Справа № 415/1929/15-ц
Провадження № 2-о/415/56/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

народних засідателів Завозєєвої С.М., Куриленко Л.І.,

при секретарі Гавриленко В.В.,

за участю прокурора Литвинюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за заявою головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про примусову госпіталізацію громадянки ОСОБА_2 у психіатричний заклад, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденний П.В. звернувся до Лисичанського міського суду з заявою про примусову госпіталізацію громадянки ОСОБА_2 у психіатричний заклад.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що хвора ОСОБА_2, 1928 року народження, була госпіталізована у відділення № 2 ЛОПЛ 26.03.2015 року о 08 годині 30 хвилин, повторно в році, без усвідомленої згоди, за направленням психіатра, для лікування, так як у зв'язку з наявністю виражених порушень пам'яті обслуговувати себе не може, не здатна приготувати собі їжу, голодує, безцільно бродить по селищу, пристає до перехожих, квартира зруйнована після попадання снаряду, проживає одна, чоловік і син померли, догляд здійснювати за хворою нікому. При надходженні була оглянута зав. відділенням № 2 ОСОБА_3, яка підтвердила необхідність госпіталізації хворої. 26.03.2015 року о 09 годині 00 хвилин у зв'язку з неможливістю дати усвідомлену згоду на лікування, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу», була оглянута комісією лікарів-психіатрів у складі зав. відділенням № 2 ОСОБА_3, зав. відділенням № 1 ОСОБА_4, лікаря-ординатора відділення № 2 ОСОБА_5

Враховуючи, що хвора страждає важким психічним розладом у формі: Судинна деменція вираженого ступеня з соціально-побутовою дезадаптацією, соціальну неспроможність хворої, неможливість самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, а також небезпека, яку вона представляє для себе і оточуючих, комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації і лікування в примусовому порядку ОСОБА_2 до відділення № 2 ЛОПЛ, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу».

На підставі викладеного просили винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_2 до відділення № 2 ЛОПЛ в примусовому порядку строком на 6 місяців.

Представник психіатричного закладу в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд заяву задовольнити.

Законний представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

З висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 надійшла за направленням лікаря-психіатра з неусвідомленої згоди згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» повторно в році.

Цілі госпіталізації: лікування психічних розладів, догляд, вирішення соціальних питань.

Мотиви госпіталізації: у зв'язку з наявністю виражених порушень пам'яті, неможливості обслуговувати себе, не здатністю приготувати собі їжу, голодує, безцільно бродить по селищу, пристає до перехожих, квартира зруйнована після попадання снаряду, проживає одна, чоловік і син померли, догляд здійснювати за хворою нікому.

Підстави: нездатність хворої самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність, безпосередня небезпека, яку представляє хвора для себе і оточуючих. Скарг, адекватних стану, немає.

Анамнез життя: освіта 4 класу. Працювала на шахті на низько кваліфікованих видах праці. На пенсії за віком. Вдова. Єдиний син помер. Перенесені захворювання не пам'ятає.

Анамнез захворювання: вперше в поле зору психіатрів потрапила 13.02.2015 року, коли була знайдена в селищі (селище знаходиться в зоні бойових дій) на вулиці, без документів, була розгублена, ослаблена, не знала куди їй треба йти, голодувала кілька діб. Оглянута терапевтом у місцевій амбулаторії, спрямована в ЛОПЛ за соціальними показниками. Перебувала в ЛОПЛ з 13.02.2015 року по 20.03.2015 року з діагнозом: судинна деменція вираженого ступеня з соціально-побутовою дезадаптацією. В результаті лікування стан хворої покращився, декілька відновилися мнестичні функції, здатність до самообслуговування. Була виписана додому. Після виписки з'ясувалося, що квартира у хворої зруйнована після попадання снаряду, обслуговувати себе не може, голодує, пристає до перехожих, безцільно бродить по селищу. Була доставлена в ЛОПЛ з вулиці для лікування та здійснення догляду.

Психічний статус: контакт формальний, малопродуктивний. Рухомо впорядкована. Пересувається з тяжкістю через хворобу ніг. Розгублена. Не розуміє де знаходиться. Орієнтована вірно в особистості, повністю дезорієнтована в часі і місці, обличчях. Інтелектуально - мнестичні функції виражено знижені. Втрачена здатність до запам'ятовування, засвоєння нового при відносній схоронності подій минулого. Мислення ригидне, інертне. Фон настрою індиферентний. Емоційно лабільна. Дратівлива. Коло інтересів обмежено фізіологічними потребами. Соціально і в побуті повністю дезадаптована. Навички самообслуговування втрачені. Потребує стороннього догляду. Апетит збережений. Сон періодично порушений. Критика хвороби відсутня.

На підставі даних анамнезу, психічного статусу хворої, даних об'єктивного огляду хворої, згідно наказу № 271 від 27.10.2000 року «Про затвердження критеріїв діагностики та лікування психічних розладів і розладів поведінки» виставлено клінічний діагноз: Судинна деменція вираженого ступеню з соціально-побутовою дезадаптацією.

Враховуючи, що хвора страждає важким психічним розладом, не здатна дати усвідомлену згоду на госпіталізацію, не може здійснювати за собою догляд на рівні, що забезпечує нормальну життєдіяльність, являє собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих, не критична до свого стану і здійснюваних вчинків, комісія лікарів - психіатрів прийшла до висновку про необхідність примусового лікування в умовах відділення № 2 ЛОПЛ хворої ОСОБА_2.

Таким чином, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, а зібрані по справі докази вказують на необхідність примусової госпіталізації, тому суд вважає за необхідне заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про примусову госпіталізацію громадянки ОСОБА_2 психіатричний заклад задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 234, 235, 279-282 ЦПК України, ст.ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні Буденного П.В. про примусову госпіталізацію громадянки ОСОБА_2 у психіатричний заклад задовольнити.

Визнати доцільною примусову госпіталізацію громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до відділення № 2 Лисичанської обласної психіатричної лікарні без її згоди строком на 6 (шість) місяців.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА

Народні засідателі: С.М. Завозєєва

Л.І. Куриленко