Провадження № 22-ц/780/2043/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С.М.
Категорія 52 06.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Голуб С.А.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уряду Республіки Казахстан, Міністерства фінансів Республіки Казахстан, акціонерного товариства «Арселор Миттал Темиртау» про виплату компенсації за втрату працездатності у зв'язку із отриманою травмою,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він працював на шахті №35 «Карагандинська» у м. Караганда гірником очисного забою на дільниці №5. 15 березня 1971 року з ним стався нещасним випадок на виробництві, а 05 червня 1971 року його звільнено з підприємства у зв'язку з переходом на інвалідність другої групи, яку щороку висновками лікарсько-трудової експертної комісії йому було підтверджено. Зазначав, що у 1985 році висновком лікарсько-трудової експертної комісії йому було знято інвалідність та з вересня 1986 року зупинені виплати, пов'язані з втратою професійної працездатності. В подальшому 07 лютого 2002 року висновком медико-соціальної експертної комісії йому вставлено довічно 20 % втрати професійної працездатності у зв'язку з отриманою травмою 15 березня 1971 року.

Позивач зазначав, що у березні 2003 року він отримав відповідь посольства України в Республіці Казахстан на його заяву від 12 грудня 2002 року про те, що 28 червня 1996 року між Державним комітетом Республіки Казахстан та акціонерним товариством «Іспат-Кармет» було укладено угоду купівлі-продажу, за якою акціонерне товариство «Іспат-Кармет» придбало шахту №35 «Карагандинська», однак вказаному товариству не були передані дані про виплату позивачу компенсаційних виплат по інвалідності. Посилаючись на те, що зобов'язання по відшкодуванню шкоди, заподіяної здоров`ю у зв'язку з виробничою травмою, яка заподіяна до продажу шахти №35 «Карагандинська» несе Уряд Республіки Казахстан, позивач просив стягнути з республіканського бюджету Республіки Казахстан на свою користь 20% втраченого заробітку, як компенсацію за шкоду спричинену пошкодженням здоров'я, починаючи з 01 січня 2003 року довічно.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2015 року провадження у даній справі закрито на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка не брала участь у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про її права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до того ж суду, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Оскільки питання про виплату компенсації за втрату працездатності у зв'язку із травмою безпосередньо пов'язане з фізичною особою, яка отримує дану компенсацію, то суд дійшов висновку, що вказані правовідносини не допускають правонаступництва, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Такі висновки суду є правильними й такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. ст. 1218, 1219, 1227 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суми відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Уряду Республіки Казахстан, Міністерства фінансів Республіки Казахстан, акціонерного товариства «Арселор Миттал Темиртау», в якому просив стягнути з республіканського бюджету Республіки Казахстан на свою користь 20% втраченого заробітку, як компенсацію за шкоду спричинену пошкодженням здоров'я, починаючи з 01 січня 2003 року довічно.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 128).

Також встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 07 жовтня 1977 року (а.с. 127).

Отже враховуючи вказані вимоги закону та зміст позовних вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, не допускають правонаступництва.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про закриття провадження у даній справі.

Таким чином ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи, і не свідчить про порушення судом норм процесуального права. Підстав для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді