печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5732/15-ц
У Х В А Л А

10 квітня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І.,

при секретарі - Тищенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Заявники ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою і просить визнати дії державної виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції незаконними, зобов'язати державну виконавчу службу Брусилівського районного управління юстиції закінчити виконавче провадження незаконно повторно розпочате за виконавчим листом №2/3234 від 01.08.2001р. Вимоги обґрунтовані наступним. У 2001 р рішенням Печерського районного суду м.Києва заявнику були присуджені аліменти на користь колишньої дружини ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. народження. 01.08.2001р суд видав виконавчий лист №2/3234, який було подано на примусове виконання до Державної виконавчої служби Богунського районного управління юстиції м.Житомира.

24.02.2003р до ДВС Богунського РУЮ м Житомира надійшла заява від ОСОБА_2 про відмову від стягнення аліментів. Відповідно цієї заяви виконавчий лист №2/3234 від 01.08.2001р про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 повернуто ОСОБА_2 без подальшого виконання. При цьому ОСОБА_2 було попереджено, що згідно ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» вона позбавляється права повторно пред'явити цей виконавчий лист до виконання, про що було зроблено відповідний запис у виконавчий лист.

05.01.2015р під час перетину державного кордону України у пункті пропуску «Ягодин» від прикордонної служби заявник отримав рішення №726 про відмову в перетині державного кордону. Дане рішення було прийняте з причини того, що згідно БД Гарт 1-П за рішенням Брусилівського районного суду заявнику тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Отримавши ухвалу Брусилівського районного суду у справі №275/826/14-ц, заявник дізнався, що йому тимчасово обмежено виїзд за межі України за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції Врублевської JI.JI. Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі ДВС Брусилівського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа №2/3234 від 01.08.2001р

Про повторне відкриття виконавчого провадження за виконані листом №2/3234 від 01.08.2001р та здійснення нарахувань державною виконавчою службою заявника не було повідомлено.

Оскільки закон не має зворотної дії то, згідно п.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент подачі ОСОБА_2 заяви про відмову від стягнення аліментів виконавчий лист №2/3234 від 01.08.2001р, по якому заявнику на даний час нараховано заборгованість, втратив юридичну силу і повторно відкрите виконавче провадження є незаконним.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явився, подав до суду заяву з проханням проводити розгляд заяви у його відсутність.

ДВС Брусилівського районного управління юстиції у Житомирській області направив свої письмові заперечення, наступного змісту. Виконавчий лист надійшов до виконання 10.07.2013 року відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та винесена відповідна постанова за виконавчим листом №2-3234 від 17.10.2001 року виданим Печерським міським судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів заробітної плати, щомісячно починаючи з 25.07.2001 року та до повноліття дитини. Копії постанови направлено сторонам боржнику для виконання іншим до відома. За період перебування виконавчого листа у відділі з 10.07.2013 року по 01.10.2013 року від боржника до відділу надходили квитанції про сплату аліментів. Це свідчить про те, що боржник, а саме ОСОБА_1 знав про те, що виконавче провадження відкрито та про те, що відповідно нього проводяться стягнення коштів для сплати аліментів, боржника свідомо та самостійно надавав до відділу квитанції про сплату аліментів. 16.09.2013 року за вих.. № 593 державним виконавцем керуючись ст. 2,5,11,25,55,90 ЗУ «Про виконавче провадження» було направлено виклик - попередження боржнику щодо подальшої сплати аліментів, але боржник до відділу не з'явився. Починаючи з 01.10.2013 року з невідомих причин боржник припинив надавати квитанції по сплаті аліментів і за останні п'ятнадцять місяців не надійшло жодної квитанції та жодної пояснювальної про не сплату аліментів.

Керуючись ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України громадян України», ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України» 30.09.2014 року за вих.. № 1658 державним виконавцем було направлено подання до Брусилівського районного суду про тимчасове обмеження у праві виїзду межі України.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2014 року по справі № 275/826/14-ц керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст.ст. 2,5, 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду громадян України» було подання задоволено.

Щодо тверджень незаконно повторно відкритого відділом виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-3234 від 17.10.2001 року повідомляємо:

По-перше, строки для оскарження даної постанови пройшли відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

По-друге, щод подальшого виконання виконавчого листа стягувачка звернулася з заявою до державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ м. Києва, при тому, що була попередньо попереджена, що немає права подавати повторно виконавчий лист про стягнення аліментів, та при поверненні на виконавчому листі була поставлена відмітка про те, що (Виконавчий лист видано на руки стягувачу згідно з заявою стягувача від 24.02.2003 року за п. 1ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження») зокрема не звернувши на відмітку у виконавчому листі уваги у відділі державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ прийняли заяву стягувачки до виконання. Згідно даних в ЄДРВП виконавчий лис № 2-3234 від 17.10.200Іроку перебував у Дніпровському ВДВС з 2006 року по 2013 рік і жодних скарг від ОСОБА_1 щодо неправомірних дій відносно виконання виконавчого провадження № 2-3234 від 17.10.200Іроку не надходили, виконавчий лист стягувачки не повертався.

Отже 18.06.2013 року відділом державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ виконавче провадження було завершене керуючись п.10 ч.І ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки, за заявою боржника а саме ОСОБА_1 від 27.03.2013 року фактичне місце його проживання: АДРЕСА_1, що по територіальності відноситься до ВДВС Брусилівського РУЮ.

По-третє, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження № 2-3234 від 17.10.2001 року не було. Тому виконавче провадження відкрито правомірно, та підстави для визнання дій державного виконавця в цій частині не має.

Вивчивши подану заяву та заперечення, додані до них документи, слід дійти наступного висновку.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Як встановлено, під час розгляду скарги, 10 липня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Брусилівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження, яке надійшло з відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві згідно постанови від 18.06.2013р. у зв'язку з встановленням місця проживання боржника, відповідно до п.10. ч1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Із заяви боржника ОСОБА_1 від 27.03.2013р. адресованої ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві видно, що заявник про відкриття виконавчого провадження був обізнаний, надав квитанції про сплату аліментів. Крім того, після відкриття провадження ДВС Брусилівського районного управління юстиції боржником також було подано до державного виконавця декілька квитанцій про сплату аліментів , зокрема за серпень та жовтень, грудень 2013 року, червень та грудень 2014 року.

З наведених обставин слід визнати те, що заявником пропущено строк звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем відділу ДВС Брусилівського районного управління юстиції 10 липня 2013 року, оскільки про здійснення виконавчих дій боржнику було достовірно відомо з серпня 2013 року.

Посилання боржника про те, що тільки 05 січня 2015 року він довідався про повторне відкриття виконавчого провадження, слід визнати безпідставним та таким , що не ґрунтуються на відомостях , що знаходяться в поданих суду письмових доказах.

Будь-яких інших поважних причин які б перешкоджали боржнику оскаржити відкриття виконавчого провадження заявником не повідомлено та доказів не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383- 385 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

скаргу ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби Брусилівського районного управління юстиції та зобов'язання вчинити певні дії, залишити без розгляду. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом п'яти діб з дня отримання її копії.

Суддя Цокол Л.І.