АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/906/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б. , Дмитренка М. І.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року по справі за позовом представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Лагутінська Єлізавета Павлівна, про визнання договору про зміну часток у спадщині недійсним, таким, що укладений під впливом помилки, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року представник ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_8, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10, який є батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1. Ще за життя, 14.02.2006 року, батько склав заповіт, за яким вказаний будинок він заповів своїй доньці ОСОБА_6

Незважаючи на заповіт, 21.08.2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 уклали договір про зміну часток у спадщині, який був посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Лагутінською Є.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1068. За його умовами ОСОБА_6 відмовилась від спадкування за заповітом, надала згоду на спадкування за законом. Сторони домовились про те, що 2/3 спадкового майна, тобто будинку з надвірними спорудами. переходить ОСОБА_6, 1/3 будинку - ОСОБА_8

Проте, після підписання вказаного договору, ОСОБА_6 заявила, що підписуючи договір, вона вважала, що приймає спадщину за заповітом. А тому вказаний правочин не відповідає внутрішній волі позивачки. Також остання зазначила, що постійно проживає в Ізраїлі майже 17 років і не розуміє української мови та норми права, а тому вказаний договір укладений внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення.

На підставі цього ОСОБА_7, який діє в інтересах позивачки, просив суд визнати недійсним договір про зміну часток у спадщині, укладений 21.08.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, як такий, що не відповідає її волі та укладений внаслідок помилки.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому зазначає, що рішення міськрайонного суду незаконне, необгрунтоване та ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_6 та ОСОБА_8 - ОСОБА_10, внаслідок чого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1

Відповідно до заповіту, який складений 14 лютого 2006 року за реєстровим № 1-234 та посвідчений приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Лагутінською Є.П., ОСОБА_10 заповів належний йому на праві приватної власності житловий будинок своїй дочці ОСОБА_6

Позивачка не зверталась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Відповідачка, а також її мати, ОСОБА_12, на момент смерті спадкодавця проживали у спірному будинку.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_10 є дружина ОСОБА_12 та дочки ОСОБА_6 та ОСОБА_8, яка на підставі свідоцтва про шлюб 17 червня 2014 року змінила прізвище на ОСОБА_8.

Як вбачається із спадкової справи, 19 серпня 2013 року ОСОБА_12 подала заяву за № 54 до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Лагутінській Є.П. про відмову від належної їй частки спадкового майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

В заяві ОСОБА_6, яка є громадянкою України та проживає в Ізраїлі, за № 55 від 19 серпня 2013 року поданої до приватного нотаріуса Канівського міського нотаріального округу Лагутінської Є.П., вона вказала, що у звязку з тим, що пропустила строк для прийняття спадщини, а спадкоємець ОСОБА_8 прийняла спадщину вчасно та надала згоду на включення її в число спадкоємців по закону, спадщину приймає і просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом та договором про зміну часток у спадщині на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1

Згідно ч. 5 ст. 1275 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

21 серпня 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 уклали договір про зміну розміру часток у спадщині, у відповідності до якого після укладення цього договору частки у спадковому майні, що залишилося після смерті ОСОБА_10, будуть вираховуватись таким чином: ОСОБА_6 - 2/3 частки спадкового майна; ОСОБА_8 - 1/3 частка спадкового майна. Цим же договором (п. 3) ОСОБА_6 відмовилася від спадкування за заповітом від 14 лютого 2006 року, та надала згоду спадкувати за законом.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК україни підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною вимог, які встановлені частиною першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Пунктом шостим оспореного договору позивачка засвідчила, що умови договору відповідають її намірам а нотаріусом роз'яснено наслідки укладення цього договору.

Посилання апелянта на те, що вона помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, є також непереконливими.

Частиною першою статті 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до роз'яснень у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст.229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно з довідкою Горобіївської середньої школи Канівського району Черкаської області ОСОБА_6 навчалася в цій школі з 1981 року до 1991 року.

Отже колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що позивачка не довела в судовому засіданні, що при укладенні спірного договору вона помилялась щодо обставин, які мають істотне значення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :