Справа №493/186/15-ц
Провадження № 2/493/190/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2015 року Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ НАУМЧАК Л.І.

ПРИ СЕКРЕТАРІ ШЕСТУН І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом та просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на свою користь кредитну заборгованість в сумі 2291 грн. 22 коп. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Балтське відділення № 2822 ВАТ «Ощадбанк» 19.05.2006 року уклало договір про кредит № 54 на суму 5000,00 (п'ять тисяч ) грн., строком до 19.05.2008 року під 24 % річних.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язання по кредитному договору №54 від 19.05.2006 р. ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Балтське відділення № 2822 ВАТ «Ощадбанк» 19.05.2006 р. уклало договір поруки №43 з ОСОБА_2.

Банк належним чином виконав свої зобов'язання по Кредитному договору та здійснив видачу ОСОБА_1 кредиту, на загальну суму 5000,00 ( п'ять тисяч ) грн.

Згідно з умовами договору про кредит № 54 від 19 травня 2006 року, позичальник зобов'язався погашати кредит щомісячно та сплачувати нараховані банком відсотки платежами кожного місяця.

В супереч вимог кредитного договору ОСОБА_1 своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконує, сума заборгованості на 12.01.2015 рік становить 2291,22 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто одна гривня 22 коп.), до якої входить прострочений основний борг по кредиту 895,91 грн., прострочені проценти за користуванням кредитом 859,96 грн., заборгованість по пені - 156,82 грн., сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 142,62 грн.

Крім того, позивач просить поновити строк позовної давності для пред'явлення позову, посилаючись на поважність причин, оскільки у 2011-2012 році в Одеському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» було проведено реорганізацію відділення, до даного списку реорганізації також ввійшла філія - Балтське відділення № 2822, яка була реорганізована в територіальне відокремлене без балансове відділення № 10015/0391. В зв'язку з реорганізацією, було пропущено строк звернення до суду.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що кредит він повернув в повному обсязі, оскільки повернення кредиту в нього відбувалося через пенсійну карту цього ж банку, де автоматично банк відраховував погашення кредиту з пенсійної карти. Знаючи що кредит він повернув, ОСОБА_1 не приділив уваги тому, що йому потрібна довідка про повне погашення кредиту. Однак через шість років він отримав листа, в якому зазначено, що в нього існує заборгованість. Коли він звернувся до позивача, то у видачі довідки йому було відмовлено та нічого конкретного не пояснено. Договір, який він укладав з позивачем являється строковим, кредит він повернув, оскільки банк сам здійснював відрахування для погашення кредиту з його пенсійної карти, тому просить відмовити в позові по строкам позовної давності, скільки з моменту закінчення договору пройшло сім років.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона являється поручителем, однак позов вона не визнає та пояснила, що відповідно до договору поруки вона виконала всі договірні зобов'язання. Згідно п. 4.2 договору поруки № 43, кредитор протягом шести місяців не пред'являв вимоги до поручителя, тому вона вважає, договір поруки припинився, крім того, пройшли строки позовної давності, оскільки з моменту закінчення договору пройшло сім років.

В судовому засіданні встановлено:

-19.05.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Балтське відділення № 2822 ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 54 на суму 5000,00 (п'ять тисяч ) грн. строком до 19.05.2009 року під 24 % річних, що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 13-15);

- 19.05.2006 року ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Балтське відділення № 2822 ВАТ «Ощадбанк» з метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язання по кредитному договору №54 від 19.05.2006 р. уклало договір поруки №43 з ОСОБА_2, що підтверджується копією договору поруки (а.с. 16-18);

- правонаступником ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Балтське відділення № 2822 ВАТ «Ощадбанк» згідно реорганізації являється ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», що підтверджується копією статуту (а.с. 28-31);

- позивач належним чином виконав свої зобов'язання по кредитному договору та здійснив видачу ОСОБА_1 кредиту, на загальну суму 5000,00 ( п'ять тисяч ) грн.

- згідно з умовами договору про кредит № 54 від 19 травня 2006 року, позичальник зобов'язався погашати кредит щомісячно та сплачувати нараховані банком відсотки платежами кожного місяця;

- станом на 12.01.2015 рік заборгованість становить 2291,22 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто одна гривня 22 коп.), до якої входить прострочений основний борг по кредиту 895,91 грн., прострочені проценти за користуванням кредитом 859,96 грн., заборгованість по пені - 156,82 грн., сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 142,62 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-12);

- з матеріалів справи вбачається, що позивач вперше пред'явив вимогу до поручителя лише 11.09.2014 року, тобто через п'ять років і дев'ять місяців після закінчення строку дії договору, а саме: після 19.05.2008 року.

У відповідності до ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ч. 5 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно умов кредитного договору № 54 від 19.05.2006 року вбачається, що сторони уклали строковий кредитний договір, а саме: строк дії з 19.05.2006 року по 19.05.2008 рік.

Стаття 259 ЦК України передбачає можливість збільшення за домовленістю сторін строку позовної давності, про це має бути укладено письмовий договір. Однак в матеріалах справи такий договір відсутній, що також підтвердив в судовому засіданні відповідач та надав письмову заяву.

Крім того, позивач надав заяву про поновлення пропущеного строку позовної давності, посилаючись на те, що строк пропущено з поважної причини, оскільки була реорганізація банку, що також підтверджує те, що договору про збільшення строків позовної давності не було.

Реорганізація банку,- це внутрішня функція банку, тому вона не є поважною причиною для поновлення строку позовної давності для звернення до суду з позовом. В позивача були всі можливості звернутися до суду з позовом у встановленні договором строки. Жодних правових підстав поновлення строку позовної давності суд не вбачає.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Зміни та доповнення до Закону України «Про захист прав споживачів» від 16.10.2012 року № 5463-VІ, не поширюються на кредитні договори, які укладені до набрання ним чинності.

Враховуючи, що позовну заяву подано тільки 27.01.2015 року, то позивачем пропущено загальну позовну давність на звернення до суду з даним позовом, а саме зі спливом строку виконання зобов'язання, тобто з 19.05.2008 року пройшло понад три роки.

Крім того, Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 зі змінами та доповненнями від 07.02.2014 року, враховуючи положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Отже, позовна заява подана до суду після закінчення трирічного строку, - є підставою для відмови у позові.

Згідно ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки позивачу в позові відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 257, 261, 267 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 74, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів.

СУДДЯ: