АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/36/15-ц Номер провадження 22-ц/786/835/15Головуючий у 1-й інстанції Яценко В. В. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Абрамова П.С., Бондаревської С.М.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом Лубенського міськрайонного прокурора в інтересах виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року позов Лубенського міськрайонного прокурора в інтересах виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених згідно рішення суду - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, виплачені ОСОБА_3 згідно постанови Лубенського міськрайонного суду від 25 червня 2014 року у справі № 539/595/14-а, на користь Виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, кошти в сумі 16 456 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

З рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, по причині його невідповідності нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що територіальна громада і її виконавчий комітет не є державним органом, а являється органом місцевого самоврядування, внаслідок чого прокурор безпідставно звернувся з позовом в інтересах виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району.

Окрім того, вказує на те, що виконавчий комітет не звертався до Лубенського міжрайонного прокурора з клопотанням представляти чи захищати інтереси територіальних громад та їх виконавчих комітетів в суді, не наділяв його відповідними повноваженнями.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд вірно встановив обставини справи і коло правовідносин, що склалися між сторонами, та правомірно виходив з наступного.

Так, матеріалами справи підтверджується, що постановою Лубенського міськрайонного суду від 25 червня 2014 року по справі № 539/595/14-а визнано незаконним та скасовано п.3 Розпорядження ТВО голови Засульської сільської ради Лубенського району № 07-К від 14 січня 2014 року про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу, поновлено її на роботі на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу Засульської сільради, стягнуто з виконавчого комітету сільської ради на її користь 16 456 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Також встановлено, що 26 листопада 2014 року Управлінням Державної казначейської служби України у Лубенському районі проведено примусове списання коштів з рахунку виконавчого комітету Засульської сільради в сумі 16 456 грн. на користь ОСОБА_3

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» матеріальна шкода, завдана територіальній громаді незаконними рішеннями сільських, селищних, міських голів, голів районних у місті, районних та обласних рад, їх заступників, керівників управлінь, відділів інших структурних підрозділів виконавчих органів місцевого самоврядування, діями чи бездіяльністю посадових осіб місцевого самоврядування, при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку встановленому законом.

Сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України.

Згідно ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України, п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної установі у зв'язку з оплатою незаконно звільненому працівнику часу вимушеного прогулу, покладається на службову особу, за наказом якої звільнення працівника здійснено з порушенням закону. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. При цьому винна в незаконному звільненні особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини установі.

З урахуванням викладеного, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову прокурора про стягнення заподіяної шкоди в інтересах Виконавчого комітету Засульської сільської ради, при цьому безпідставно додатково послався на ст. 1991 ЦК України, що не повинна застосовуватись до вказаних правовідносин.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів апелянта про відсутність підстав для представництва інтересів виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області прокурором, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок здійснювати представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 361 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

Підставою представництва інтересів держави в судах є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів чи в чому існує загроза інтересам держави. Поняття «інтереси держави» є оціночним у кожному конкретному випадку, прокурор самостійно визначає, в чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Окрім того, цим це рішенням визначено, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» слід розуміти орган державної влади чи місцевого самоврядування.

Згідно ч.2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За таких обставин доводи апелянта, не знаходять документального підтвердження в матеріалах справи та не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : _______ Ю.М. Винниченко

Судді: _______П.С. Абрамов _______ С.М. Бондаревська