АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 671/1667/14-ц
Провадження № 22-ц/792/491/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Грох Л.М., Гринчука Р.С.

при секретарі : Кошельнику В.М.

з участю представника позивача Москалюк С.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2/671/22/2015 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду від 14 січня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ПАТ "ПриватБанк", звертаючись до суду з позовом, вказувало, що 5 травня 2008 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір за яким остання отримала кредит на суму 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Так, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що і підтверджується підписом у заяві. Позивач вказував, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак, позичальник ОСОБА_2 не виконувала неналежним чином взяті на себе зобов'язання. У зв'язку з цим виникла заборгованість в сумі 20687 грн. 64 коп. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованості в розмірі 20687 грн. 64 коп., що складається з 4995 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом, 10733 грн. 62 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3497 грн. 20 коп. заборгованість по комісії, штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф -961 грн. 32 коп. (процентна частина). Під час розгляду справи, позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість в сумі 14744 грн. 72 коп., що складається з : 9786 грн. 20 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3497 грн. 20 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф -961 грн. 32 коп. (процентна частина).

Рішенням Волочиського районного суду від 14 січня 2015 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 5 травня 2008 року, яка виникла станом на 30 квітня 2014 року, в розмірі : 4875 грн. 60 коп. заборгованість по відсотка за користування кредитом, 1598 грн. 72 коп. заборгованість по комісії, а також 243 грн. 60 коп. понесених судових витрат.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Ніколова С.В. провадження № 22-ц/792/491/15

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 19, 27 В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким

відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права. Апелянт вказує, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" пред'явлено з порушенням положень закону, оскільки позивач пропустив строк позовної давності. Вирішуючи спір, суд безпідставно не взяв до уваги заяву про застосування строків позовної давності, а також не врахував положень чинного процесуального законодавства.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Давши належну оцінку доказам у справі, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Так судом встановлено, що 5 травня 2008 року між ЗАТ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі заяви на відкриття карткового рахунку, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав останній кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Термін дії картки до 1 січня 2012 року. Заборгованість по кредиту погашається щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості.

Зі змісту заяви на відкриття карткового рахунку вбачається, що ОСОБА_2 виразила свою згоду про те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг.

7 травня 2008 року ОСОБА_2 по кредитній картці отримала кредитні кошти в сумі 3090 грн.

13 травня 2008 року кредитний ліміт по даному договору було збільшено банком до 5000 грн.

20 травня 2008 року ОСОБА_2 після збільшення кредитного ліміту по кредитній картці отримала ще додатково кредитні кошти в сумі 1905 грн. 50 коп.

Однак, ОСОБА_2 в порушення п.6.5 Правил користування платіжною карткою та інших умов договору належним чином свої обов'язки щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх користування не виконувала.

В зв'язку з цим, судовим наказом Волочиського районного суду №2н-312/09 від 2 лютого 2009 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 19 грудня 2008 року в сумі 6490 грн. 07 коп., яка складається з заборгованісті за тілом кредиту - 4995 грн. 50 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом - 947 грн. 42 коп., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 297 грн. 15 коп.

Однак судовий наказ на даний час невиконаний, заборгованість по тілу кредиту не стягнута і відповідачкою банку не сплачена.

Тому за період, в межах строку позовної давності, з 20 серпня 2011 року (позов подано до суду 20 серпня 2014 року) по 30 квітня 2014 року (розрахунок заборгованості позивачем надано на вказану дату) утворилась заборгованість перед банком в сумі 6474 грн. 32 коп., з яких - 4875 грн. 60 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом та 1598 грн. 72 коп. - заборгованість по комісії.

Вказані обставини підтверджуються: даними заяви № 052130148 ОСОБА_2 до банку від 5 травня 2008 року; даними розрахунку заборгованості; даними Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів; даними виписки по особовому рахунку, судовим наказом, роздруківкою з комп'ютерної банківської програми «Приват 48» та іншими матерілами справи.

За Умовами і правилами надання банківських послуг, мінімальний обов'язковий платіж - розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті в межах строку дії картки. Прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані держателю платіжної картки і не були повернуті банку в термін, передбачений договором.

Відповідно до п. 6.5, 6.6 Правил, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його користування, а також оплачувати комісію на умовах передбачених даним договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконувати зобов'язання за договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 526 цього ж Кодексу передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно роз'яснень п. 17 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Згідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи те що, ОСОБА_2, як вбачається з вищевикладеного, взяті на себе зобов'язання не виконала, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з неї виниклу заборгованість на користь позивача в межах строків позовної давності.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував при вирішенні спору строк позовної давності та не відмовив у позові з цих підстав в повному обсязі, то вони не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 253 вказаного Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначаються періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, термін дії картки закінчився 1 січня 2012 року.

За умовами договору заборгованість по кредиту погашається щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Тобто, повернення кредиту визначається періодичними щомісячними платежами та позовна давність в цьому випадку повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судом встановлено, що відповідач з моменту отримання кредитних коштів 13 травня 2008 року та 20 травня 2008 року жодного повернення кредитних коштів не здійснювала, навіть після видачі судового наказу про стягнення тіла кредиту та відсотків за його користування, вказаний судовий наказ не виконала.

З врахуванням викладеного слід прийти до висновку, що позивач взагалі не виконала основного зобов'язання за кредитним договором у вигляді сплати процентів за користування кредитом в період після звернення банку до суду про видачу судового наказу, не виконала і судовий наказ про стягнення тіла кредиту, а тому в силу вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання за вищевказаним кредитним договором між сторонами не припинилось.

Оскільки термін дії картки та відповідно термін дії кредитного договору закінчився 1 січня 2012 року, а сам договір розірваний сторонами не був, то звернувшись до суду з позовом в серпні 2014 року позивач не пропустив строк позовної давності звернення до суду, а суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах загального трьохрічного строку позовної давності лише по заборгованості по відсоткам за користування кредитом та заборгованості по комісії.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду від 14 січня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко