Провадження №2/447/297/15
Справа №447/221/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

09.04.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Головатий А. П.

при секретарі Венгер Л.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Розліт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ТзОВ "Науково-виробниче підприємство - Розліт" про стягнення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини грошових коштів. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 03.03.2008 року по 16.03.2013 року працював охоронником у службі охорони і безпеки за трудовим контрактом у ТзОВ "НВП-Розліт". При звільненні відповідач не провів з ним кінцевого розрахунку та не виплатив усіх належних йому сум. Згідно судового наказу виданого Миколаївським районним судом Львівської області від 03.11.2014року з ТзОВ «Науково-виробниче підприємство - Розліт" в користь позивача стягнено нараховану, але не виплачену заробітну плату розмірі 4887,75 грн. Враховуючи те, що на даний час відповідач не виплатив нарахованої заробітної плати, просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з дня звільнення по день звернення до суду за захистом порушеного права, тобто з 16.03.2013 року в розмірі 11025 грн (28,49 грн середньоденний заробіток х 387 робочих днів) та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати в сумі 901,46 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився , однак надав суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом публікації в газеті « Високий замок », заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

У відповідності до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.03.2008 року по 16.03.2013 року працював охоронником у службі охорони і безпеки за трудовим контрактом у ТзОВ "НВП-Розліт".

Як вбачається з судового наказу виданого Миколаївським районним судом Львівської області від 03.11.2014року з ТзОВ «Науково-виробниче підприємство - Розліт" в користь позивача стягнено нараховану, але не виплачену заробітню плату розмірі 4887,75 грн..

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно та не надав суду жодних доказів , які б спростовували вимоги позивача.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за несвоєчасну виплату звільненому працівникові належних йому сум є : порушення строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вина підприємства (власника). Сама по собі відсутність грошових коштів на розрахунковому рахунку, фінансові труднощі роботодавця не виключають його відповідальності щодо виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та не є підставою для зменшення розміру відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку. Визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних (не оспорюваних) працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку.

На підставі п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як встановлено матеріалами справи, день звільнення позивача з роботи був останнім днем його роботи, а відтак враховуючи, що в цей день з ним не було проведено повного розрахунку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні слід стягувати, починаючи з 16.03.2013 р. по день звернення до суду - 30.01.2015 року (як просить позивач).

Згідно проведеного розрахунку ОСОБА_1 середньоденна його заробітна плата становить 28,49 грн., кількість днів затримки розрахунку - 387 ( з 16.03.2013 року по 30.01.2015 року), тому середній заробіток за час затримки розрахунку становить 11025,63 грн. (формула розрахунку - середньоденна заробітна плата 28,49 грн. х 387 днів затримки розрахунку).

Згідно ст. 1 Закону України " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Розмір належної позивачу ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням виплати заробітної плати, який розрахований відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, становить 901,46 грн.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство - Розліт" в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 11025 (одинадцять тисяч двадцять п'ять ) грн. 63 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство - Розліт" в користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з затримкою виплати заробітної плати в розмірі 901 ( дев'ятсот один ) грн. 46коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство - Розліт" в користь держави 259 (двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 07 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя : Головатий А. П.