У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Сумська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання недійсними договору дарування квартири та заповіту, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_4 За життя, 10 січня 2012 року він склав заповіт, за яким заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_2, а 23 січня 2012 року за договором дарування подарував їй вказану квартиру. При цьому, зазначала, що в останні роки життя батько страждав на хронічну психічну хворобу, тому на час вчинення правочинів не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З урахуванням наведеного, просила суд визнати недійсними договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 23 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а також заповіт ОСОБА_4 від 10 січня 2012 року зареєстрований в реєстрі за № 15.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2014 року позов ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 24 грудня 2014 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2014 року та додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений 23 січня 2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 28.

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_4, посвідчений 10 січня 2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 15. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду, із залишенням в силі рішень суду першої інстанції або із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 на момент укладення договору дарування квартири та складання заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому, судом було взято до уваги висновок первинної експертизи № 507 від 27 грудня 2012 року з підстав того, що він ґрунтується на дослідженні всієї медичної документації, висвітлює медичні аспекти хвороб і хворобливого стану ОСОБА_4, тоді як вторинна експертиза ґрунтується на частковій медичній документації.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що вторинна експертиза реально відображає психічний та душевний стан ОСОБА_4, а висновок первинної експертизи ґрунтується на припущеннях.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні копії сертифікатів трьох спеціалістів, які проводили первинне експертне дослідження, з яких вбачається, що два лікаря-спеціаліста отримали сертифікат на проведення судово-психіатричної експертизи 14 грудня 2012 року, тобто після проведення експертизи. Відомості про їх атестацію на момент проведення дослідження в матеріалах справи відсутні.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки апеляційним судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова