АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5201/15 Справа № 178/851/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Цаберябий Б. М. Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 рокуколегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року по справі за позовом прокурора Криничанського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними розпоряджень голови райдержадміністрації, договорів оренди земельних ділянок, державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів дарування земельних ділянок та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року прокурор Криничанського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області) звернувся до суду з позовом до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними розпоряджень голови райдержадміністрації, договору оренди земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що прокуратурою Криничанського району Дніпропетровської області із залученням фахівців Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області проведено перевірку Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з питань додержання вимог земельного законодавства при розпорядженні земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Вказував на те, що перевіркою було встановлено, що до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 28 листопада 2007 року відповідач ОСОБА_4 подала заяву про надання дозволу на розробку технічної документації щодо оренди земельної ділянки площею 2га на території Аульської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області за рахунок земель запасу. Подана відповідачем заява була розглянута на засіданні земельної комісії Криничанської районної державної адміністрації №16 від 11 грудня 2007 року та рекомендовано надати дозвіл заявнику на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки. Однак, розпорядженнями голови Криничанської районної державної адміністрації від 26 грудня 2007 року №931-р-07 ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації по відведенню земельних ділянок в оренду. Розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації від 28 грудня 2007 року №962-р-07 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку та надано в оренду земельну ділянку із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 площею 2га.

Зазначав, що на підставі вказаного незаконного розпорядження, яке було прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства, 29 грудня 2007 року між Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки за №698. В подальшому, розпорядженням Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №42-р-08 від 15 лютого 2008 року ОСОБА_4 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, відповідно до договору оренди земельної ділянки, шляхом передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього розпорядження 21 березня 2008 року ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2.0 га.

В подальшому, 25 грудня 2009 року ОСОБА_4 подарувала належну їй земельну ділянку у власність відповідачу ОСОБА_2

Посилаючись на те, що всі зазначені вище незаконні дії призвели до грубого порушення вимог Водного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про оренду землі», Конституції України та до протиправного вилучення з власності держави земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 2,0га, а тому просив суд поновити строк звернення до суду, визнати недійсними розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 28 грудня 2007 року №962-р-07 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_4; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 29 грудня 2007 року між Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_4, який зареєстрований в державному земельному кадастрі 08 лютого 2008 року за №25; визнати недійсним розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №42-р-08 від 15 лютого 2008 року про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, кадастровий номер НОМЕР_1; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 21 березня 2008 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,0га на території Аульської селищної ради для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, скасувати його державну реєстрацію; витребувати земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_3, площею 2,0 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на користь держави в особі Головного управління Держземагентства в Дніпропетровській області.

В травні 2014 року прокурор Криничанського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області) звернувся до суду з уточненим позовом до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними розпоряджень голови райдержадміністрації, договору оренди земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку, договору дарування земельної ділянки та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що прокуратурою Криничанського району Дніпропетровської області із залученням фахівців Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області проведено перевірку Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з питань додержання вимог земельного законодавства при розпорядженні земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Вказував на те, що перевіркою було встановлено, що до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 30 листопада 2007 року відповідач ОСОБА_6 подала заяву про надання дозволу на розробку технічної документації щодо оренди земельної ділянки площею 2га на території Аульської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області за рахунок земель запасу. Подана відповідачем заява була розглянута на засіданні земельної комісії Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №16 від 11 грудня 2007 року та рекомендовано надати дозвіл заявнику на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки. Однак, розпорядженнями голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 26 грудня 2007 року №931-р-07 ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку технічної документації по відведенню земельних ділянок в оренду. Розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації від 28 грудня 2007 року №962-р-07 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку та надано в оренду земельну ділянку із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 площею 2га.

Зазначав, що на підставі вказаного незаконного розпорядження, яке було прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства, 29 грудня 2007 року між Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_6 укладено договір оренди земельної ділянки за №685. В подальшому, розпорядженням Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №45-р-08 від 15 лютого 2008 року ОСОБА_6 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, відповідно до договору оренди земельної ділянки, шляхом передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього розпорядження 21 березня 2008 року ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2.0 га.

В подальшому, 13 жовтня 2009 року ОСОБА_6 подарувала належну їй земельну ділянку у власність відповідачу ОСОБА_2

Посилаючись на те, що всі зазначені вище незаконні дії призвели до грубого порушення вимог Водного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про оренду землі», Конституції України та до протиправного вилучення з власності держави земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 2,0га, а тому просив суд поновити строк звернення до суду, визнати недійсним розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 28 грудня 2007 року №962-р-07 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_6; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 29 грудня 2007 року між Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_6, який зареєстрований в державному земельному кадастрі 08 лютого 2008 року за №23; визнати недійсним розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №45-р-08 від 15 лютого 2008 року про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства площею 2,0га, кадастровий номер НОМЕР_4; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 21 березня 2008 року, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 2,0га на території Аульської селищної ради для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_4, скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 13 жовтня 2009 року, на підставі якого право власності на спірну земельну ділянку перейшло до ОСОБА_2; зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_6, площею 2,0га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на користь держави в собі Головного управління Держземагентства в Дніпропетровській області.

У травні 2014 року прокурор Криничанського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області) звернувся до суду з позовом до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними розпоряджень голови райдержадміністрації, договору оренди земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що прокуратурою Криничанського району Дніпропетровської області із залученням фахівців Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області проведено перевірку Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з питань додержання вимог земельного законодавства при розпорядженні земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Вказував на те, що перевіркою було встановлено, що до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 30 листопада 2007 року відповідач ОСОБА_3 подала заяву про надання дозволу на розробку технічної документації щодо оренди земельної ділянки площею 2га на території Аульської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області за рахунок земель запасу. Подана відповідачем заява була розглянута на засіданні земельної комісії Криничанської районної державної адміністрації №16 від 11 грудня 2007 року та рекомендовано надати дозвіл заявнику на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки. Однак, розпорядженнями голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 26 грудня 2007 року №931-р-07 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації по відведенню земельних ділянок в оренду. Розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 28 грудня 2007 року №962-р-07 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку та надано в оренду земельну ділянку із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 площею 0,8565 га.

Зазначав, що на підставі вказаного незаконного розпорядження, яке було прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства, 29 грудня 2007 року між Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки за №685. В подальшому, розпорядженням Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №46-р-08 від 15 лютого 2008 року ОСОБА_3 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, відповідно до договору оренди земельної ділянки, шляхом передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього розпорядження 21 березня 2008 року ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,8565га.

В подальшому, 25 грудня 2009 року ОСОБА_3 подарувала належну їй земельну ділянку у власність відповідачу ОСОБА_2

Посилаючись на те, що всі зазначені вище незаконні дії призвели до грубого порушення вимог Водного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про оренду землі», Конституції України та до протиправного вилучення з власності держави земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 0,8565га, а тому просив суд поновити строк звернення до суду, визнати недійсними розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 28 грудня 2007 року №962-р-07 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_3; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 29 грудня 2007 року між Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_3, який зареєстрований в державному земельному кадастрі 08 лютого 2008 року за №26; визнати недійсним розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №46-р-08 від 15 лютого 2008 року про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства площею 0,8565га, кадастровий номер НОМЕР_7; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 від 21 березня 2008 року, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,8565га на території Аульської селищної ради для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_7, скасувати його державну реєстрацію; витребувати земельну ділянку, кадастровий НОМЕР_8, площею 0,8565га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, на користь держави в особі Головного управління Держземагентства в Дніпропетровській області.

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року об'єднані в одному провадженні справу за позовом прокурора Криничанського району в інтересах держави в особі головного управління Дерземагенства у Дніпропетровськй області до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними розпоряджень голови райдержадміністрації, договору оренди земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити певні дії та за позовом прокурора Криничанського району в інтересах держави в особі головного управління Дерземагенства у Дніпропетровській області до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними розпоряджень голови райдержадміністрації, договору оренди земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити певні дії (том 1 а.с.86).

Заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги прокурора Криничанського району Дніпропетровської області задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора у повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Так, за правилами статей 4,5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акту у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу та основного засобу виробництва; забезпечення рівності права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Суб'єктами права державної власності на землю виступають Верховна Рада України на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим на землі в межах території республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Конституційний принцип законності набуття права власності на землю знаходить своє вираження також у ст.78 ЗК України, якою передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі ст.ст.19,20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень.

За положеннями ч.1 ст.3 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЗК України та ст.4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 28 листопада 2007 року ОСОБА_4, а 30 листопада 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 подали заяви до Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про надання їм дозволу на розробку технічної документації щодо оренди земельних ділянок площею 2га кожній на території Аульської сільської ради (за межами населеного пункту) за рахунок земель запасу, для ведення особистого господарства (том 1 а.с.26, том 2 а.с.23, том 3 а.с.34).

Подані заяви були розглянуті на засіданні комісії по розгляду звернень з питань, віднесених до повноважень Криничанської райдержадміністрації, щодо надання земельних ділянок (витяг з протоколу №16 від 11 грудня 2007 року) та рекомендовано надати дозвіл відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки загальною площею 2,0га, кожному, ріллі із земель державної власності (земель запасу) для ведення особистого селянського господарства на території Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області (том 1 а.с.27, том 2 а.с.24, том 3 а.с.35).

Однак, розпорядженнями голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 26 грудня 2007 року за №930-р-07, №931-р-07, №932-р-07 відповідачам надано дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності (земель запасу) для ведення особистого селянського господарства на території Аульської селищної ради. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 загальною площею по 2,0га, а ОСОБА_3 загальною площею 0,8565га.

Розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 28 грудня 2007 року №962-р-07 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, які передаються у користування громадянам на території Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області та передано в оренду строком на 49 років земельні ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 площею 0,8565га, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 площею по 2,00га кожній (том 1 а.с.25).

На підставі вказаного розпорядження, 29 грудня 2007 року між Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладені договори оренди земельних ділянок за №685, №685 та №698 (том 1 а.с.46-47, том 2 а.с.43-44, том 3 а.с.40-41).

Розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 15 лютого 2008 року №42-р-08 наданий дозвіл ОСОБА_4 на приватизацію земельної ділянки площею 2,0га на території Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, яка перебуває у її користуванні відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки від 29 грудня 2007 року №698 шляхом передачі її у власність з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (том 1 а.с.40).

Розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 15 лютого 2008 року №45-р-08 наданий дозвіл ОСОБА_6 на приватизацію земельної ділянки площею 2,0га на території Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, яка перебуває у її користуванні відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки від 29 грудня 2007 року №685 шляхом передачі її у власність з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (том 2 а.с.37).

Розпорядженням голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 15 лютого 2008 року №46-р-08 наданий дозвіл ОСОБА_3 на приватизацію земельної ділянки площею 2,0га на території Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, яка перебуває у її користуванні відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки від 29 грудня 2007 року №688 шляхом передачі її у власність з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (том 3 а.с.32).

На підставі зазначених розпоряджень 21 березня 2008 року Криничанським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області були видані державні акти на право власності на земельні ділянки - ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,8565га, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на земельні ділянки площею 2,0000га кожній. Цільове призначення земельних ділянок - для ведення особистого селянського господарства (том 1 а.с.42, том 2 а.с.39, том 3 а.с.33).

25 грудня 2009 року за договором дарування, посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_7, діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_4, подарував, а відповідач ОСОБА_2 прийняв в дар земельну ділянку, площею 2,000га, розташовану на території Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області (том 1 а.с.40-41).

13 жовтня 2009 року за договором дарування, посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_7, діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_6, подарував, а відповідач ОСОБА_2 прийняв в дар земельну ділянку, площею 2,000га, розташовану на території Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області (том 2 а.с.38).

25 грудня 2009 року за договором дарування, посвідченого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_7, діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_3, подарував, а відповідач ОСОБА_2 прийняв в дар земельну ділянку, площею 0,8565га, розташовану на території Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області (том 3 а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що спірні земельні ділянки частково знаходяться на землях водного фонду, зокрема, в межах прибережної захисної смуги.

Статтею 378 ЦК України визначено, що право особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно до вимог ст.ст.22,23 ЗК України, в редакції на 1996 рік, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

В ст.393 ЦК України вказано, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Частина 1 ст.126 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В ч.3 ст.388 ЦК України вказано, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.125 ЗК України (з 01 січня 2002 року) право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи права користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02 травня 2009 року - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (п.7 розд.Х «Перехідні положення» ЗК), одержані ними до 01 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди у розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

В ч.1 ст.126 ЗК України зазначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 116 ЗК України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин і діє на даний час, визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

При цьому ст.118 ЗК України, безпосередньо визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, який включає в себе подання заяви відповідному компетентному органу, розгляд цим органом заяви, вирішення питання розроблення проекту землеустрою та/або підготовки інших матеріалів, у необхідних випадках також і проведення експертизи землевпорядної документації та прийняття відповідного рішення компетентним органом, а ст.122 ЗК України закріплює повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування передавати відповідні земельні ділянки державної чи комунальної власності у приватну власність громадян.

Статями 26,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.12, п.12 розділу X ЗК України встановлено, що виключно на засіданнях ради приймаються рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до ЗК України.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюється в порядку, встановленому ст.151 ЗК України.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Безумовним обов'язком держави є забезпечення гарантій захисту лише законно набутого права приватної власності на землю, тобто такого, яке набуте внаслідок прийняття компетентним органом законного рішення, ухваленого в результаті неухильного додержання порядку передачі земельної ділянки у приватну власність як самим суб'єктом, що набув права власності, так і компетентним органом, який передав земельну ділянку суб'єкту в приватну власність.

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначалось, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій» постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року №667 затверджено «Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», який визначає механізм розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (далі - проект відведення земельної ділянки).

Проект відведення земельної ділянки виконавець погоджує із землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини.

Погоджений проект відведення земельної ділянки підлягає державній експертизі, яка проводиться органом земельних ресурсів відповідно до законодавства.

Після одержання позитивного висновку державної експертизи проект відведення земельної ділянки розглядається сільською, селищною, міською радою, районною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

Згідно до вимог ст.16 Закону України «Про оренду землі», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передача земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості), в оренду без зміни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Однак, в порушення даних вимог законодавства Криничанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області 26 грудня 2007 року розпорядженнями №930-р-07, №931-р-07, №932-р-07 надає відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 дозвіл на розробку технічної документації по відведенню земельних ділянок в оренду, замість проекту землеустрою.

Таким чином, реалізуючи визначені ст.122 ЗК України повноваження, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому зобов'язаний виконувати конституційний припис «право власності на землю набувається і реалізується виключено відповідно до закону» і додержуватися порядку передачі земельної ділянки у приватну власність, визначеного ЗК України.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо.

В даному випадку, спірні земельні ділянки вибули з власності держави з порушенням вимог чинного законодавства, а тому колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння на користь держави на підставі ст.ст.387,388 ЦК України.

Відповідно до ст.59 ЗК України та ст.4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм.

Пунктом «д» ч.4 ст.84 ЗК України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у власність, відносяться також і землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Чинним законодавством передбачено лише один випадок, коли землі водного фонду, невеликі - до 3га земельні ділянки під замкненими природними водоймами, можуть передаватись у приватну власність (ч.2 ст.59 ЗК України).

Також, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах, згідно ст.61 ЗК України та ст.89 Водного кодексу України розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення), садівництво та огородництво, будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, миття та обслуговування транспортних засобів і техніки, влаштування звалищ сміття, гноєсховищ тощо - заборонено.

Відповідно до ст.60 ЗК України, ст.88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Таким чином, землі зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами і іншими водними об'єктами та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на яких знаходиться водний фонд України та на який розповсюджується окремий порядок надання та використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст.60 ЗК України, ст.88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст.88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року №486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них». Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги, а відтак надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі суперечить нормам ст.ст.59,83,84 ЗК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року №6-175цс14, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких обставин, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що передача у власність громадянам земель водного фонду для ведення особистого селянського господарства, прямо суперечить ст.ст.61,83 ЗК України, ст.89 Водного кодексу України.

Відповідно до ст.21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Згідно ст.118 ЗК України та п.9 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №677 від 26 травня 2004 року даний проект відведення земельних ділянок повинен бути погоджений органом земельних ресурсів, природоохоронним санітарно-епідеміологічним органом, органами архітектури та охорони культурної спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст.212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, обґрунтовано визнав недійсними розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №962-р-07 від 28 грудня 2007 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №45-р-08 від 15 лютого 2008 року про передачу у власність земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3, площами по 2,0га, 2,0а, 0,8565га, відповідно, для ведення особистого селянського господарства, договори оренди земельних ділянок, укладені 29 грудня 2007 року між Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та державні акти на право власності на земельні ділянки, скасував їх державну реєстрацію і витребував дані земельні ділянки у останнього власника відповідно до положень ст.388 ЦК України.

Однак, розглядаючи справу суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог визнавши недійсними договори дарування від 25 грудня 2009 року та 13 жовтня 2009 року, укладені від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки такі вимоги прокурором не були заявлені.

Визнавши недійсним договір дарування, укладений від імені відповідача ОСОБА_6, районний суд не врахував, що реституція, як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України), застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використання правового механізму, установленого ст.ст.215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Отже, за таких обставин належним способом захисту порушеного права власності є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом пред'явлення віндикаційного позову.

З урахуванням наведеного, обраний прокурором спосіб захисту в частині позовних вимог щодо визнання недійсним спірного договору дарування земельної ділянки не відповідає вимогам закону.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року №6-67цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги шляхом скасування заочного рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, укладеного від імені ОСОБА_8 з ОСОБА_2 та посвідченого 13 жовтня 2009 року Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та відмову в цій частині позову прокурора Криничанського району Дніпропетровської області, а також скасування заочного рішення суду в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, укладеного від імені ОСОБА_3 з ОСОБА_2 від 25 грудня 2009 року, та договору дарування земельної ділянки, укладеного від імені ОСОБА_4 з ОСОБА_2 від 13 жовтня 2009 року.

Посилання апелянта щодо застосування строку позовної давності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ч.3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, тобто судом першої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, укладений з ОСОБА_2 від імені ОСОБА_6, посвідчений 13 жовтня 2009 року Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, скасувати і в цій частині позову прокурора Криничанського району Дніпропетровської області відмовити.

Заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, укладений з ОСОБА_2 від імені ОСОБА_3, посвідчений 25 грудня 2009 року Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та договору дарування земельної ділянки, укладений з ОСОБА_2 від імені ОСОБА_4, посвідчений 13 жовтня 2009 року Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною, скасувати.

В іншій частині заочне рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.