Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Пустовіт О.Г.

при секретарі: Гарасюта Л.К.

за участю відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування у порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

23 жовтня 2014 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ) звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1, просили стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 6461,51 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

На підтвердження вимог вказали, що 20 липня 2011 року о 10 годині 50 хвилин в місті Кривому Розі ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ЗАЗ-110380-40» з держаним номерним знаком НОМЕР_2, допустив зіткнення з автомобілем «РУТА» з державним номерним знаком НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, що належить ОСОБА_5.

На дату скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2011 року.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «РУТА» з державним номерним знаком НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5.

Розмір завданих збитків, згідно Звіту №Д46/07/11 від 25.07.2011, завданої власнику колісного транспортного засобу марки «РУТА» з номерним знаком НОМЕР_3, наслідок ДТП від 20.07.2011 становить 7753,81 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.

У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 6461,51 грн. Добровільно відповідач не відшкодував завдані МТСБУ збитки, у зв'язку з чим просили на підставі ст.1191 ЦК України та п.2 ч.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 6461,51 грн. та судовий збір по справі в сумі 243,60 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю, про що направив суду заяву.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові в повному обсязі.

Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 липня 2011 року о 10 годині 15 хвилин по пр.. Гагаріна керуючи транспортним засобом - автомобілем ЗАЗ-110380-40, держномер «НОМЕР_2» та виконуючи маневр повороту праворуч, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, виїхав на смугу руху мікроавтобуса «0483 Рта СПГ», де здійснив зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України.Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2011 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

07 вересня 2011 року ОСОБА_5, яка є власником автомобіля марки «РУТА» з номерним знаком НОМЕР_3, відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулась до МТСБУ із заявою за отриманням грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану ОСОБА_1, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно полісу № ВЕ/6004841 ОСОБА_6 застрахував цивільно-правову відповідальність, забезпечений транспортний засіб марки «РУТА» з номерним знаком НОМЕР_3, термін дії договору з 12.11.2010 року по 11.11.2011 року. Згідно звіту експертного авто товарознавчого дослідження № Д46/07/11 про оцінку страхового відшкодування власнику автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, матеріальний збиток, завданий власникові зазначеного автомобіля, складає 7753,81 грн. Згідно наказу № 2662 від 19.10.2011 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_5, виданого на підставі довідки № 1 від 28.09.2011 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих виплачено відшкодування в розмірі 6461,51 грн., про що свідчить платіжне доручення № 4485 від 20.10.2011 року. Листом МТСБУ від 18.05.2012 року відповідачу ОСОБА_1 запропоновано добровільно відшкодувати потерпілому завдану шкоду в строк до 07.06.2012 року, проте вимоги позивача не виконано, що стало підставою звернення до суду.

Відповідно до підпункту 41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпіли, відшкодовує шкоду на умовах визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з п. 38.2.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених в п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, оскільки МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_5 в сумі 6461,51 грн., до позивача перейшло право вимоги у межах фактичних витрат до відповідача ОСОБА_1 як особи, відповідальної за збитки, заподіянні внаслідок ДТП, у зв'язку з чим необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1 6461,51 грн. понесених витрат на оплату відшкодування ОСОБА_5, що підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майновою страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги здійснюється в порядку, передбаченому п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, якою встановлено, що кредитора у зобов'язанні може бути замінено іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

З огляду на викладене, слід зазначити, що до страховика, який виплатив потерпілому страхове відшкодування, за договором майнового страхування переходить вже існуюче у потерпілого право на відшкодування збитків від особи, яка заподіяла шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом про стягнення з відповідача частини страхового відшкодування, позивач зазначив, що це є стягнення в порядку регресу. Проте, перехід права вимоги від страхувальника ( вигодонабувача) до страховика є заміною кредитора у зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою, не є регресом, а є суброгацією.

При регресі, одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається, а за суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (відшкодування вартості ремонту пошкодженого транспортного засобу винною особою) із збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна зі сторін набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Таким чином, при суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку, а не з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, як при регресі.

У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, як передбачено ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю три роки.

Як встановлено ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В той час. ч. 6 ст. 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Крім того, положення ст. 262 ЦК України чітко встановлює, що зміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, якщо для потерпілого у зобов'язанні щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП перебіг строку позовної давності починається з моменту дорожньо-транспортної пригоди, заміна потерпілого (страхувальника) на страховика не припиняє діюче зобов'язання і до нового кредитора переходять права, що мав первісний кредитор, в тому числі і пред'явити позов у межах вже існуючих строків позовної давності, початок перебігу яких є настання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), оскільки зміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

До правовідносин, що є предметом даного спору щодо стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлюється загальна позовна давність тривалістю три роки.

Як вже зазначалося раніше, дорожньо-транспортна пригода сталася 20 липня 2011 року. Отже, перебіг трирічного строку позовної давності у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу починається на наступний день і закінчується 20 липня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулася до суду з позовом вх. № 30838 від 23 жовтня 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності без обґрунтування поважності причин пропуску такого строку та заяви щодо його поновлення.

Відповідно до ч.3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування судом строку позовної давності до даних правовідносин і відмову в позові з підстав його пропуску позивачем.

Враховуючи, що у встановлений законом строк позивач не звернувся до суду із позовом про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, а відповідач заявив у судовому засіданні клопотання про застосування позовної давності, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне судові витрати у справі віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 256-257, 261, 262, 267, 512, 993 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт