Справа №339/144/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 07.02.1990 року між нею та ОСОБА_2, а неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з відповідачем . Свої вимоги аргументувала тим, що в останні роки відносини між ними погіршилися, вони стали чужими один до одного. Вважаючи, що надії на збереження сім'ї немає, просила не надавати строк на примирення.

Ухвалою від 08.04.2015 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 залишено без розгляду за заявою позивача.

Позивач підтримала свої вимоги та додатково пояснила, що відповідач матеріально сім'ю не утримує і тому вона змушена була виїхати за кордон на роботу. На протязі трьох років вона живе за кордоном, тому сімейні відносини між ними припинено.

Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказавши, що шлюб є дійсно невдалим, вони не можуть разом проживати через непорозуміння та постійні сварки, тому збереження шлюбу не є можливим, оскільки тривалий час не проживають разом .

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.3 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачкою, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що між сторонами 07.02.1990 року укладений шлюб у бюро реєстрації актів цивільного стану при 86 воєнній комендатурі ГСВГ м.Магдебург, Німеччина, актовий запис №14.

В шлюбі народилися троє дітей: дочка ОСОБА_5, син ОСОБА_6, які вже є повнолітніми та син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З пояснення сторін встановлено, що різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між ними. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони тривалий період не підтримують шлюбних відносин та поновлювати наміру їх не мають, не проживають разом .

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов"язаний утверджувати в сім"ї повагу до матері. Дружина зобов"язана утверджувати в сім"ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем, який теж наполягав на розірванні шлюбу.

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об"єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що як позивачка, так і відповідач категорично заперечують проти збереження їх сім"ї та наполягають на розлученні, суд не може покласти на них обов"язок збереження сім"ї при наявності їх категоричного заперечення цього.

З"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, суд встановив справжнє прагнення як позивачки, так і відповідача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу не суперечить інтересам сторін та їх дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв"язку із чим даний позов підлягає задоволенню.

Бажання позивачки залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі наведеного, ст. ст. 55,56, 112, 160 СК, керуючись ст.ст.130, 209, 212, 214-215ЦПК, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задоволити .

Шлюб, зареєстрований 07.02.1990 року у бюро реєстрації актів цивільного стану при 86 воєнній комендатурі ГСВГ м.Магдебург, Німеччина, актовий запис №14 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 за її бажанням залишити прізвище ОСОБА_1.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання чинності надіслати до відділу реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.