Провадження № 2/645/698/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2015 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
Головуючого-судді - Шарко О.П.
при секретарі - Вороніній О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального кругу Сіверіна Олена Володимирівна, про розірвання договору довічного утримання, -
У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив розірвати договір довічного утримання, посвідчений 05 листопада 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сіверіною Оленою Володимирівною, реєстровий № 2570 та повернути йому у власність квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послався на те, що 05.11.2010 року між ним та відповідачем був укладений договір довічного утримання, з якого вбачається, що позивач передав у власність відповідачу належну йому на праві власності квартиру, розташовану за адресою - АДРЕСА_1, а відповідач у свою чергу зобов'язувався в межах вартості матеріального забезпечення (харчування, одягу та необхідної допомоги) довічно позивача утримувати, здійснювати догляд та необхідну допомогу: надавати побутові послуги (прання постільної білизни тощо); забезпечувати потреби у відпочинку, тощо. Грошова оцінка зазначених у договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі мінімальної пенсії, встановленої законодавством України. Також відповідач зобов'язувався забезпечувати позивача утриманням та доглядом довічно, забезпечуючи його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та залишивши його безкоштовне довічне проживання у квартирі. Позивач зазначив, що ОСОБА_2 деякий час умови договору виконував, але не в повному обсязі, на теперішній час позивач залишився у безпорадному стані, так як відповідач йому зовсім не допомагає, тобто не виконує умови договору довічного утримання і позивач бажає зазначений договір розірвати.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позові, просили суд позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надав заяви: від 03.02.2015р., від 16.02.2015р. та від 24.03.2015р. з проханням відкласти розгляд справи. Суд не вважає причини, зазначені в заявах відповідача, поважними для відкладання слухання справи, оскільки не надані документі на підтвердження причин не явки. Подані відповідачем заяви суд оцінює її як спосіб затягування розгляду справи.
Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального кругу Сіверіна О.В. у судове засідання не з'явилася, про день та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. В матеріалах справи є заява з проханням розглядати справу розглядати без її присутності, в рішенні покладаєся на розсуд суду.
Відповідач гр. ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Відповідачем ОСОБА_2 неодноразово, а саме 03.02.2015 року, 16.02.2015 року, 24.03.2015 року надавались заяви про відкладення розгляду справи, однак, жодного разу суду не надано підтвердження поважності причин неявки у судові засідання.
Таким чином, суд вважає, що відповідач гр. ОСОБА_2 не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Справа розглядається у відсутність відповідача. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та об'єктивно оцінивши докази, які містяться у справі приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено по матеріалам справи, що 05 листопада 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання (догляду) (далі -Договір), який був нотаріально посвідчений.
Відповідно до п.1 Договору - ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 зобов'язувався забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно, залишивши його безкоштовне довічне проживання у спірній квартирі.
Відповідно до п.8 Договору довічного утримання - грошова оцінка зазначених у договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі мінімальної пенсії, встановленої законодавством України.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 знає декілька років як особу, яка неофіційно працювала у його друга - виконувала будь-яку роботу по господарству. Зі слів ОСОБА_1 свідок дізнався, що останній уклав договір довічного утримання з відповідачем, який умови договору не виконує. Свідок був в квартирі по АДРЕСА_1 в якій мешкає позивач і бачив, що на вхідній двері не має замка, умови проживання позивача жахливі - ремонт в квартирі ще будівельний, ванна стоїть на цеглі, продуктів харчування не має. Свідку відомо, що 24.01.2013р. ОСОБА_1 звертався до органів міліції із заявою на ОСОБА_2 про невиконання умов договору. Свідку відомо, що за квартиру відповідач не сплачує внаслідок чого утворилася велика заборгованість.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що знає ОСОБА_1 біля 20 років, з часу коли він перебував в дитячому будинку. На даний час ОСОБА_1 існує тільки за рахунок допомоги друзів та знайомих які надають йому продукти харчування та одяг. Після того як свідок дізналася, що ОСОБА_1 уклав довічного утримання, вона зустрічалася з ОСОБА_2 і просила його виконувати умови договору, але він цього не робить. ОСОБА_1 залишився у безпорадному стані, у зв'язку з тим, що не може знову стати на облік до соціальної служби як одинока людина тому, що він уклав договір довічного утримання і є людина - ОСОБА_2, яка повинна його утримувати. Зараз ОСОБА_6 залишився зовсім без засобів до існування.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що є сусідкою позивача ОСОБА_1 і ніколи не бачила в його квартирі відповідача ОСОБА_2 Знає, що у позивача великі борги за комунальні платежі і що за ним ніхто не доглядає.
Як вбачається з копії довідки № 2473 від 13.10.2014р. відділу соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Фрунзенського району м.Харкова - ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував допомогу як інвалід 2-ї групи в період з 27.07.2010р. по 31.08.2011р.
Відповідно до ст.629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.744 ЦК України - за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно, або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до ст.755 ч.1 п.1) ЦК України - договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.
Таким чином стаття 755 ЦК України визначає підставі для розірвання договору довічного утримання в судовому порядку, в тому числі ті, на які посилається ОСОБА_1 у своєму позові.
Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, відповідно до ст.614 ч.2 ЦК України - особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Таким чином з урахуванням умов позову, саме відповідач зобов'язаний довести належне виконання умов договору довічного утримання, що ним не здійснено.
Відповідно до ст.756 ч.1 ЦК України - у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконання, або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
Тому суд вважає необхідним повернути ОСОБА_1 у власність квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до ст.212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243грн.60коп., сплата якого підтверджена квитанцією, долученою до матеріалів справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.614, 744, 755, 756 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сіверіна Олена Володимирівна, про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Фронтіком Федоровичем, посвідчений 05 листопада 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сіверіною Оленою Володимирівною, реєстровий №2570.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1
Зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 накладену у зв'язку з договором довічного утримання.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Головуючий суддя: