У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Максимчук З.М., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання Шептицька С.С., за участю позивача та відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Сарненського районного суду від 04 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Немовицької сільської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Реєстраційної служби Сарненського районного управління юстиції Рівненської області про визнання недійсною приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Сарненського районного суду від 04 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Немовицької сільської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Реєстраційної служби Сарненського РУЮ Рівненської області про визнання недійсною та скасування приватизації квартири АДРЕСА_1, свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 10.11.2008 року виконавчим комітетом Немовицької сільської ради на квартиру АДРЕСА_1 на підставі розпорядження органу приватизації від 16.04.2008 року - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

_______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/752/2015 Головуючий у 1 інстанції : Товстика І.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги покликання сторони позивача про переривання перебігу строку позовної давності.

Про порушення його прав він дізнався лише у 2014 році, коли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали створювати йому та його сім'ї перешкоди у користуванні спірною квартирою, а тому вважає, що саме із цього часу необхідно обраховувати строк позовної давності.

Місцевий суд зробив помилковий висновок, що позивач дізнався про порушення своїх прав у 2009 році після смерті батька. Будь-які докази з даного приводу відсутні.

Крім того, вказує, що виконком Немовицької сільської ради визнав його позовні вимоги (а.с. 26), та допитаний в судовому засіданні 15.01.2015 року Немовицький сільський голова також визнав позовні вимоги й пояснив, що йому незрозуміло чому ОСОБА_3 не було включено до приватизації квартири.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду справи позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що останній пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав і цей строк поновленню не підлягає, оскільки пропущений без поважних причин.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновку суду першої інстанції, так як в суді першої інстанції та в ході апеляційного розгляду справи позивач сам підтвердив ту обставину, що про приватизацію квартири АДРЕСА_1, його батьками і сестрою в 2008 році йому стало відомо в 2010 році, в зв'язку із чим його матір'ю і було складено заповіт на його користь, відповідно до якого спірна квартира мала перейти у його власність в порядку спадкування, а не в порядку приватизації.

Те, що в наступному між позивачем та його матір'ю виникли непорозуміння з приводу користування спірною квартирою і остання скасувала свій заповіт, то, на розсуд колегії суддів, це не можна вважати поважною причиною для поновлення пропущеного строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Сарненського районного суду від 04 березня 2015 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Максимчук З.М.

Рожин Ю.М.