповідача такою особою, який втратив право на користування житловим будинком, через відсутність без поважних причин понад один рік.

У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю та просила його задовольнити. Позивач суду повідомила, що з 2004 року є власником цього житла. У 1993 році її донька зареєструвала шлюб з відповідачем та він поселився з її донькою у її будинку. За її волею він був у будинку прописаний. У 2002 році сторони перестали разом проживати та до цього часу він у житловому будинку не проживає та не користується ним. Шлюб за рішенням суду розірвано. Де на даний час він проживає, їй невідомо, так як вже понад 13 років вони не підтримують будь-яких відносин.

Представник третьої особи до суду не з»явилась та надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, рішення просила постановити на розсуд суду.

Відповідач до суду не з»явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся двічі належним чином ( через засоби масової інформації). Враховуючи, що відповідно до ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений, суд за згодою позивача, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, визнав можливим проводити заочний розгляд справи.

Заслухав пояснення позивача, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідив письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених у судовому засіданні обставин.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом :

-25.12.2004 року на підставі свідоцтва про право на спадщину , посвідченого державним нотаріусом Врадіївської державної нотаріальної контори №2067, позивач після смерті свого чоловіка успадкувала житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1

- позивач є власником цілого житлового будинку, що вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно

-згідно даних Врадіївської селищної ради від 04.02.2015 року та даних Врадіївського РС УДМС України в Миколаївській області від 25.02.2015 року, у вказаному житловому будинку зареєстровані донька позивачки ОСОБА_3 та колишній зять ОСОБА_2;

- відповідно до показань свідків, даних Врадіївської селищної ради, зареєстрований за місцем реєстрації ОСОБА_2 не проживає з 2002 року, особистих речей по місцю реєстрації не зберігає, спільного господарства, побуту з позивачем не веде, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку не обробляє, комунальні платежі сплачує власник житла ;

- позивачу Врадіївським РС УДМС відмовлено в знятті з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та рекомендовано звернутися до суду

-відповідач на момент реєстрації був прописаний з волі позивачки як член сім»ї її доньки

- згідно рішення Врадіївського районного суду від 25.03.2015 року, яке набрало законної сили 02 квітня 2015 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

З обставин справи вбачається, що йдеться про колишнього члена сім»ї власника житлового приміщення.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 без поважних причин більше року не користується житловим будинком позивачки та відсутній там без поважних причин, що свідчить про те, що він втратив право на користування цим житлом.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод , яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином порушене право власника житла підлягає захисту шляхом визнання відповідача такою особою, що втратив право на користування цим житлом, що дасть можливість власнику житлового будинку зняти його з реєстрації місця проживання.

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням, тощо( ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ).

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 208, 209, 213-215, 218 224-233, ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Врадіївський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення Врадіївського районного суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Копію заочного рішення направити відповідачу ОСОБА_2

Суддя А. В. Сорочан