УХВАЛА

10 квітня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторіна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Дослідивши позовну заяву та оглянувши додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_2 з 1999 року з ОСОБА_4 однією сім`єю, а саме не менше як 5 років до часу відкриття спадщини, а сааме до ІНФОРМАЦІЯ_1 року у квартирі АДРЕСА_1 та вважати ОСОБА_2 такою, що прийняла спадщину.

Проте, всупереч імперативним вимогам п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач не зазначає доказів на підтвердження кожної обставини, якою вона обґрунтовує свої вимоги.

Так, зі змісту позову вбачається, що позивач бажає прийняти спадщину після померлої ОСОБА_4, проте одночасно в своєму позові посилається на рішення апеляційних судів, якими було скасовано рішення районних судів, де чітко зазначено, що ОСОБА_2 не надано доказів того, що вона може бути спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 Відтак, суд приходить до висновку, що основною вимогою позивача є встановлення сааме факту проживання із відповідачем однією сім`єю, а оскільки в порядку окремого провадження була констатована наявність спору про право, то позивач і звернулася в порядку позовного провадження. Але в такому випадку за відсутністю визначення конкретного спадкового майна постає питання про підсудність розгляду такої справи, оскільки відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичної особи подаються в суд за їх місцезнаходженням. Оскільки відповідач територіально знаходиться в Шевченківському районі, то і звертатися належить до Шевченківського районного суду м. Києва.

Позивачем всупереч п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України не викладено обставини на підтвердження своєї вимоги про встановлення в судовому порядку факту прийняття спадщини, оскільки вона в змісті позовної заяви зазначає, що право власності на спірну квартиру визнано за ОСОБА_5

В розумінні п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України є також неправильним посилання на докази, які містіться в рішеннях судів, які в подальшому були скасовані, навіть із закриття провадження по справі.

Крім того, суд звертає увагу позивача на невизначеність процесуального статусу по справі самого ОСОБА_5, оскільки знов-таки як зазначено в позові, це є особа, інтересів якої може стосуватися вирішення цієї справи.

В розумінні ст. ст.3, 15 ЦК України взагалі не визначено позивачем яке її право і ким порушено, невизнане або оспорюється.

Також, згідно п.10 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» за кожну вимогу належить сплачувати окремо судовий збір. Так, оскільки позивачем заявлено вимогу про встановлення певного факту проживання разом, то їй необхідно сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, що вона і зробила. Натомість, також порушується питання про прийняття спадщини. В даному випадку в разі усунення недоліків своєї позовної заяви позивачу належить конкретизувати, в чому полягає її вимога про прийняття спадщини, оскільки виходячи знов-таки із такого формулювання, то мова йде про майнову вимогу, яка також потребує свого відображення в описовій частині позову - «ціна позову» і сплати відповідно до ставок судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не більше 3654 грн. Відтак позивачу необхідно доплатити суму судового, виходячи із вищенаведеного та згідно ч.5 ст.119 ЦПК України надати суду відповідний платіжний документ.

Дотримання вимог статті 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Щодо матеріалів позову, то суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на п.5.27 ч.5 Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації Уніфікована в системі організаційно-розпорядчої документації, яким передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис), який скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи. Проте позивачами зазначені вимоги також не дотримані. Розцінюючи додатки до позовної заяви як частину матеріалів позову в розумінні цивільно-процесуального законодавства, суд констатує також порушення позивачами їх оформлення і складання.

Крім того, в разі виправлення зазначених вище недоліків позовної заяви, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу правила розгляду справ зазначеної категорії, які були імперативно встановлені Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Так, останній в своєму листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 окремо звертає увагу на те, що Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

Суди по різному тлумачать пункти 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК та необґрунтовано застосовують правила книги шостої ЦК до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, та не враховують роз'яснення, які містяться в абз. 3 п. 1 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7. Так слід звертати увагу на те, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. В той же час, якщо спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав. В такому випадку слід звертатися зі позовами про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки ВССУ зобов`язав суди розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини, прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР).

Суд не може підміняти собою органи нотаріату.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гришаєва Ірина Вікторіна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом двох днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви з урахуванням вищезазначених зауважень із додатками.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк