АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія»

про відшкодування шкоди, спричиненної у результаті дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

у травні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 96 994,72грн. матеріальної шкоди, 2300грн. витрат на незалежного експерта, 1800грн. витрат на правову допомогу, 1000грн. франшизи, 1 459,95грн. моральної шкоди та 1 035,55грн. судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 3 березня 2014р. з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений її автомобіль «Тайота», державний номер НОМЕР_1, а розмір матеріальної шкоди становить 145 994грн. 72коп.

Позивач стверджувала, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» з лімітом відповідальності 50 000грн. та франшизою 1000грн, у зв'язку із чим 8 квітня 2014р. вона звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, а залишок матеріальної шкоди та понесені витрати повинен нести відповідач.

Рішенням суду від 18 лютого 2015р. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 69 731грн. 97коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 1800грн. у відшкодування витрат на правову допомогу та 697грн. 31коп. судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду змінити, стягнувши з відповідача матеріальну шкоду у сумі 96 994,72грн., 2300грн. витрат на проведення експертної оцінки та моральну шкоду у сумі 1459,95грн.

Апелянт посилається на безпідставне не врахування судом звіту незалежного експерта про розмір матеріальної шкоди, яка завдана позивачу пошкодженням її автомобіля, а також неправомірну відмову у відшкодуванні завданої моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача, яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5400/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ключник А.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

- 2 -

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 3 березня 2014р. на перехресті пр. Палладіна, вул. Стеценка та вул. Берковецької у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений автомобіль «Тайота», державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2014р. ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля "Шевроле», застрахована у ПАТ "Українська охоронна-страхова компанія», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2069614 від 1 квітня 2013р.

Згідно зі звітом з оцінки транспортного засобу від 7 квітня 2014р., складеного ФОП «Івасенко Петро Петрович» за заявою АТ «Українська охоронно-страхова компанія» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тайота», державний номер НОМЕР_1, складає 118 731грн. 97коп. Вартість указаного ремонту складалася з вартості запчастин, ремонтних робіт, фарбування нових деталей. Коефіцієнт фізичного зносу деталей КТЗ на момент ДТП дорівнював 0.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ, від 28 квітня 2014р., проведеного ПП «ГАЛавтоекспертиза» на замовлення позивача, матеріальний збиток, завданий позивачу, складає 145 994грн. 72коп., з яких вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 130 371грн. 37коп. і втрата товарної вартості автомобіля - 15 623грн. 35коп. Вартість указаного ремонту складалася з вартості запчастин, ремонтних робіт, фарбування нових деталей. Коефіцієнт фізичного зносу деталей КТЗ на момент ДТП дорівнював 0.

Згідно страхового акту від 1 липня 2014р. ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виплатила позивачу 49 000грн. страхового відшкодування та 300грн. затрат на врегулювання збитку (оплата послуг експерта).

Частково задовольняючи позовні вимоги про відшкодування завданої шкоди, суд першої інстанції виходив із розміру відновлювального ремонту, визначеного звітом з оцінки транспортного засобу від 7 квітня 2014р., складеного за заявою страхової компанії, так як при його складанні були використані актуальні джерела інформації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта)

- 3 -

на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (34.2). Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. (34.3).

Отже, законом визначено, що потерпілий може самостійно обирати експерта у разі невиконання страховиклм вимог статті 34 вказаного закону.

З матеріалів справи вбачається, що страховик свої зобов'язання виконав належним чином, у встановлений законом строк прийняв міри для проведення огляду автомобіля позивача спеціалістом, який визначив розмір збитків.

Доводи представника апелянта про те, що звіт з оцінки транспортного засобу від 7 квітня 2014р. є неповним, оскільки при повторному огляді автомобіля були встановлені приховані пошкодження автомобіля позивача, про що зазначено у акті огляду автомобіля від 11 березня 2014р., на думку колегії суддів, не підтверджені належними доказами.

Мотивувальна частина звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ, від 28 квітня 2014р. не містить обґрунтування різниці у вартості ремонтних робіт зі звітом від 7 квітня 2014р., також даний звіт не містить посилань, що при огляді автомобіля були виявлені приховані пошкодження, які не були зафіксовані у акті огляду автомобіля від 7 березня 2014р.

Для висновку про наявність прихованих пошкоджень, які не були зафіксовані спеціалістом при огляді автомобіля 7 березня 2014р., але які виникли у результаті ДТП за участю відповідача, проведення візуального дослідження зазначених актів огляду автомобіля є недостатнім та потребує спеціальних знань, проте, позивачем під час судового розгляду не заявлялося клопотання про призначення відповідної експертизи.

При цьому, за клопотанням відповідача, який був не згоден зі звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди від 28 квітня 2014р., судом була призначена судова авто-товарознавча експертиза, яка не була проведена у зв'язку із ненаданням експерту позивачем необхідних для проведення експертизи документів (с.с.99).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не було доведено, що об'єм ремонтних робіт є більшим, ніж визначено у звіті від 7 квітня 2014р., а позивач мала підстави для самостійного обрання експерта для визначення розміру відновлювального ремонту.

Разом з тим, звітом від 7 квітня 2014р. не була визначена величина втрати вартості товарного вигляду.

Пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Системний аналіз пункту32.7 статті 32 указаного Закону, статті 22, абзацу третьогопункту 3 частини першої статті988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортногозасобу має право на відшкодування вповному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальністьзаподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодуванняне вистачає дляповного відшкодування завданої майновоїшкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарноївартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в

- 4 -

загальному порядку (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі 6-49цс14).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу втрату товарного вигляду автомобіля, розмір якого становить 15 623грн. 35коп., і який встановлений звітом від 28 квітня 2014р.

Отже, відповідно до вищезазначених норм матеріального права відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, завдану пошкодженням її автомобіля, яка становить 69731грн. 97коп. - вартість ремонтних робіт, що перевищує розмір страхової виплати, та 15 623грн. 35коп. - втрати товарного вигляду автомобіля.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням спеціалістів, а за змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що відповідач повинен частково повернути позивачу сплачену нею суму за послуги спеціаліста, а саме у розмірі 1000грн., оскільки звітом від 28 квітня 2014р. була визначена величина втрати товарного вигляду автомобіля, яка підлягає відшкодуванню позивачу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення розміру витрат по відшкодуванню вартості матеріальної шкоди підлягає зміні, а розмір збільшенню.

Колегія суддів вважає правомірними доводи апелянта про неправомірність висновку суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. роз'яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні цивільних прав, при настанні негативних наслідків.

У порушення ст. 57 ЦПК України та вищезазначених роз'яснень Верховного Суду України суд першої інстанції не врахував, що з вини відповідача був пошкоджений автомобіль позивача, для відновлення своїх порушених прав позивач була вимушена звернутися до суду, так як відповідач добровільно не відшкодував позивачу завдані збитки.

При цьому, колегія суддів вважає, що сам факт звернення позивача до суду за захистом своїх прав є достатнім та належним доказом заподіяння їй відповідачем моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди ухвалено з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

При визначенні розміру моральної шкоди, колегія суддів виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає необхідним стягнути моральну шкоду у розмірі 1400грн.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 88 ЦПК України зміні підлягає рішення суду в частині відшкодування позивачу понесених судових витрат у вигляді сплати судового збору,

- 5 -

враховуючи, що частковому задоволенню підлягають вимоги майнового (86355,32грн.) та немайнового характеру (1400грн.), а саме у сумі 1007грн. 15коп. (863,55+243,6).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015р. в частині стягнення витрат по відшкодуванню матеріальної шкоди та судового збору з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 змінити, збільшивши їх розмір до 86 355грн. 32коп. та до 1007грн. 15коп. відповідно.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 1400грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: