Провадження № 4-с/760/61/15
у справі № 760/3371/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лазаренко В.В.,

при секретарі - Подобєді О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення вимог скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Городньої Г.Ю., заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»», -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться зазначена вище скарга ОСОБА_1, відповідно до якої заявник просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 40136231 від 20.05.2014 року, визнати дії старшого державного виконавця Городньої Г.Ю. протиправними щодо вчинення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №40136231 від 20.05.2014 року.

06.04.2015 року в судовому засіданні представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення вимог, викладених в скарзі (забезпечення позову) шляхом заборони ВДВС Подільського районного управління юстиції в м. Києві вчиняти будь-які дії стосовно рухомого майна - транспортного засобу «TOYOTA AVENSIS», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, до моменту вирішення судового спору за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення вимог, викладених в скарзі, у такий спосіб представник заявника зазначає, що невжиття вказаних заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали клопотання про забезпечення скарги та просили його задовольнити.

Представник зацікавленої особи - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» заперечував проти клопотання, просив відмовити в його задоволенні.

Особа, дії якої оскаржуються, та представник відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві до суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши клопотання, думку всіх учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до п. 15 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби», у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Підстави та порядок забезпечення позову визначено ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

В силу положень ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд розглядаючи заяву, має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Разом з цим, відповідно до п. 15 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

З заяви про вжиття заходів забезпечення скарги ОСОБА_1 вбачається, що заявник просить заборонити ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві вчиняти будь-які дії стосовно арештованого рухомого майна - транспортного засобу - до вирішення даної справи по суті. Тобто фактично представник скаржника просить зупинити виконавче провадження в частині, що не узгоджується з положеннями наведеними вище.

До того ж, а ні в заяві про забезпечення скарги, а ні в ході розгляду цієї заяви в судовому засіданні заявник і його представники не змогли обґрунтувати необхідність застосування такого заходу забезпечення скарги.

Таким чином, з урахуванням предмету скарги, суд приходить до висновку, що вид забезпечення скарги, який просить застосувати представник заявника, застосований бути не може в даному провадженні, до того ж є невідповідним до заявлениих вимог, оскільки невжиття заходів забезпечення, про які просить заявник, жодним чином не може вплинути на виконання рішення по суті скарги ОСОБА_1.

Беручи до уваги наведене, суд знаходить заяву про вжиття заходів забезпечення скарги необґрунтованою, у зв'язку з чим приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення вимог скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: