Справа №442/5924/15-ц
Провадження №2/442/2062/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь суму боргу у розмірі 2 118 000 (два мільйони сто вісімнадцять тисяч) гривень та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.05.2015 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики, предметом якого було надання в позику грошових коштів у розмірі 50 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на час подачі позову становить 1 059 000 гривень, на підтвердження укладення якого надала 08.06.2015 року розписку. Згідно умов даної розписки остання зобовязувалась 16.06.2015 року повернути кошти, однак, взятих на себе зобовязань, не виконала. На неодноразові усні прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не прореагувала і до цього часу ухиляється від повернення позики. В цей же день, позичив ОСОБА_3 ще 50 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на час подачі позову становить 1 059 000 гривень. З відповідачкою до передачі та отримання вище зазначеної грошової суми були у хороших приязних стосунках. ОСОБА_3 попросила позичити гроші, запевнивши, що на обумовлену дату їх поверне. Враховуючи давнє знайомство з нею, був впевненим, що свої зобовязання щодо повернення коштів виконає вчасно. Проте, цього не сталося. ОСОБА_3 на телефонні дзвінки не відповідає, зустрічей уникає. Зважаючи на те, що відповідачка видала позивачеві розписку на позичені гроші, а така форма надана за бажанням сторін, а також враховуючи те, що до цього часу позичальник не повернув позику, змушений звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Доповнила, що у судових засіданням під час розгляду справи представник відповідача - ОСОБА_5, підтвердила, що розписки, надані ОСОБА_2, справді підписані ОСОБА_3 Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, жодного доказу про повернення грошових коштів за вище вказаними розписками ОСОБА_3 позивачу немає, а тому вважає позовні вимоги підставними.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, так як на сьогоднішній день перебуває в СІ № 19 м. Львова, у звязку з обранням стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Згідно з актом від 20.10.2015 року, складеним комісією у складі: заступника начальника відділу СВПР УДПтС України у Львівській області (№ 19) ОСОБА_6, начальника відділення господарської обслуги ОСОБА_7, начальника відділення МРБ СВПР ОСОБА_8 увязнена ОСОБА_3 відмовилась надати письмове пояснення по суті позовних вимог.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, однак надіслала на адресу суду телеграму, в якій просить розглянути справу у її відсутності, та щодо задоволення позову заперечила.

Вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити.

Як вбачається з копії розписки від 08.06. 2015 року, ОСОБА_3 26.05.2015 року отримала від ОСОБА_2 50 000 доларів США та повернення коштів гарантує.

З копії розписки від 08.06.2015 року, вбачається, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США термін повернення: 12.06.2015 року - 25 000 доларів США , 16.06.2015 року 25 000 доларів США.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з правового висновку Верховного суду України у спорі про стягнення боргу за договором позики (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року) письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Беручи до уваги вищенаведене, перевіривши матеріали справи судом, встановлено, що умови договору відповідачем ОСОБА_3 не виконані, а заборгованість за договорами позики, згідно розписок від червня 2015 року не повернута.

Відтак, враховуючи дані Національного банку України, курс гривні до іноземної валюти долара станом на час подачі позову 31.08.2015 року, з ОСОБА_3 слід стягнути 2 118 000 гривень заборгованості в користь ОСОБА_2

Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 3 654 грн. судових витрат.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 3, 10, 57-60, 64, 209, 212-215, ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 2 118 000 (два мільйони сто вісімнадцять тисяч) гривень заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3в користь ОСОБА_2 сплаченийсудовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесять чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя Грицай М.М.