Справа № 442/4828/14 Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/2102/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Бадівської О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором безпроцентної позики, укладеним між ними 30.12.2010 року, з урахуванням інфляційних втрат, трьох процентів річних та штрафу за прострочення виконання грошового забов»язання, на загальну суму 23246 грн. 21 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до вказаного договору, він позичив відповідачеві кошти в сумі 18062 грн. 13 коп., які останній зобов»язувався повернути до настання сьомого календарного дня з моменту пред»явлення до нього вимоги.

01.12.2011 року він у присутності ОСОБА_4 пред»явив відповідачеві усно вимогу про повернення всієї суми позики, яку відповідач зобов»язався повернути до 01.05.2011 року, а тому, окрім суми основного боргу, просив стягнути з відповідача три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов»язання та інфляційні втрати за період з 01.05.2011 року по 17.06.2014 року та штраф у розмірі 10% від суми позики.

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2014 року (а.с.31-32) позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 18062 грн. 13 коп. неповернутої позики, три проценти річних в розмірі 1607 грн. 78 коп., інфляційні витрати в розмірі 1770 грн. 09 коп. та штраф за прострочення повернення боргу в розмірі 1806 грн. 21 коп., на загальну суму - 23246 грн. 21 коп., а також 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.12.2014 року (а.с.52) заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3, просить його скасувати з підстав недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що справу розглянуто у його відсутності без належного повідомлення про час і місце розгляду справи, оскільки за фактичним місцем свого проживання - АДРЕСА_1, він жодних судових повісток не отримував, а відтак, був позбавлений можливості подати суду докази на заперечення пред»явлених до нього вимог. На думку апелянта, рішення суду ґрунтується на суперечливих доказах, без дослідження оригіналу договору, оскільки він про такий договір нічого не знав і не підписував його. Окрім того, вважає недоведеною позивачем ту обставину, що 01.12.2011 року йому у присутності гр.ОСОБА_4 було висунуто вимогу про повернення боргу, оскільки суд не допитував вказаного громадянина, як свідка. Крім того, суперечливою і такою, що не піддається арифметичному підрахунку, апелянт вважає обставину, з якою позивач пов»язує початок перебігу строку прострочення виконання грошового зобов»язання, - з 01.05.2011 року, що в свою чергу впливає на неправильність обрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін в обгрунтування своїх вимог та заперечень, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.12.2010 року між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір безпроцентної позики, за умовами якого позивач ОСОБА_2 (позикодавець) надав відповідачеві ОСОБА_3 (позичальнику) позику в розмірі 18062 грн. 13 коп., яку останній повинен був повернути до настання сьомого календарного дня з моменту пред»явлення до нього вимоги (п.1.1, 2.1, 2.3, 3.1 договору).

Договором не визначено, в якій формі позикодавець пред»являє вимогу позичальнику.

У відповідності до п.4.1 договору, за невиконання або неналежне виконання сторонами прийнятих на себе зобов»язань винна сторона несе відповідальність, встановлену чинним законодавством України.

Пунктом 4.2 договору визначено, що у випадку порушення позичальником умов п.п.2.3 та 3.1 договору, він зобов»язується сплатити позикодавцеві штраф в розмірі 10% від загальної суми позики.

Для перевірки доводів апелянта апеляційний суд дослідив оригінал договору позики та оригінал розписки (а.с.73-74), які повністю відповідають копіям, які досліджувались судом першої інстанції (а.с.7-8).

Розпискою відповідача ОСОБА_3 від 30.12.2010 року, яка йде додатком до договору позики, підтверджується факт отримання ним від позивача ОСОБА_2 позики в сумі 18062 грн. 13 коп. (а.с.8, 74).

На момент розгляду справи в суді вказаний вище договір позики не був визнаний недійсним, а тому його умови є обов»язковими для виконання сторін.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення основної суми боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність для цього правових підстав.

Однак, не можна погодитись із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_2 в повному обсязі, оскільки суд помилково визнав доведеним той факт, що позивач пред»явив вимогу відповідачеві про повернення позики саме 01.12.2011 року і що відповідач повинен був її повернути за пів року від даної дати, а саме, до 01.05.2011 року, оскільки такі висновки суду є необґрунтованими і суперечить умовам договору позики, укладеного між сторонами.

В апеляційному суді позивач частково погодився із доводами відповідача щодо недоведеності факту пред»явлення вимоги про повернення боргу саме 01.12.2011 року та допущення ним помилки при визначенні періоду прострочення виконання грошового зобов»язання за цим договором і пояснив, що окрім усної вимоги, звертався до відповідача й з письмовими вимогами про повернення боргу 15.01.2013 року та 01.06.2013 року, які надсилав рекомендованими листами на зазначену в договорі адресу постійного місця проживання відповідача, а тому просив зменшити розмір заборгованості, яка була присуджена у його користь за оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, і стягнути з відповідача у його користь заборгованість в загальному розмірі 22817 грн. 66 коп., визначивши період прострочення виконання грошового зобов»язання з 22.01.2013 року по 17.06.2014 року (512 днів).

З договору позики встановлено, що місцем проживання позичальника ОСОБА_3 є АДРЕСА_2

Зазначене в договорі зареєстроване місце проживання відповідача підтверджується довідкою відділу АДР ГУ ДМС України у Львівській області (а.с.12), яка була надана на запит суду першої інстанції (а.с.11), і не заперечується самим відповідачем.

Доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач повідомляв позивача про зміну місця свого проживання суду надано не було.

Таким чином, письмова вимога позивача від 15.01.2013 року, надіслана відповідачеві через поштове відділення рекомендованою кореспонденцією на вказане у договорі місце постійного проживання відповідача (а.с.67-69), яка повернулась адресату за закінченням терміну зберігання, вважається врученою відповідачеві, оскільки він не повідомляв позивача про зміну місця свого проживання.

Враховуючи положення п.п. 2.3 та 3.1 договору та пред»явлення відповідачеві письмової вимоги про повернення боргу 15.01.2013 року, останнім календарним днем, коли відповідач повинен був повернути позивачеві всю суму позики, є - 21.01.2013 року.

Таким чином, починаючи з 22.01.2013 року, слід обраховувати період прострочення виконання відповідачем грошового зобов»язання для обчислення розміру трьох процентів річних та інфляційних втрат, право на стягнення яких позивач має відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а тому оскаржуване рішення суду в цій частині необхідно змінити, визначивши, що розмір інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов»язання становить 2189 грн. 23 коп., а три проценти річних - 760 грн.09 коп.

У зв»язку із встановленням судом факту прострочення виконання відповідачем грошового зобов»язання, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача у користь позивача штрафу у розмірі 1806 грн. 21 коп.

З урахуванням часткового задоволення за рішенням апеляційного суду позовних вимог ОСОБА_2, понесені ним судові витрати підлягають компенсації за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог.

В решті рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права при правильному встановленні фактичних обставин справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.1-4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2014 року змінити, зменшивши загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 за договором позики від 30.12.2010 року, до 22817 (двадцяти двох тисяч вісімсот сімнадцяти) гривень 66 копійок, з яких: 18062 гривень 13 копійок - сума основного боргу, 1806 гривень 21 копійка - штраф за прострочення виконання зобов»язання, 2189 гривень 23 копійки - інфляційні втрати, 760 гривень 09 копійок - три проценти річних), та зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2, до 238 гривень 73 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.