Справа № 127/1629/15-ц
Провадження № 2/127/1760/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2, про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними.

03.04.2015 року через канцелярію суду від представника позивача за довіреністю ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник просить вжити заходи забезпечення вказаного позову шляхом заборони відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області вчиняти дії щодо примусової реалізації обєкту нерухомого майна: виробничої будівлі, що знаходиться за адресою: Вінницька область, смт.Літин, вул.Радянська, 97а, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №127/1629/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними.

Заява мотивована тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавчий лист №232/450/2012 від 17.07.2014 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми боргу за Кредитним договором №СМ-SMEB00/104/2007 від 03.03.2007 року в розмірі 395 451,84 доларів США (3 160 648,80 гривень). В ході виконавчого провадження №44547093 з примусового виконання вказаного виконавчого листа заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 вчиняються заходи, направлені на опис і арешт майна, а саме: виробничу будівлю, що знаходиться за адресою: Вінницька область, смт.Літин, вул.Радянська, 97а, що належить ОСОБА_1, за рахунок реалізації якого планується задовольнити вимоги стягувача по стягненню боргу за кредитним договором.

На підтвердження обставин, зазначених в даній заяві, до заяви долучено ксерокопію постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2014 року, вимоги державного виконавця №10253/2.1-28/8 від 11.11.2014 року та свідоцтва про право власності на виробничу будівлю, що знаходиться за адресою: Вінницька область, смт.Літин, вул.Радянська, 97а.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно преамбули Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на положення ч.2 ст. 151 ЦПК України, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою, тому не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно рішення КСУ від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до висновку Європейського суду з прав людини, який зокрема, але не обмежуючись наведено у рішенні „Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Зі змісту заяви вбачається, що представник позивача просить вжити заходів забезпечення позову у звязку з тим, що вчиняються заходи, направлені на опис і арешт майна, а саме: виробничу будівлю, що знаходиться за адресою: Вінницька область, смт.Літин, вул.Радянська, 97а, що належить ОСОБА_1, за рахунок реалізації якого планується задовольнити вимоги стягувача по стягненню боргу за кредитним договором.

У цьому звязку суд враховує те, що позивач просить визнати недійсним правочин, за яким його представником у відповідача отримано 225 000 доларів США, однак суд зважає на те, що сума боргу, за рішенням суду, згідно доводів представника позивача становить 395 451,84 доларів США, а тому забезпечення позову способом, який просить застосувати представник позивача порушить конституційні засади виконання судового рішення в частині, яка позивачем під сумнів не ставиться.

Згідно до п.2 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Заборона відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області здійснювати виконавчі дії щодо виконання виконавчого листа фактично означатиме заборону виконувати судове рішення, яке набрало законної сили і є обов'язковим для виконання.

Враховуючи вище викладені обставини та правові норми, заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2, про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними - відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки таке не передбачено ЦПК України.

Суддя: