Справа № 464/2275/15-ц
пр.№ 2/464/848/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Дулюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_3, зареєстрований 09 серпня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №1966; сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., залишити на утриманні батька - ОСОБА_1; визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., разом з ним - батьком - ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 серпня 2003 року зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.н. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось, кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Стверджує, що найближчим часом відповідач має намір виїхати на постійне місце проживання за межі України, його прохання залишитись в Україні ігнорує. А відтак, подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам їх сина. Окрім цього, у зв'язку з виїздом відповідача на постійне місце проживання за кордон, вважає за доцільне визначити місце проживання їх малолітнього сина. Зважаючи на прихильність сина до нього як батька, вік дитини, наявні житлові умови та інші обставини, вважає за доцільне визначити місце проживання сина за його місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні до змісту позовних вимог. Додатково пояснив, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство та не підтримують подружніх відносин. Його неодноразові намагання зберегти сім'ю закінчились черговими конфліктами. Оскільки відповідач має намір виїхати на постійне місце проживання за межі України, просить залишити дитину на його утриманні та визначити місце проживання малолітнього сина з ним. Ствердив, що має змогу забезпечити усі необхідні умови для нормального проживання, виховання та розвитку сина. З урахуванням вищенаведеного, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Ствердила, що дійсно між ними виникають постійні конфлікти та непорозуміння, вони проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство та не підтримують подружніх відносин. Примирення між ними неможливе, їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Вона ж має намір виїхати на постійне місце проживання за межі України, а тому не заперечує щодо залишення малолітнього сина на утриманні та вихованні батька та визначення його місця проживання з батьком.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради у вирішенні позовних вимог в частині залишення малолітнього сина на утриманні позивача та визначення його місця проживання з батьком покликається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2003 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №1966.

В шлюбі у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя між сторонами не склалось, між ними виникали постійні конфлікти, сварки та непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. На даний час сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Судом встановлено, що сторони втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконані, що не будуть вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу.

Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить їх інтересам та інтересам дитини, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття.

А відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо залишення малолітнього сина виключно на його утриманні суперечать вищезазначеним положенням Сімейного кодексу України та до задоволення не підлягають.

Відповідно ж до ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 найближчим часом має намір виїхати на постійне місце проживання за межі України, що останньою не заперечується. З пояснень сторін наданих в судовому засіданні вбачається, що малолітній син сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, прихильний до батька та останній може забезпечити дитині належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1

Враховуючи вищевикладене, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, а також з огляду на те, що відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком підставні та підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.105, 110, 112, 141, 161, 180 Сімейного Кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, с у д, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 09 серпня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №1966.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_3 прізвище - «ОСОБА_3».

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., разом з батьком - ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243,60грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.