Справа № 378/658/15-ц Головуючий у І інстанції Скороход Т. Н.
Провадження № 22-ц/780/6236/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 46 17.12.2015
У Х В А Л А

іменем України

17 грудня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Київській області на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року у справі за позовом прокурора Ставищенського району Київської області в інтересах держави до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру в Київській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділ Держземагенства України в Ставищенському районі Київської області, Реєстраційна служба Ставищенського районного управління юстиції в Київській області про визнання недійсними і скасування наказів про затвердження проектів із землеустрою та передачу в оренду, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року прокурор Ставищенського району Київської області звернувся до суду в інтересахдержави із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства прокуратурою виявлено факт порушення закону при відведенні ОСОБА_2 земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Посилався, що наказами Головного управління Держземагенства України у Київській області за №.№ 10-7379/15-14-сг, 10-7380/15-14-с від 15 жовтня 2014 року, а також одним наказом без номеру та дати, були затверджені проекти із землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області, та надано в оренду строком на 49 років наступні земельні ділянки: площею 2,2360 га, кадастровий номер НОМЕР_1; площею 12,3886 га, кадастровий номер НОМЕР_2; площею 1,0562 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

На підставі цих наказів між ГУ Держземагенства України у Київській області та ОСОБА_2 4 листопада 2014 року було укладено договори оренди земельних ділянок, які у встановленому порядку зареєстровані у Реєстраційній службі Ставищенського районного управління юстиції Київської області 7 листопада 2014 року.

Вказував, що обидва накази ГУ Держземагенства України у Київській області від 15 жовтня 2014 року та наказ без номера і дати щодо затвердження проектів із землеустрою та передачу ділянок в оренду прийняті з порушенням закону. Зокрема, всупереч вимогам ст.123 ЗК України ГУ Держземагенства України у Київській області не приймалися накази про надання ОСОБА_2 дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення ділянок в оренду. Крім того, ОСОБА_2 на звертався із заявами про отримання в оренду земельних ділянок державної власності до Ставищенської районної державної адміністрації і

та не приймала відповідних рішень, що порушує вимоги ст.ст.2, 7 Закону України «Про селянське фермерське господарство».

Крім того, державним реєстратором юридичних та фізичних осіб-підприємців Ставищенського районного управління юстиції реєстрація селянських фермерських господарств, засновником яких є ОСОБА_3 упродовж 2013-2015 років не проводилась. У поданому клопотанні про надання дозволу на розробку документації із землеустрою ОСОБА_2 не обґрунтував розміри вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання саме таких площ землі та не зазначив при цьому перспективи діяльності свого фермерського господарства щодо його досвіду роботи у сільському господарстві і наявність відповідної освіти. Прокурор вказує, що відповідач ОСОБА_2, на його думку, не має можливості займатися фермерським господарством, оскільки у нього відсутня належна сільськогосподарська техніка для обробки земель.

Також зазначав, що при передачі ділянки в оренду проект землеустрою не пройшов державної експертизи, висновок якої у проекті відсутній, що суперечить положенням ст.ст.9,35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» та ст.50 Закону України «Про землеустрій».

Вважає, що укладені між відповідачами договори оренди землі слід визнати недійсними на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України, поскільки правовою підставою для їх укладення є накази ГУ Держземагенства України у Київській області, які прийняті всупереч закону.

У зв'язку з наведеним просив визнати недійсними та скасувати накази ГУ Держземагенства України у Київській області за №.№ 10-7379/15-14-сг, 10-7380/15-14-с від 15 жовтня 2014 року, а також наказ без номеру та дати, якими затверджені проекти із землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства площею 2,2360 га, кадастровий номер НОМЕР_1; площею 12,3886 га, кадастровий номер НОМЕР_2; площею 1,0562 га, кадастровий номер НОМЕР_3, визнати недійсними три договори оренди землі, укладені 4 листопада 2014 року між ГУ Держземагенства України у Київській області та ОСОБА_2, скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського РУЮ Київської області від 7 листопада 2014 року про держану реєстрацію інших речових прав - права оренди земельних ділянок.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 року позов прокурора задоволено. Визнано недійсними та скасовано накази ГУ Держземагенства України у Київській області №.№ 10-7379/15-14-сг, 10-7380/15-14-с від 15 жовтня 2014 року, а також наказ без номеру та дати, якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району площею 2,2360 га, кадастровий номер НОМЕР_1; площею 12,3886 га, кадастровий номер НОМЕР_2; площею 1,0562 га, кадастровий номер НОМЕР_3. Київської області; визнано недійсними договори оренди вищевказаних земельних ділянок, укладених 4 листопада 2014 року між ГУ Держземагентства України у Київській області та ОСОБА_2; скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області № № 17052168, 17055070, 17053972 від 7 листопада 2014 року про державну реєстрацію прав оренди на зазначені земельні ділянки та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідач ГУ Держгеокадастру України у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову прокурора в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд помилково застосував Закон України «Про фермерське господарство» і вважав, що для прийняття наказів ГУ необхідна згода Ставищенської районної державної адміністрації, поскільки повноваження по розпорядженню земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності не належать до компетенції районних державних адміністрацій із 1 січня 2013 ркоу у зв'язку із зміною законодавства. Відповідно до ст.122-124 ЗК України це належить до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, яким є ГУ Держземагенства України у Київській області. Крім того, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність проведення щодо проектів землеустрою державної експертизи землевпорядної документації. Також, суд не з'ясував в чому вбачається порушення прав держави.

В суді апеляційної інстанції представник ГУ Держгеокадастру в Київській областіапеляційну скаргу підтримала, просила задоволити та скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області.

Решта учасників, належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, їх неявка відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що оспорювані прокурором накази накази ГУ Держземагентства у Київській області видано з порушенням вимог закону. Зокрема проекти відведення в оренду земельних ділянок не пройшли обов'язкової державної експертизи, та затверджені без згоди Ставищенської районної державної адміністрації на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення в оренду земельної ділянки, що суперечить Закону України «Про фермерське господарство», що у свою чергу відповідно до ст.152 ЗК України є підставою для визнання недійсними оспорюваних наказів та договорів оренди.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство».

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.4 ст. 122 ЗК України (в редакції чинній на час передачі ділянок в оренду) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Проте, спеціальним законом, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України є Закон України «Про фермерське господарство».

Частинами 1, 2 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відповідно до ст.2 даного Закону відносини, пов'язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Як вбачається із змісту ч.ч. 1,2,7 ст.7 вищевказаного Закону громадяни для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства звертаються до відповідної районної державної адміністрації, а для отримання земельної ділянки із земель комунальної власності до місцевої ради. У заяві зазначається: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства надаються єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» (в редакції чинній на час розроблення і затвердження документації із землеустрою) обов'язковій державній експертизі підлягають в тому числі проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що на підставі заяви ОСОБА_2 ГУ Держземагентства у Київській області видало наказ № 104465/15 від 14 серпня 2014 року, яким надало заявнику дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовним розміром 21 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області, із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

За замовленням ОСОБА_2 ПП «Кадастр» розробило проект землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Станіславчицької сільської ради.

Наказами ГУ Держземагенства України у Київській області за №.№ 10-7379/15-14-сг, 10-7380/15-14-с від 15 жовтня 2014 року, а також одним наказом без номеру та дати, затверджені проекти із землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області, та надано в оренду строком на 49 років наступні земельні ділянки: площею 2,2360 га, кадастровий номер НОМЕР_1; площею 12,3886 га, кадастровий номер НОМЕР_2; площею 1,0562 га, кадастровий номер НОМЕР_3.

На підставі цих наказів між ГУ Держземагенства України у Київській області та ОСОБА_2 4 листопада 2014 року було укладено договори оренди земельних ділянок, які у встановленому порядку зареєстровані у Реєстраційній службі Ставищенського районного управління юстиції Київської області 7 листопада 2014 року.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 не звертався із заявою до Ставищенськї райдержадміністрації про погодження проекту відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, розташованих в Ставищенському районі.

Крім того, судом встановлено, що проекти із землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок площею 2,2360 га, 12,3886 га та 1,0562 га для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації не проходили.

За таких обставин суд обгрунтовано задоволив вимоги прокурора та визнав недійсними і скасував накази ГУ Держземагенства України у Київській області про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Крім того, суд обгрунтовано відповідно до положень п.«в» ст.152 ЗК України та ст.203, 215 ЦК України, визнав недійсними оспорювані прокурором договори оренди землі, поскільки правовою підставою для їх укладення є накази ГУ Держземагенства України у Київській області, які прийняті всупереч закону та визнаються недійсними і скасовуються.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно застосував Закон України «Про фермерське господарство» в частині необхідності погодження питання виділення землі фермерському господарству із відповідною районною державною адміністрацією, не врахувавши, що повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності із 1 січня 2013 року відповідно до ст.122-124 ЗК України належать до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, яким є ГУ Держземагенства України у Київській області колегія суддів вважає необгрунтованими.

Як вище вказувалося спеціальним законом, який визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України є Закон України «Про фермерське господарство». Стаття 7 цього Закону, яка визначає порядок надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства, чітко передбачає необхідність згоди відповідної державної адміністрації на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки для фермерського господарства. При цьому колегія суддів виходить з того, що таке положення Закону не суперечить ст.122-124 ЗК України, поскільки ч.2 ст.7 цього Закону вказує на те, що проект відведення земельної ділянки затверджується відповідно до закону, тобто відповідно до порядку, визначеного ЗК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність проведення щодо проектів із землеустрою державної експертизи землевпорядної документації колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні та такі, що суперечать вимогам ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» (в редакції чинній на час розроблення і затвердження документації із землеустрою), згідно якої обов'язковій державній експертизі підлягають в тому числі проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань.

Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо створення нових землекористувань, тобто таких, які раніше не існували як окремі об'єкти (із визначеною площею, розмірами, конфігурацією, кадастровим номером).

Судом встановлено, що передані в оренду ОСОБА_2 земельні ділянки є новим землекористуванням, що підтвердив в суді апеляційної інстанції представник ГУ Держземагенства України у Київській області, поскільки раніше дані ділянки як окремі об'єкти землекористування не існували і не перебували у володіння чи користуванні іншої особи, а перебували у складі масиву сільськогосподарських земель державної власності. Лише при виготовленні проекту землеустрою були визначені їх розміри, конфігурація та їм присвоєно кадастровий номер, а відтак проекти землеустрою щодо передачі ділянок в оренду ОСОБА_2 підлягали обов'язковій державній експертизі згідно приписів ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Ці ж обстаивни щодо необхідності проведення обов'язкової державної експертизи проекту землеустрою підтверджуються висновком про погодження проекту землеустрою начальника відділу Держземагенства у Ставищенському районі від 21 серпня 2014 року за № вих-88, який міститься у проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду ОСОБА_2, оригінал якого був витребуваний судом ухвалою від 13 серпня 2015 року (т.1 а.с.126) і оглянутий судом в судовому засіданні (т.2 а.с.91 зворот).

Доводи апеляційної скарги про те, що проект землеустрою щодо створення нового землекористування, який підлягає обов'язковій державній експертизі, і проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки різні за змістом поняття надумані та безпідставні з викладених вище підстав.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд не з'ясував в чому вбачається порушення інтересів держави безпідставні. Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 набув права користування земельними ділянками незаконно, адже ті були передані йому в оренду всупереч установленому законом порядку. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про передачу земельної ділянки в оренду, поскільки «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року).

Інших доводів незаконності судового рішенння в апелояційній скарзі не наведено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення згідно доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Київській області відхилити.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 24 вересня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: