Справа № 523/610/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КУ «Дитяча міська поліклініка № 2», КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 18» Одеської міської ради про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання, -

встановив:

ОСОБА_1, звернулася до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з КУ «Дитяча міська поліклініка № 2» (далі КУ «ДМП №2») та з КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 18» (далі КУ «ЦПМСД № 18») кошти в загальній сумі 39 728,98 грн., з яких: 18 952,38 грн., - індекс інфляції; 2 626,61 грн., - три проценти річних; 18 149,99 грн., - пеня. В обґрунтування вимог посилалася на те, що рішенням суду її поновлено на роботі та на її користь з КУ «ДМП №2» стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 56 557,25 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., зазначене рішення набрало законної сили 22.12.2014р. З часу набрання рішенням законної сили, відповідачі не його виконують. Таким чином, позивачка вважає, що відповідачі не виконують грошове зобов'язання, а тому вона має право на стягнення зазначених сум відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України (інфляція, три проценти річних) та ст. 549 ЦК України (пеня).

Представник КУ «ДМП №2» вимоги позову не визнала та пояснила, що вини КУ «ДМП №2» у невиконанні рішення суду не має, оскільки ОСОБА_1, пред'явила виконавчий лист до виконання тільки 20.01.2015р., крім того, КУ своїх коштів не має, а фінансується з місцевого бюджету, кошти надходять з Державної казначейської служби, на неодноразові звернення КУ до Казначейства, надходила відповідь про відсутність коштів на рахунку КУ. Також зазначила, що рішення суду виникло при розгляді справи з трудових правовідносин до яких ст. 625 ЦК України не застосовується. Після ухвалення рішення про стягнення певних сум, трудове право не трансформується в зобов'язальне, отже ст. 625 ЦК України не може застосовуватися і при наступних зверненнях після ухвалення рішення в трудовому спорі. В частині застосування ст. 549 ЦК України зазначила, що пеня є забезпеченням виконання зобов'язання, а отже не може бути застосована у виниклих трудових правовідносинах.

КУ «ЦПМСД № 18» про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 50), про причини неявки свого представника не повідомляла.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2014р., ОСОБА_1, поновлена на роботі в КУ «ДМП №2», а також на користь ОСОБА_1, стягнуто з КУ «ДМП №2» середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 56 557,25 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., (а.с. 13-14). Зазначене рішення набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 22.12.2014р., (а.с. 15-17). 19.01.2015р., ОСОБА_1, отримала виконавчий лист, в частині стягнення середнього заробітку (а.с. 18) та 20.01.2015р,, пред'явила його до виконання в Державну виконавчу службу (далі ДВС). 25.03.2015р., виконавче провадження було закінчено у зв'язку із виконанням рішення суду. Зазначені судом обставини визнані особами, що приймають участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі. І «Загальні положення про зобов'язання» книга 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають насамперед договірні правовідносини. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст. 11 ЦК, рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо), сімейні правовідносини, відшкодування шкоди (ВСУ «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві»).

Виходячи з аналізу ст. 509, 612, 631, 625 ЦК України, зобов'язанням є відношення, які виникають між сторонами на взаємних і добровільних підставах, що направлені на виникнення цивільних прав та обов'язків в межах встановлених сторонами строків.

Відношення, між сторонами даного спору, виникли в силу рішення суду по відновленню трудових прав позивачки, отже до цих правовідносин не можуть застосовуватися правила, які регулюють зобов'язальні правовідносини.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних не входять до складу грошового зобов'язання, а є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові(постанови Верховного Суду України у справах № 6- 49цс12, № 6-38цс11).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст.549 ЦК У країни). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. З ст. 549 ЦК України). Отже, зазначений вид забезпечення зобов'язання, як різновид відповідальності, передбачений за невиконання саме - зобов'язання, а тому теж не може бути застосований до виниклих правовідносин.

В силу ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, відсотки за користування чужими грошовими коштами також стягуються при невиконанні - договору.

Інфляційні нарахування виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, що також застосовуються до договірних відносин.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1, задоволенню не підлягають.

З іншими вимогами, позивачка до суду не зверталася.

На підставі ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до КУ «Дитяча міська поліклініка № 2», КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 18» Одеської міської ради про стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: