Справа №531/531/246/15-ц
Провадження №2/531/197/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 квітня 2015 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Попова М.С.,

за участю секретаря - Шаршонь Т.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, з дня вибуття , без права на житлову площу та майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2010 року ОСОБА_3, було придбано житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. 07 липня 2010 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою ОСОБА_2 14.05.2014 року рішенням по справі № 631/519/14-ц Нововодолазьким районним судом Харківської області шлюб між сторонами було розірвано. У належному позивачу на праві приватної власності вищевказаному житловому будинку крім нього зареєстрована і відповідачка ОСОБА_2. Хоча шлюб між ними розірвано лише 14.05.2014 року, про те починаючи із грудня 2013 року відповідачка ОСОБА_2 перестала проживати у вказаному будинку так як перейшла жити до іншого чоловіка. З того часу всі послуги по утриманню будинку та комунальні платежі, сплачує сам позивач. За період з грудня 2013 року і по цей час відповідачка ОСОБА_2 жодного разу не з'явився в житловому будинку АДРЕСА_1, який належить позивачу на праві приватної власності, і всі обов'язки щодо його утримання, покладені на нього. Будучи відсутньою без поважних причин, відповідач не цікавилися ні житлом, ні надсилає кошти для оплати за комунальні послуги. Перебування на реєстраційному обліку у належному мені будинку ОСОБА_2 порушує права позивача як власника будинку.

Представник позивача підтримав у повному обсязі позовні вимоги, з підстав визначених у позові, і просив суд його задовольнити .

Відповідач позов не визнала у повному обсязі, зазначила, що не згодна на задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та визнання її втратившою право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 оскільки в разі задоволення позову, через втрату реєстрації, вона може втратити роботу та соціальні виплати. Також пояснила, що вона не проживає у вказаному будинку не зі своєї ініціативи, вона змушена проживати окремо, оскільки з позивачем у них часто виникали сварки і вона переживала з дитину. На майно вона не претендує. Додала, що не проживає за вищевказаною адресою з грудня 2013 року, за комунальні послуги не платить , оскільки не користується ними.

Оскільки, при вирішенні даного спору не зачіпаються інтереси малолітньої спільної дитини сторін - дочки ОСОБА_4, 2012 р. народження, крім того, , як було з*ясовано судом, сам позивач не заперечує проти того, щоб дитина залишалася зареєстрованою за вказаною адресою, суд не вбачає необхідності залучення до участі у справі Служби у справах дітей.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу позивач придбав у ОСОБА_5 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.7).

На підставі даного договору купівлі-продажу за позивачем було зареєстровано право власності на нерухоме майно, про що свідчить витяг від 30.03.2010 р. ( а.с.8).

Рішенням Нововодалазького районного суду Харківської області від 14.05.2014 р. ( а.с.10) між сторонами було розірвано шлюб.

Згідно довідки Ланнівської сільради від 04.02.2015 р. ( а.с.11) по АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_3, а разом з ним за вищевказаною адресою з ним зареєстровані: колишня дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_6

У Акті проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 від 29.01.2015 р., вказано лише ОСОБА_3 ( а.с.12).

З письмових пояснень свідків, що маються у матеріалах справи, вбачається, що вони підтверджують той факт, що ОСОБА_2 не проживає по АДРЕСА_1 з грудня 2013 року. ( а.с.13,14).

Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Беручи до уваги вищевикладену обставину, суд вважає, що позов в частині визнання відповідачку втратившою право користування житлом з дня її вибуття, не підлягає задоволенню.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04. 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.

Згідно вимог ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як передбачено ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону».

Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім*ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що « власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном».

Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користується жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Угоди щодо порядку користування житловим будинком між сторонами не було укладено.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України „Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 р. за №2, наймач або член його сім'ї втрачає право користування жилим приміщенням якщо він вибув на інше постійне місце проживання. Доказами вибуття можуть бути будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення іншого договору на невизначений строк, тощо).

Таким чином, оскільки у суді доведено, що відповідач у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку не проживає понад один рік, не оплачує за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування житлом, тому, суд вважає , що мається достатньо підстав для визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 яке належить позивачу.

Керуючись ст. ст.316,317,319,383,391,405 ЦК України, 105,156 ЖК України, п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України „Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України" , ст. ст. 10, 60, 208-209, 212-215ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке належить на праві власності ОСОБА_3 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, з дня отримання копії рішення.

Суддя М.С.Попов