Справа № 680/1228/14-ц
№ 2/680/7/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2015 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Яцини О.І.,

при секретарях судового засідання - Стандрійчук М.П., Максимчуку С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Відділу Держземагенства у Новоушицькому районі про визнання недійсним державного акта про право власності на землю та скасування його державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, третя особа - відділ Держземагенства про визнання недійсним державного акта про право власності на землю та скасування його державної реєстрації. В обґрунтування вимог вказав, що протокол погодження та встановлення меж земельної ділянки відповідача ним та іншими підписаний не був, а виконаний однією особою.

Просить суд визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданий 29 вересня 2009 року відповідачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,1087 га та анулювати його державну реєстрацію.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у заяві, надав пояснення, що за планом забудови ширина його земельної ділянки між межовими точками «А» і «Г» складає 20 метрів, а в наявності є тільки 18,82 м, а тому 1,18 м захоплено відповідачем шляхом перенесення межових знаків, відтак за рахунок цього у останнього і більша на 0,0087 га земельна ділянка.

Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав письмові заперечення, просив в задоволені позову відмовити, застосувати до даних правовідносин позовну давність.

Представник відповідача пояснив, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий її батькові є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. На підставі рішення виконкому Новоушицької районної ради депутатів трудящих №249 від 28 липня 1966 року «Про надання земельної ділянки під забудову» ОСОБА_2 було виділено із земель присадибного фонду в АДРЕСА_1 земельну ділянку в розмірі 0,10 га та видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР. При виділенні земельної ділянки ОСОБА_2 під забудову були встановлені межові знаки, які на даний час там і знаходяться. Оскільки відсутнє порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, просила суд відмовити у позові.

Представник відділу Держземагенства в Новоушицькому районі в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази, приходить до наступного висновку.

Рішенням Новоушицької районної ради № 249 від 28 липня 1966 року відповідачу надано земельну ділянку в розмірі 0,10 га по АДРЕСА_1 під забудову житлового будинку та сараю.

На підставі цього рішення відповідачу видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР.

Протоколом погодження та встановлення меж земельної ділянки від 20 жовтня 2008 року межі вказаної земельної ділянки закріплені 6 межовими знаками, підписані працівниками землевпорядної організації, селищної ради та суміжними землекористувачами.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 відповідачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1087 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1.

Відповідно до плану забудови земельної ділянки забудовника ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 виготовленого у вересні 1973 року площа земельної ділянки складає 0,07 га.

Згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0945 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_2.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданого 02 лютого 1996 року ОСОБА_1, йому передається земельна ділянка площею 0,0945 га відповідно до рішення №7 від 1 квітня 1994 року.

З даних висновку експертизи №5715/14-26 від 24 лютого 2015 року вбачається, що підпис в графі «Представники суміжних землекористувачів ОСОБА_1» в протоколі погодження та встановлення меж земельної ділянки від 20 жовтня 2008 року виконаний не ОСОБА_1 а іншою особою. Підпис в графі «Землевласник» в протоколі погодження та встановлення меж земельної ділянки від 20 жовтня 2008 року ймовірно виконаний не ОСОБА_2 а іншою особою. Підпис в графі «Землевласник» в протоколі погодження та встановлення меж земельної ділянки від 20 жовтня 2008 року ймовірно виконаний не ОСОБА_3 а іншою особою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема: визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В силу ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю.

Частиною 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частиною 1ст.15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із планом зовнішніх меж земельної ділянки, відображеного у Державному акті на право приватної власності на землю виданого 02 лютого 1996 року ОСОБА_1, ширина земельної ділянки між межовими точками «А» і «Г» складає 17,8 м, а відповідно до кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, ця сама ширина земельної ділянки складає 18,82 м, тобто вона збільшилася на 1,02 м.

Таким чином, даних про збільшення земельної ділянки відповідача за рахунок земельної ділянки позивача шляхом перенесення межових знаків чи у будь-який інший спосіб останнім не надано та судом не здобуто.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення зазначених вимог закону позивач ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не вказав підстави, окрім як порушення підписання протоколу погодження та встановлення меж земельної ділянки, з яких, на його думку, необхідно визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 29 вересня 2009 року на ім'я ОСОБА_2, та скасувати його реєстрацію.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.16 ЦК України, ст.ст.81, 116, 152, 152, 155 ЗК України, ст.ст.3, 10, 15, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Відділу Держземагенства у Новоушицькому районі про визнання недійсним державного акта про право власності на землю та скасування його державної реєстрації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. І. Яцина