Справа №521/1087/15-ц
Пр. № 2/521/2153/15
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Тополевої Ю.В.
за участю секретаря - Зубкової Д.О., Борисової Ю.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором цесії,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, уточнивши яку просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за договором цесії у розмірі 7403,91 доларів США (в гривні по курсу НБУ), що становить 7403,91 х 15,77 = 116776грн.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судові засідання не з'являлася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини.
05.06.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір уступки вимоги (цесії), за умовами якого ОСОБА_4 набуває право вимагати від ОСОБА_2 належного виконання таких зобов'язань: отримання від ОСОБА_2 за рішенням суду № 2-306 від 27.06.2006 року; отримання від ОСОБА_2 усіх штрафних санкцій та пені за невиконання зобов'язань, вказаних у рішенні суду № 2-306 від 27.06.2006 року; отримання від ОСОБА_2 компенсації матеріальної шкоди, понесеної цедентом через невиконання нею вимог, зазначених у рішенні суду № 2-306 від 27.06.2006 року. Право вимоги засновано на рішенні суду № 2-306 від 27.06.2006 року. У п. 8 договору зазначено, що цедент зобов'язаний повідомити боржника про уступку вимоги протягом п'яти днів з моменту підписання цього договору.
Представник позивача надав суду копію листа від 08.06.2012 року, складеного ОСОБА_3, про повідомлення ОСОБА_2 про уступку права вимоги.
13.01.2014 року ОСОБА_4 передав вище зазначене право вимоги ОСОБА_1, про що укладено договір уступки вимоги (цесії). За умовами укладеного договору ОСОБА_1 набуває право вимагати від ОСОБА_2 належного виконання таких зобов'язань: отримання від ОСОБА_2 за рішенням суду № 2-306 від 27.06.2006 року; отримання від ОСОБА_2 усіх штрафних санкцій та пені за невиконання зобов'язань, вказаних у рішенні суду № 2-306 від 27.06.2006 року; отримання від ОСОБА_2 компенсації матеріальної шкоди, понесеної цедентом через невиконання нею вимог, зазначених у рішенні суду № 2-306 від 27.06.2006 року.
Згідно з п. 3 цього договору право вимоги засновано на рішенні суду № 2-306 від 27.06.2006 року та договорі цесії від 05.06.2013 р. У п. 1 договору зазначено, що цедент передає цесіонарієві, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цементові, і стає кредитором за рішенням суду № 2-306 від 27.06.2006 року. У п. 8 договору зазначено, що цедент зобов'язаний повідомити боржника про уступку вимоги протягом п'яти днів з моменту підписання цього договору.
На підтвердження повідомлення ОСОБА_2 про уступку права вимоги представник позивача надав суду копію листа від 17.01.2014 року, складеного ОСОБА_4
До теперішнього часу ОСОБА_2 рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2006 року у справі № 2-306 за 2006 р. не виконала.
Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли із приводу невиконання рішення суду та відступлення права вимоги.
Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.
Проте, виходячи зі змісту укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 договору, його предметом є уступка права вимоги за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2006 року у справі № 2-306 за 2006 р., за яким з боржника стягнуто не лише сума заборгованості за договором позики від 28.04.2003 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також судові витрати.
При цьому умовами договору цесіонарію надано право вимагати від боржника належного виконання рішення суду.
Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Частиною п'ятою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
При цьому питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 378 ЦПК України.
Таким чином, заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов'язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.
Отже, при укладенні договору уступки права вимоги від 13.01.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, не замінюючи кредитора у первісному зобов'язанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, сторони договору фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню .
Керуючись ст. 512 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 88, 169, 212-215, 224-226, 378 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором цесії - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси, яка подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні, з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Ю.В. Тополева