Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/839/15 Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„02" квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 серпня 2014 року у справі за позовом Кредитної спілки "Актив" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до Кредитної спілки "Актив", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2, ОСОБА_4, про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року КС "Актив" звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

У позові зазначала, що 27.12.2013 року між КС "Актив" та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № Л 8449 Ж на суму 120 000 грн. 00 коп., зі сплатою 45% річних, строком на 18 місяців.

За умовами п.4.2 кредитного договору позичальник брав на себе зобов'язання повертати щомісячно нараховані проценти за користування кредитом та частину основної суми кредиту згідно графіка погашення кредиту.

Згідно п.9.2 договору при порушенні позичальником умов користування кредиту, відсоткова ставка становитиме 90% річних за весь період користування кредитом.

В забезпечення виконання договору 27.12.2013 року з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № Л8449Ж..

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого станом на 12.05.2014 року утворилась заборгованість в сумі 152 241 грн. 08 коп., з яких: тіло кредиту - 120 000 грн. 00 коп., проценти - 32 241 грн. 08 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд розірвати кредитний договір № Л 8449 Ж від 27.12.2013 року, укладений між КС "Актив" та ОСОБА_3, стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 за кредитним договором, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за договорами поруки суму боргу 152 241 грн. 08 коп., а також витрати по сплаті судового збору, а всього 153 763 грн. 49 коп.

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до КС "Актив", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_2, ОСОБА_4, про визнання кредитного договору недійсним.

У зустрічному позові зазначав, що 27 грудня 2013 року між ним та КС "Актив" було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач надав йому грошові кошти в кредит у сумі 120 000 грн. 00 коп., строком на 18 місяців, для придбання будівельних матеріалів на ремонт належного йому котеджу.

За умовами договору він зобов'язався повернути кредити та сплатити проценти у розмірі 45% річних.

При укладанні кредитного договору відповідачем до його умов було внесено п.п.3 п.3.1.1., згідно якого кредитодавець має право збільшити в два рази відсоткову ставку за кредитом у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, та п.9.2, згідно з яким у разі порушення позичальником умов користування кредитом, відсоткова ставка становитиме 90% річних за весь період користування кредитом.

При цьому кредитодавець проводить перерахунок сплати по кредиту позичальника за подвійною відсотковою ставкою з моменту видачі кредиту до повного його погашення.

Перед підписанням кредитного договору він вказав на незаконність вказаних умов кредитного договору щодо подвійного збільшення відсоткової ставка за кредитом, так як будуть ущемлятися його права споживача в сторону значного збільшення обсягу його відповідальності.

Однак відповідач запевнив, що відсоткова ставка подвоюватися не буде і кредитна спілка в подальшому не буде використовувати ці пункту договору у їхніх взаємовідносинам, договір з такими умова просто є стандартною формою кредитного договору, який укладається з усіма членами кредитної спілки.

Він уклав вищезазначений кредитний договір, який за своїм змістом в силу ст.634 ЦК України був договором приєднання, а тому п.п.3 п.3.1.1. та п.9.2 виключити з договору він змоги не мав, змінювати ж фінансову установу на іншу йому було недоцільно, оскільки він є членом кредитної спілки.

В подальшому у нього виникли певні фінансові ускладнення зі сплати кредиту і відповідач одразу ж скористався умовами п.п.3 п.3.1.1. та п.9.2.

Вважає, що положення п.п.3 п.3.1.1. та п.9.2 кредитного договору порушують його права та законні інтереси, містять дискримінаційні стосовно нього правила зміни відсоткової ставки та є несправедливою умовою договору, а тому підлягають визнанню недійсними з моменту укладення договору.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд на підставі ст.ст. 11,18 Закону України „Про захист прав споживачів" визнати недійсним з 27 грудня 2013 року п.п.3 п.3.1.1 та п.9.2 кредитного договору № Л 8449 Ж, укладеного 27 грудня 2013 року між КС "Актив" та ОСОБА_3

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 серпня 2014 року позовну заяву Кредитної спілки "Актив" задоволено.

Розірвано кредитний договір № Л8449Ж від 27.12.2013 року, укладений між Кредитною спілкою "Актив" та ОСОБА_3.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 за кредитним договором № Л8449Ж від 27.12.2013 року, ОСОБА_2, ОСОБА_4 за договором поруки №Л8449Ж від 27.12.2013 року на користь кредитної спілки "Актив" борг в сумі 152 241 грн. 08 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь кредитної спілки "Актив" судові витрати в сумі 1 522 грн. 41 коп.

В задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову у зв"язку з недоведеністю обставин.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 27.12.2013 року між КС "Актив" та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № Л 8449 Ж на суму 120 000 грн. 00 коп., зі сплатою 45% річних, строком на 18 місяців.

За умовами п.4.2 кредитного договору позичальник брав на себе зобов'язання повертати щомісячно нараховані проценти за користування кредитом та частину основної суми кредиту згідно графіка погашення кредиту.

Умовами п.п.3 п.3.1.1 договору передбачалось право кредитодавця збільшити в два рази відсоткову ставку за кредитом у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов"язань за договором.

Пунктом 9.2 договору встановлювалось, що при порушенні позичальником умов користування кредиту, відсоткова ставка становитиме 90% річних за весь період користування кредитом.

В забезпечення виконання договору 27.12.2013 року з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № Л8449Ж(а.с.11).

Як позичальник ОСОБА_3, так і поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, погодилися з такими умовами кредитного договору, оскільки підписали його особисто і без застережень, ОСОБА_3, отримавши кредитні кошти, підтвердив, що обізнаний та погоджується з усіма умовами договору.

Передбаченим ч.6 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів" правом відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту він не скористався.

Оскільки ОСОБА_3 вносив щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту не в повному обсязі , з порушенням графіку, 12.02.2014 року позичальнику та поручителям КС „Актив" надіслала вимогу про погашення поточної заборгованості в 10-денний термін(а.с.13-15), яка виконана відповідачами не була.

З позовом до ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 кредитна спілка звернулася у травні 2014 року.

Задовольняючи позов КС „Актив" та стягуючи з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 152241 грн.08 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 120000 грн., за процентами - 32241 грн. 08 коп., суд виходив з доведеності невиконання ними грошових зобов"язань за кредитним договором, взявши до уваги наданий кредитною спілкою письмовий розрахунок заборгованості станом на 08.09.2014 року( а.с.48-54).

В порядку ст. 58 ЦПК України зазначений розрахунок суд визнав належним письмовим доказом та надав йому оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, враховуючи, що будь-яких доказів на його спростування відповідачі не надавали.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання п.п.3 п.3.1.1 та п.9.2 кредитного договору № Л 8449 Ж, від 27 грудня 2013 року недійсними, суд, надавши всебічний аналіз як зазначеним умовам цього договору, так і обставинам його укладання, дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність заявлених вимог.

Визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладання право чину з порушенням умов, необхідних для чинності правочину(ст. 203 ЦК).

Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин в цілому, якщо можна припустити, що право чин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 посилався на несправедливість передбачених у п.п.3 п.3.1.1. та п.9.2 кредитного договору умовах про застосування подвійної відсоткової ставки у разі порушення позичальником умов користування кредитом.

Виходячи зі змісту ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів", для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по- перше, умови договору порушують принцип добросовісності(п.6 ч.1 ст. 3, ч.3 ст. 509 ЦК), по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов"язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

За положеннями ч.5 ст. 11, ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець( виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем несправедливі умови. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов"язків на шкоду споживача.

Оскільки ж доводи ОСОБА_3 про несправедливість умов кредитного договору у зв"язку з використанням подвійної відсоткової ставки у разі порушення позичальником умов кредитного договору не враховували принципу добросовісності виконання зобов"язання, правових підстав для визнання зазначених умов договору недійсними, як несправедливих, суд не мав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2. про порушення його прав, як третьої особи на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, на правильність судових висновків не впливають, враховуючи, що одночасно він являвся відповідачем за первісним позовом, а залучення його до участі у справі в якості третьої особи за зустрічним позовом відбулося за ініціативи ОСОБА_3 Оскільки копія зустрічного позову направлялася на його адресу, то за вказаних обставин, за наявності його заяви про розгляд справи за його відсутності(а.с.45), розгляд справи без його участі в якості третьої особи не суперечив вимогам ч.3 ст. 36 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів про прийняття ОСОБА_3 у члени кредитної спілки „Актив" та правомірності надання йому кредитних коштів не можуть бути прийняті до уваги, враховуючи, що зазначені обставини у суді першої інстанції визнавалися сторонами і ніким із осіб, що приймали участь у справі, не оспорювались, отже в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягали.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично повторюють доводи ОСОБА_3, якими він обгрунтовував зустрічний позов. Ці докази та обставини були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Разом з тим, не можна погодитися з рішенням суду в частині солідарного стягнення з відповідачів понесених КС „Актив" судових витрат у сумі 1522 грн. 41 коп.

За вимогами ст. 88 ЦПК України при повному задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, у зв"язку з чим рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, а саме, присуджена на користь КС „Актив" сума судових витрат у розмірі 1522 грн. 41 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в дольовому порядку, у сумі 507 грн. 47 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 серпня 2014 року по даній справі в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь кредитної спілки „Актив" судових витрат у сумі 1522 грн. 41 коп. змінити, вказавши, що з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь кредитної спілки „Актив" стягуються понесені нею судові витрати всього у сумі 1522 грн. 41 коп. в дольовому порядку, по 507 грн. 47 коп. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: