Справа №2-57/12
24.03.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі
судді Корицької В.О.,
при секретарі Зубрицькій Т.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб при Богунському РВ
У МВС України в Житомирській області
м. Житомир, пров. Львівський, 4
про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду та з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с. 142) просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2.
В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона є власницею частини будинку, а саме квартири АДРЕСА_2 з 1995 року відповідно до договору дарування.
Відповідач був її чоловіком, але у 2004 році шлюб між ними розірвано.
Понад рік ОСОБА_2 не проживає у спірному приміщенні, не є власником, а лише рахується зареєстрованим за даною адресою, чим перешкоджає власниці розпоряджатися своїм майном.
Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Додала до матеріалів справи газету "Авізо" з оголошенням щодо виклику відповідача у судове засідання.
Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи належним чином повідомлений через оголошення у пресі.
Від представника УДМС України в Житомирській області надійшли письмові заперечення, в який зазначено про розгляд справи у відсутності представника управління.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, керуючись законом, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до договору дарування від 15.12.1995 року позивачці подаровано 67/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_2. (6-12).
30.01.2004 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірвано шлюб (а.с.13).
Відповідно до акту КВЖРЕП від 12.05.2009 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає з січня 2008 року (а.с. 14).
Згідно рапорта-характеристики від 03.04.2009 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає понад рік (а.с. 15).
У відповідності із ч. 1 ст. 24 Кодексу про шлюб та сім'ю (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.
Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
У відповідності із ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. (п. 1).
Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. (п. 33).
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 391, 396 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 224, 293 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така апеляційна скарга не була подана.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.О.Корицька