У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Незалежної профспілки нікопольських хлібовиробників Дніпропетровської області до публічного акціонерного товариства «Нікопольський хлібокомбінат» про стягнення коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу, за касаційною скаргою Незалежної профспілки нікопольських хлібовиробників Дніпропетровської області, подану представником Корнієнком В.О., на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Незалежна профспілка нікопольських хлібовиробників Дніпропетровської області звернулася з позовом до публічного акціонерного товариства «Нікопольський хлібокомбінат» про стягнення коштів на культурно-масову, фізкультурну та оздоровчу роботу.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 лютого 2015 року, провадження у даній справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, постановляючи оскаржувані ухвали, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про закриття провадження у даній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. При цьому суди правильно виходили із того, що п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних, - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. До таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України від 3 березня 1998 року № 137/98-ВР «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». У зв'язку із цим безпосереднє вирішення в судовому порядку колективних трудових спорів законодавством не передбачено, крім випадків, зазначених у статтях 23 і 25 зазначеного Закону, та у статтях 20, 42 Закону України від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Оскільки ці вимоги спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами у справі є юридичні особи.

Суди правильно встановили, що правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються ст. 44 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і позивач просив задовольнити його позовні вимоги саме на підставі ст. 44 цього Закону, а тому цей спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такий висновок судів ґрунтується на вимогах Закону, а також узгоджується з практикою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у подібних правовідносинах.

У той же час наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Незалежної профспілки нікопольських хлібовиробників Дніпропетровської області, подану представником Корнієнком В.О., відхилити, ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Колегія суддів: