АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік січень 22 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні», ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвейс» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні», ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвейс» про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» було укладено кредитний договір № 071/251013-КЛНТ, відповідно до пункту 1.1 якого банк відкрив позичальнику невідновлювальну траншову кредитну лінію в національній валюті України з лімітом кредитування в сумі 50 000 000.00 гривень. Цим же пунктом було передбачено, що в разі погашення позичальником заборгованості за кредитним договором № 071/051012-КЛНТ ліміт кредитування збільшується до 60 000 000.00 гривень, а також те, що повне погашення заборгованості за кредитним договором має відбутися не пізніше 01.10.2014 року.

Відповідно до пункту 1.7 кредитного договору та додатку № 1 до нього, сторонами за укладеним договором встановлений графік зниження ліміту кредитування, а саме: з 01.08.2014 року ліміт знижується до 40 000 000.00 гривень, з 01.09.2014 року - до 20 000 000.00 гривень, тобто починаючи з вказаних дат заборгованість боржника за тілом кредиту не могла бути вищою за наведені ліміти.

Згідно положень пунктів 1.1 та 2.1 кредитного договору, кредитні кошти в межах вказаного ліміту банк надав позичальнику на підставі додаткових договорів про надання кредиту (траншу), укладених сторонами на виконання кредитного договору, а саме :

· на підставі договору про надання кредиту (траншу) № 1 від 25.10.2013 року - 9 758 606.00 гривень зі сплатою процентів у відповідності з пунктом 2.3, 2.4 кредитного договору ;

· на підставі договору про надання кредиту (траншу) № 2 від 18.11.2013 року про надання 9 140 703.00 гривень зі сплатою процентів у відповідності з пунктом 2.3, 2.4 кредитного договору ;

· на підставі договору про надання кредиту (траншу) № 3 від 21.11.2013 року про надання 2 520 618.18 грн. зі сплатою процентів у відповідності з пунктом 2.3., 2.4 кредитного договору ;

· на підставі договору про надання кредиту (траншу) № 4 від 26.11.2013 року про надання 2 482 265,50 грн. зі сплатою процентів у відповідності з пунктом 2.3, 2.4 кредитного договору ;

· на підставі договору про надання кредиту (траншу) № 5 від 28.11.2013 року про надання 1 502 143,50 грн. зі сплатою процентів у відповідності з пунктом 2.3, 2.4 кредитного договору ;

· на підставі договору про надання кредиту (траншу) № 6 від 13.12.2013 року про надання 98 12,20 грн. зі сплатою процентів у відповідності з пунктом 2.3, 2.4 кредитного договору.

·

Таким чином, на виконання умов кредитного договору та вказаних шести договорів про надання траншів банк надав позичальнику кредитні кошти в загальній сумі 25 502 348 гривень 30 копійок, що підтверджується меморіальними ордерами : № К/734283 від 28.10.2013 року ; № К/741536 від 18.11.2013 року ; № К/743408 від 22.11.2013 року ; № К/744425 від 26.11.2013 року ; № К/745386 від 28.11.2013 року ; № К/751574 від 16.12.2013 року та відповідними заявами-зобов'язаннями.

Пунктом 1.4 кредитного договору також встановлювалось, що процентна ставка за користування кредитом є змінюваною, що кореспондується з положеннями статті 10561 ЦК України та означало, що її розмір визначається і встановлюється на момент укладання кредитного договору, а також змінюється протягом дії кредитного договору щоквартально за формулою, наведеною у цьому ж пункті договору, а пунктами 1.6 та 2.3 передбачались умови та порядок нарахування процентів, база їх нарахування, а також строки та порядок їх сплати.

На момент укладання вищенаведених договорів про надання траншів діяла процента ставка 21,73% річних, , а в послідуючому , протягом дії відносин між банком та позичальником, у відповідності до пунктів 1.4, 1.6, 2.3 кредитного договору та пунктів 5.6 договорів про надання траншів, процентну ставку було тричі змінено, а саме: з 20.01.2014 року почала діяти ставка 22.81% річних ; з 20.04.2014 року - 24.80% річних, та з 20.07.2014 року - 25.649 % річних, про що позичальник повідомлявся.

Також, у забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 071/251013-11 від 25.10.2013 року, а також договори 1 та 2 про зміну договору поруки, відповідно до умов яких ОСОБА_2 зобов'язалась солідарно відповідати перед банком за виконання зобов'язань боржника за кредитним договором в повному обсязі, а 28.04.2014 року між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю - договір поруки № 071/280414-П, за яким зазначене товариство також взяло на себе зобов'язання щодо солідарної відповідальності за виконання боржником своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором.

Крім того, в процесі дії кредитного договору, між сторонами укладалась низка договорів про зміну його умов щодо закладу цукру-пуску виробництва 2013 року, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» та який буде переданий банку відповідними частинами, порядку сплати комісії та її розміру, та про те, що основним забезпеченням своєчасного погашення кредиту, сплати процентів та пені нарівні з закладом цукру-піску є порука ОСОБА_2.

Посилюючись на зазначені обставини, а також на те, що у зв'язку з допущеними Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» порушеннями взятих на себе зобов'язань щодо сплати комісії за травень місяць 2014 року у сумі 41 580 гривень на підставі пункту 1.11 кредитного договору в редакції договору № 8 від 24.03.2014 року про зміну кредитного договору; сплати комісії за травень, червень 2014 року у сумі 26 401, 20 грн. на підставі пункту 1.12 кредитного договору в редакції договору № 8 від 24.03.2014 року про зміну кредитного договору ; сплати комісії за травень, червень 2014 року у сумі 20 000 гривень на підставі пункту 1.18 кредитного договору в редакції договору № 6 від 24.03.2014 року про зміну кредитного договору ; сплати процентів за користування кредитами за червень, липень 2014 року в сумі 1 064 103, 29 грн. на підставі пункту 2.3 кредитного договору ; встановленого працівниками банку у липні 2014 року зникнення предмету застави цукру-піску, яким забезпечувалося виконання зобов'язань боржника та залишеними поручителями без відповіді вимоги банку щодо виконання ними своїх зобов'язань, Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» вимушено було звернутись з даним позовом до суду, в якому просило з врахуванням того, що сума боргу солідарних боржників складає 26 852 136, 18 грн., та те, що відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвейс» , як солідарного боржника обмежена сумою 10 000 гривень, стягнути на свою користь солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні», ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвейс» суму боргу у розмірі 10 000 гривень, а також стягнути солідарно на свою користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» та ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 26 842 136 гривень 18 копійок.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні», ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвейс» задоволені.

Однак, з причин того, що у резолютивній частині зазначеного рішення суду першої інстанції не були вказані складові стягнутої на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» суми заборгованості відповідачів за кредитним договором, додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2014 року виявлений недолік був усуненим і стягнута сума боргу у розмірі 26 842 136 гривень 18 копійок на користь банку була зазначена разом з її складовими, тобто з заборгованістю за тілом кредиту у розмірі 25 502 348, 30 грн., заборгованістю по процентам у розмірі 1 217 816, 08 грн. та заборгованістю за комісіями у розмірі 131 971,80 грн..

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року допущена помилка у тексті резолютивної частини додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2014 року була виправлена також.

Не погоджуючись з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» та ОСОБА_2 принесли на нього свої апеляційній скарги, в яких посилаючись на незаконність та необґрунтованість зазначеного рішення суду першої інстанції, просили його скасувати .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» та ОСОБА_2 підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» щодо стягнення на його користь у солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» та ОСОБА_2 виниклої заборгованості за кредитним договором.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» про те, що розгляд заявлених Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Едвейс» позовних вимог не належить до юрисдикції місцевих загальних судів, оскільки між банком та позичальником за кредитним договором, та між банком і поручителями були укладені різні самостійні угоди, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, так як відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини 2 статті 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною 1 статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи відповідачки ОСОБА_2 щодо неможливості стягнення суми заборгованості з поручителів, оскільки за її думкою виконання зобов'язання забезпечено перш за все заставою, а не порукою, так як відповідно до договорів про зміну кредитного договору №№ 1, 2, 3, 4, 5 від 25.10.2013 року основним забезпеченням своєчасного погашення кредитів, наданих за укладеним між сторонами кредитним договором, сплати процентів та пені є, нарівні з закладом цукру-піску, саме порука ОСОБА_4 згідно договору поруки № 071/251-13П від 25.10.2013 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 15.07.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 внесено відомості про кримінальне правопорушення за заявою представника банку Столяра В.М. про розтрату невідомими особами цукру-піску у кількості 1 969 тон, що знаходився у заставі ПАТ «Банк Кредит Дніпро» по кредитному договору № 071/251013-КЛНТ від 25.10.2013 року, укладеному з ТОВ «Подільські цукроварні» та зберігався на складах за адресами : АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2.

За таких обставин, а також з врахуванням того, що в період з 25.04.2014 року по 04.08.2014 року на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні», що були відкриті в Публічному акціонерному товаристві «Банк Кредит Дніпро» були накладені арешти, що давало підставу банку у відповідності до пункту 3.1.12 кредитного договору вимагати від боржника, поміж іншого, і дострокового повернення всієї суми кредиту, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 про відсутність у позивача підстав для дострокового повернення всієї суми кредиту.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 про зміну умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності, оскільки пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом є змінюваною і це означає, що її розмір визначається та встановлюється на момент укладання кредитного договору, а також змінюється протягом дії кредитного договору щоквартально за формулою вказаною у кредитному договорі, а пунктами 1.6 та 2.3 кредитного договору також передбачено умови та нарахування процентів, базу їх нарахування та строки і порядок їх сплати, про що також відповідачка повідомлялась банком у встановленому законом порядку.

Таким чином, вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільські цукроварні» та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :