Справа № 202/9416/15-ц
Провадження № 2/0202/5381/2015
30 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
У складі: головуючого судді Мороза В.П.
при секретарі Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності, -
Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності.
В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач посилалася на те, що з 2003 року вона користувалася домоволодінням розташованим за адресоювул. Смоленська буд. № 36 в м. Дніпропетровську.Власники домоволодіння № 36 по вул. Смоленська в м. Дніпропетровську - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали зазначене домоволодіння позивачу, про що власноруч написали розписку у присутності свідків, в якій зазначили, що вони відмовились від будинку і отримали за продаж будинку від позивача грошову суму.Позивач стверджує, що добросовісно, відкрито та безперервно володіла будинком. Ніхто користуватися домоволодінням їй не перешкоджав.
З урахуванням викладеного, просила суд визнати позивача власником житлового будинку з належними до нього спорудами та будівлями подвіря під номером 36 по вул. Смоленськійв м. Дніпропетровську.
Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, на його задоволенні наполягали.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце, день та час розгляду справиповідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді. Що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд вислухавши думку позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Домоволодіння № 36 по вул. Смоленська в м. Дніпропетровську належить у рівних частинах, а саме по 1/3 часток кожному: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
В судовому засіданні встановлено, що20 березня 2003 року власники домоволодіння № 36 по вул. Смоленська в м. Дніпропетровську - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали зазначене домоволодіння позивачу, про що власноруч написали розписку у присутності свідків, в якій зазначили, що вони відмовились від будинку і отримали за продаж будинку від позивача грошову суму у розмірі 150 000 гривень. Позивач нотаріально переоформити на себе спірне домоволодіння не мала можливості, так як у співвласника домоволодіння ОСОБА_2, на момент продажу даного домоволодіння, в звязку з втратою, був відсутній оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Шостою Дніпропетровською Державною нотаріальною конторою м. Дніпропетровська 27 травня 1994 року. Позивач домовилася з відповідачами, що після приведення в належний стан правовстановлюючих документів вони зустрінуться та укладуть нотаріальну угоду купівлі-продажу домоволодіння № 36 по вул. Смоленська в м. Дніпропетровську. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в день укладення розписки передали позивачу оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 жовтня 1993 року виданого Шостою Державною нотаріальною конторою міста Дніпропетровська та записаного в реєстрову книгу за № 83-10 26 жовтня 1994 року та технічний паспорт на домоволодіння. В свою чергу, ОСОБА_2 звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, передав позивачу лише копію даних документів.З невідомих причин зв'язок з відповідачами був втрачений.
Таким чином, позивачка стала користуватися зазначеним домоволодінням з 2003 року і по теперішній час. Вона добросовісно, відкрито і безперервно володіє зазначеним домоволодінням. Крім того, провела ремонт у середині домоволодіння. Таким чином, вона, уклавши договір з відповідачами, повністю сплативши всі платежі за купівлю зазначеного домоволодіння, сплачуючи по теперішній час комунальні платежі, не маючи ніякоїз аборгованості, провівши необхідні ремонтні роботи та доглядаючи за земельною ділянкою, тобто фактично є його власником на протязі більшедесяти років, має на руках правовстановлюючі документи, але не має законних підстав на розпорядження вказаним майном. Ніхто користуватися домоволодінням їй не перешкоджав.
Факт користування даним житловим будинком, а також факт того, що позивач з 2003 року і до цього часу відкрито та добросовісно володіє нерухомим майном підтверджується довідкою № 664 квартального комітету № 2 Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради.
Судом встановлено, що позивачем регулярно здійснюється оплата житлово-комунальних послуг по домоволодінню № 36 по вул. Смоленська в м. Дніпропетровську, позивач за власні кошти підтримує у належному стані домоволодіння, проводить там поточні та капітальні ремонти, що підтверджується наданими суду квитанціями.
Згідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоцим Кодексом.
Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Згідно Прикінцевих та перехідних положень від 16.01.2003 р. № 435-ІУ Цивільний Кодекс, згідно якого передбачена набувальна давність, набрав чинності з 01 січня 2004 р.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що позивачка добросовісно заволоділа домоволодінням № 36 по вул. Смоленська в м. Дніпропетровську, так як вказана частина зареєстрована на праві власності за особами що останні 10 років не з?являлися в даному домоволодінні, не підтримували його житловий стан. Фактично, на час розгляду справи судом, домоволодіння № 36 по вул. Смоленській в м. Дніпропетровську нікому не належить, тобто є безхазяйним майном, позивачка відкрито та безперервно володіє спірним домоволодінням протягом десяти років, тому вимоги про визнання за нею права власності на вказане домоволодіння за набувальною давністю підлягають задоволенню.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підстав ідоказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
На підставівикладеного, керуючисьст.ст. 344 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58-60, 208-210, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 Никанорівнидо ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності задовольнити - повністю.
Визнати за ОСОБА_1,реєстраційний номер обліковоїкарткиплтникаподатків за ДРФО НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на домоволодіння№ 36 по вул. Смоленська в м. Дніпропетровську, що складається з: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м.; ганок з навісом літ.а, літня кухня літ. Б площею 32,8 кв.м., літня кухня літ.б площею 4,3 кв.м., лазня літ. В площею 16,3 кв.м., літня кухня літ. Г площею 16,5 кв.м., погріб з шийкою літ. Д площею 3,5 кв.м., гараж літ. Ж площею 30,4 кв.м., ганок літ. ж площею 0,5 кв.м., сарай літ. З площею 9,9 кв.м., убиральня літ. Е, душ літ. И площею 2,3 кв.м., сарай тимч. літ. К площею 1,7 кв.м., споруди №1-6.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П.Мороз