Справа №200/2757/14-ц
Провадження № 2/200/1611/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Дніпропетровської міської ради, третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, виділення майна в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що 08.08.1959 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, від якого вони мають синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. В період шлюбу ОСОБА_4 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно жилою площею не більше 60 кв.м., посвідченого Першою дніпропетровською держнотконторою від 09 березня 1962 року реєстровий №2-3688 була надана в безстрокове користування земельна ділянка. Житловий будинок за №4-6 по провулку Дубовому в м.Дніпропетровську був побудований ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в період 1962-1968 років, тобто в період шлюбу за рахунок спільних коштів. 06 серпня 1969 році ОСОБА_4 було отримано Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок за №4-6 по провулку Дубовому в м.Дніпропетровську лише на своє імя. В серпні 1972 року шлюб між нею та ОСОБА_4 було розірвано, після розірвання шлюбу її прізвищем стало "Лисенко".

Після розлучення між нею та ОСОБА_4 відбулося примирення та вони продовжували жити дружною родиною, вели спільне господарство за рахунок спільних коштів, спільно володіти та користувалися 64/100 частиною домоволодіння по провулку Дубовому, буд.4-6 в м.Дніпропетровську без повторної реєстрації шлюбу до дня смерті ОСОБА_4 В звязку з побудовою деяких допоміжних господарських споруд згідно рішення Виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 05 липня 1990 року №512 був затверджений акт ідеальних часток згідно якого: за ОСОБА_4 визнано право власності на 64/100 частини домоволодіння по пров. Дубовому, буд.4-6 м.Дніпропетровськ, а саме: кв.1 жилого будинку літ.А-1, що складається з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв.м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б.; за ОСОБА_5 визнано право власності на 36/100 частини домоволодіння по пер.Дубовому,4-6 м.Дніпропетровськ, а саме: кв.2 жилого будинку літ. А-1, що складається з двох кімнат жилою площею 22,0 кв. м. та загальною площею 37,7 кв.м.

На підставі рішення Виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 05 липня 1990 року за №512 замість Свідоцтва про право власності від 06.08.1969 року було видане Свідоцтво про право власності на 64/100 домоволодіння №4-6, що розташовано за адресою: м.Дніпропетровськ, провулок Дубовий від 16 серпня 1999 року лише на імя ОСОБА_4 Згідно технічного паспорту КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» від 24 вересня 1999 року - 64/100 частини домоволодіння по пров.Дубовий,№4-6, що належить ОСОБА_4 складається з: кв.1 жилого будинку літ.А-1, що складається з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м., загальною площею 84,7 кв.м. та гаражу літ.Б. На теперішній час згідно відповіді КП «Дніпропетровське МБТІ» від 11 грудня 2013 року №14543 вбачається, що право власності на домоволодіння по провулку Дубовий,буд.4-6 в м. Дніпропетровську зареєстровано наступним чином: 36/100 за ОСОБА_3 на підставі дублікату Договору купівлі-продажу від 16.05.1997 року, виданого 7ю ДДНК реєстровий №2-4140, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу №249 за реєстровим №104; 64/100 за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності від 16 серпня 1999 року, виданого Виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради згідно рішення Виконкому Бабушкінської районної ради від 05 липня 1990 року за №512, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №623 за реєстровим №1219-316.

З 25 липня 1962 року вона - ОСОБА_1 прописана в будинку №4-6 по провулку Дубовий в м. Дніпропетровську та проживає в ньому на теперішній час. 03 березня 1999 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-КИ №223316, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська, 09 березня 1999 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: 64/100 частини домоволодіння по провулок Дубовий, буд.4-6 м.Дніпропетровськ, а саме кв.1 жилого будинку літ.А-1, що складається з: пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б. Їх сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги як і вона. ОСОБА_6 прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори. У державного нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори вона дізналася, що її сини мають право на отримання спадщини від померлого батька ОСОБА_4 в рівних частинах, а вона не може отримати у спадщину майно, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не перебувала з ним у шлюбі та не може надати документи, що підтверджують її право на майно набуте за час шлюбу, тобто на свою ? частку в майні подружжя.

14 лютого 2014 року їй постановою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори №496 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя. 64/100 частини домоволодіння по провулку Дубовий, 4-6 в м.Дніпропетровську є обєктом спільної сумісної власності подружжя та вона має право на ? частину 64/100 домоволодіння, тобто на його 32/100 частин. Позивач зазначає, що домоволодіння за №4-б було побудоване подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в період шлюбу (1969 році) спільними зусиллями за спільні кошти подружжя, а тому 64/100 частин домоволодіння по провулку Дубовий, 4-6 в м. Дніпропетровську є обєктом спільної сумісної власності подружжя і тому вона має право на ? частину 64/100 частини домоволодіння по провулку Дубовий, 4-б в м.Дніпропетровську, а саме 32/100 частини вказаного домоволодіння.

Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати 64/100 частини домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м. Дніпропетровську спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1; визнати право власності на ? частину в спільній сумісній власності подружжя за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), а саме на - 32/100 частини домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м. Дніпропетровську, яке складається з жилого будинку літ.А-1 з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б; виділити в натурі ОСОБА_1 ? частину (32/100 частини) з 64/100 частин домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м.Дніпропетровську, яке складається з жилого будинку літ.А-1 з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б., а саме: 1-5 3,3 кв.м.;1-6 7,3 кв.м.; 1-4 14.5 кв.м.; 1-3 9,4 кв.м.;1-7 7,5 кв.м., разом по житловому будинку 42, 0 кв.м.; Б гараж; 1(1/4) - замощення; 1+12(1/4) спорудження, разом вартість по домоволодінню 32 921 гривня 00 копійок (відповідно варіанту №1 Висновку №2370/2371-15 судової будівельно технічної експертизи від 14 липня 2015 року).

В судове засідання позивач не з"явилася, про день? час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримала уточнені позовні вимоги.

В судове засідання відповідачі не з"явилися, про день? час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Представники Дніпропетровської міської ради, Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явилися, про день? час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори надав суду листа про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім»ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

У відповідності до ст. 29 Кодексу про шлюб та сім»ю України якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Об»єкти права спільної сумісної власності подружжя визначені статтею 61 Сімейного кодексу України.

У відповідності до ч.1 ст.61 Сімейного Кодексу України об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно до ч.2 цієї статті розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно до ч.2, 3 цієї статті майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.4 спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У відповідності до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно до ч.2 цієї статті - у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як зазначено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що саме по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, вже не діє.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у тому числі визначено, спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово - будівельному, дачно - будівельному, гаражно - будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, 08.08.1959 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження Виконкомом Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області зроблений запис за №33, що підтверджується повторним Свідоцтвом про одруження серія І-КИ №122341, виданим Виконкомом Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, 17 жовтня 2001 року, після одруження позивачці було присвоєно прізвище "Гавриш".

В період шлюбу у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилися два сини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також, під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно жилою площею не більше 60 кв.м., посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 09.03.1962 року, реєстровий №2-3688, була надана в безстрокове користування земельна ділянка за вказаною адресою.

Житловий будинок за №4-6 по провулку Дубовому в м. Дніпропетровську був побудований ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в період 1962-1968 років, тобто в період шлюбу за рахунок спільних коштів, що не заперечувалося відповідачами.

06.08.1969 році ОСОБА_4 було отримано Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок за №4-6 по провулку Дубовому в м.Дніпропетровську, видане на його імя.

В 09.08.1972 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-КИ №307292, виданим Красногвардійським РАГС, 09.08.1972 року, відповідно до якого після розірвання шлюбу прізвищем позивача є "Лисенко".

Після розлучення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відбулося примирення і вони продовжували жити однією родиною, вели спільне господарство за рахунок спільних коштів, спільно володіли та користувалися 64/100 частиною домоволодіння по провулку Дубовому, буд.4-6 в м. Дніпропетровську без повторної реєстрації шлюбу до дня смерті ОСОБА_4, що не заперечувалося відповідачами.

В звязку з побудовою деяких допоміжних господарських споруд в домоволодінні за вказаною адресою, згідно рішення Виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 05 липня 1990 року №512 був затверджений акт ідеальних часток, згідно якого: за ОСОБА_4 визнано право власності на 64/100 частини домоволодіння по пров. Дубовому, буд.4-6 м.Дніпропетровськ, а саме: кв.1 жилого будинку літ.А-1, що складається з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв.м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б.; за ОСОБА_5 визнано право власності на 36/100 частини домоволодіння по пер.Дубовому,4-6 м.Дніпропетровськ, а саме: кв.2 жилого будинку літ. А-1, що складається з двох кімнат жилою площею 22,0 кв. м. та загальною площею 37,7 кв.м.

На підставі рішення Виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 05.07.1990 року за №512 замість Свідоцтва про право власності від 06.08.1969 року на ім"я ОСОБА_4 було видане Свідоцтво про право власності на 64/100 домоволодіння №4-6, що розташовано за адресою: м.Дніпропетровськ, провулок Дубовий від 16.08.1999 року.

Згідно технічного паспорту від 24 вересня 1999 року, складеного КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації», 64/100 частин домоволодіння по пров. Дубовий,№4-6, що належить ОСОБА_4, складається з: кв.1 жилого будинку літ.А-1, що складається з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м., загальною площею 84,7 кв.м. та гаражу літ.Б.

Згідно відповіді КП «Дніпропетровське МБТІ» від 11.12.2013 року №14543 вбачається, що право власності на домоволодіння по провулку Дубовий,буд.4-6 в м. Дніпропетровську зареєстровано наступним чином: 36/100 часток - за ОСОБА_3 на підставі дублікату Договору купівлі-продажу від 16.05.1997 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-4140, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу №249 за реєстровим №104; 64/100 часток - за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності від 16.08.1999 року, виданого Виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради згідно рішення Виконкому Бабушкінської районної ради від 05.07.1990 року за №512, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №623 за реєстровим №1219-316.

З 25.07.1962 року ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживає в ньому на теперішній час.

03.03.1999 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-КИ №223316, виданим 09.03.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: 64/100 частини домоволодіння по провулок Дубовий, буд.4-6 м.Дніпропетровськ, а саме кв.1 жилого будинку літ.А-1, що складається з: пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є його сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також позивачка ОСОБА_1

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 554/99, заведеної Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4, з заявою після смерті 03.03.1999 року ОСОБА_4 у встановлений законом строк до нотаріальної контори звернулася 20.07.1999 року позивачка ОСОБА_1

Постановою державного нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 29.11.2013 року ОСОБА_8 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв"язку з відсутністю спадкового правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Постановою державного нотаріуса Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 14.02.2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - у видачі Свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя з посилання на те, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_1 не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що домоволодіння за №4-б по провулку Дубовий, 4-6 в м. Дніпропетровську було побудоване подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в період шлюбу - 1969 році спільними зусиллями та за спільні кошти подружжя, а тому 64/100 частин цього домоволодіння є обєктом спільної сумісної власності подружжя, що підтверджується матеріалами справи, а також поясненнями в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 ОСОБА_10, а також заявами відповідачів про визнання позову, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України ці визнані відповідачами обставини не підлягають доказуванню при розгляді цивільної справи. Зважаючи на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання 64/100 частин домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м. Дніпропетровську спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

З наведених підстав підлягають задоволенню і позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 1/2 частку майна в спільній сумісній власності подружжя у вказаному домоволодінні, а саме на 32/100 частин домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м. Дніпропетровську, які скалдаються з: жилого будинку літ.А-1 з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б.

Відповідно до Висновку № 2370/2371-15 судової будівельно-технічної експертизи, призначеної судом за клопотанням позивачки та проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, запропоновано два варіанти розділу 64/100 часток житлового будинку № 4-6 по пров. Дубовий в м. Дніпропетровську.

В уточненому позові позивач просить виділити їй в натурі 1/2 частину 64/100 частин зазначеного домоволодіння, що складається з жилого будинку літ.А-1 з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б., а саме: прим.1-5 3,3 кв.м.; прим.1-6 7,3 кв.м.; прим.1-4 14.5 кв.м.; прим. 1-3 9,4 кв.м.; прим.1-7 7,5 кв.м., разом по житловому будинку 42, 0 кв.м.; Б гараж; 1(1/4) - замощення; 1+12(1/4) спорудження, що відповідає варіанту №1 Висновку №2370/2371-15 судової будівельно технічної експертизи від 14.07.2015 року.

В наданих суду заявах відповідачі не заперечували проти уточнених позовних вимог позивачки та запропонованого нею варіанту виділення в натурі вказаного нерухомого майна, тому суд, зважаючи на положення ст. 11 ЦПК України, вважає, що можливе задовольнити позовні вимоги позивачки про виділення їй в натурі ? частини (32/100 частини) з 64/100 частин домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м.Дніпропетровську, яка складається з жилого будинку літ.А-1 з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б., а саме: 1-5 3,3 кв.м.;1-6 7,3 кв.м.; 1-4 14.5 кв.м.; 1-3 9,4 кв.м.;1-7 7,5 кв.м., разом по житловому будинку 42, 0 кв.м.; Б гараж; 1(1/4) - замощення; 1+12(1/4) спорудження (відповідно варіанту №1 Висновку №2370/2371-15 судової будівельнотехнічної експертизи від 14 липня 2015 року).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати у справі, в рівній частині з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати 64/100 частини домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м. Дніпропетровську спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частину в спільній сумісній власності подружжя, якою є 64/100 частини домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м. Дніпропетровську, а саме на 32/100 частин домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м. Дніпропетровську, яке складається з жилого будинку літ.А-1 з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б.

Виділити в натурі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) ? частину (32/100 частини) з 64/100 частин домоволодіння №4-6 по провулку Дубовий в м.Дніпропетровську, яке складається з жилого будинку літ.А-1 з пяти кімнат жилою площею 45,1 кв. м. та загальною площею 84,7 кв.м., гаражу літ.Б., а саме: 1-5 3,3 кв.м.;1-6 7,3 кв.м.; 1-4 14.5 кв.м.; 1-3 9,4 кв.м.;1-7 7,5 кв.м., разом по житловому будинку 42, 0 кв.м.; Б гараж; 1(1/4) - замощення; 1+12(1/4) спорудження, що відповідає варіанту №1 Висновку №2370/2371-15 судової будівельно технічної експертизи від 14.07.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 понесені витрати у справі - сплачений судовий збір у сумі 444 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 понесені витрати у справі - сплачений судовий збір у сумі 444 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева