Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2370/15 Головуючий у 1 інстанції: Іжевська Н.Г.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Осоцького І.І.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту та виключення з акта опису,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що між ним та відповідачем 6.09.2007р. був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 66100,33 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором 6.09.2007р. був укладений договір застави автомобіля Toyota Camry випуску 2007 p., легковий седан, № кузову/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1..

Рішенням Жовтневого райсуду міста Запоріжжя від 26.05.2011 р. з відповідача стягнуто на користь позивача за кредитним договором 301444 гр.

15.06.2011р. державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Жовтневого райсуду м. Запоріжжя. 17.08.2011р. державним виконавцем складено акт опису і арешту майна - автомобіля Camry.

Крім того, відносно відповідача було порушено кримінальну справу за ст. ст. 172 ч. 1, 175 ч.2 КК України. Постановою Шевченківського райсуду міста Запоріжжя від 12.10.2011р. відповідач звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із зміною обстановки.

Під час досудового слідства був оголошений в розшук вказаного автомобіля.

Рішенням Шевченківського райсуду міста Запоріжжя від 22.02.2012р. звернено стягнення на предмет застави , але у зв'язку з накладеним арештом позивач не може здійснити свої функції щодо розпорядження вказаним автомобілем.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, звільнити автомобіль з-під арешту та зняти його з розшуку.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2013 року позов задоволено.

Виключено з акту опису від 17.08.2011р. та звільнити з під арешту автомобіль марки Toyota Camry випуску 2007 p., легковий седан, № кузову/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Скасовано розшук автомобіля Toyota Camry випуску 2007 p., легковий седан, № кузову/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, оголошений постановою про розшук майна боржника від 15.07.2012р., винесеною державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС Запорізького МУЮ Скримою В.А.

Скасовано розшук автомобіля Toyota Camry випуску 2007 p., легковий седан, № кузову/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, оголошений постановою про розшук майна боржника під час розгляду кримінальної справи № 0827/1-896/2011 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 172, ч.1 ст. 178 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк"судові витрати в сумі 107 грн. 30 коп.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказаних вимог судом не дотримано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не перевірив фактичні обставини справи, не з'ясував наявність підстав для звільнення майна з-під арешту та наявність прав у позивача вимагати такого звільнення, а також суд, застосовуючи такі заходи як скасування розшуку не з'ясував їх співвідношення з встановленими ст. 16 ЦК України способами захисту порушених прав.

В рішенні суду взагалі немає жодних посилань на норми матеріального або процесуального права, які надавали б суду право звільнити майно з-під арешту.

Норми закону, на які посилається позивач у позові , зокрема ст. ст. 52, 59 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. ст. 3, 118-120, 208-233 ЦПК не регулюють питання звільнення майна з-під арешту та скасування розшуку.

Натомість у спорах про звільнення майна з-під арешту підставою для звернення до суду є оспорювання правомірності включення конкретного майна до акту опису майна.

Особи, які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, звертаються до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення його з-під арешту.

Отже суд мав встановити неможливість для позивача здійснити своє суб'єктивне право, оскільки його право на розпорядження чи користування цим майном обмежене.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" N 6, 27.08.1976, Постанова, Верховний Суд України при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів (статті 28 і 29 ЦПК).

За п. 4 зазначеної постанови за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

За ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Питання про переважне право на звернення стягнення, передбачене Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" , на яке посилається позивач, вирішуватиметься при виконанні звернення стягнення на автомобіль.

Тож судом не враховані роз'яснення, викладені у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", відповідно до якого вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

У рішенні суд допустив численні помилки щодо зазначення судових рішень, якими вирішувалися питання про звернення стягнення на предмет застави, не перевірив їх чинність.

Враховуючи, зазначені обставини, а також те, що рішення Індустріального райсуду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2012 року, яким було звернуто стягнення на заставний автомобіль, скасоване ухвалою Індустріального суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2014 року, судова колегія не вбачає підстав для задоволення позову про звільнення майна з-під арешт

у.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2013 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення .

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту та виключення з акта опису - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: