Справа №705/6242/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого - судді Коваля А.Б.

при секретарі Обуховській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про те, що 23 березня 2010 року між нею та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого вона передала відповідачу грошову позику в розмірі 5000 євро зі строком повернення через шість місяців, а саме 25 вересня 2010 року під 18 % річних. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 25 березня 2010 року.

Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Грошові кошти у розмірі 5000 євро були передані 25 березня 2010 року у момент підписання розписки.

Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 30 вересня 2014 року євро дорівнює 16,6877 українським гривням.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30 вересня 2014 року становить 83438 гривень 50 копійок.

Строк повернення у розписці визначений шість місяців, тобто 25 вересня 2010 року.

Станом на 30 вересня 2014 року сума позики відповідачем не повернута у сумі 5000 євро.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, кошти, які були сплачені відповідачем є сплатою відсотків за користування коштами відповідно до умов позики. Щорічні відсотки за користування позикою становлять 900 євро, отже відповідачем сплачені відсотки повністю за три роки і частково за четвертий. Заборгованість по відсоткам становить з урахуванням сплачених сум на 30 вересня 2014 року становить 1072,5 євро, що є еквівалентом 17897 гривен 56 копійок.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу складають 8751 гривня 03 копійки.

Протягом тривалого часу відповідач уникав її, не відповідав на телефонні дзвінки, що призвело до порушення її прав та інтересів. Через таку поведінку відповідача вона змушена була звернутися за юридичною допомогою та подати позов до суду, що потягло за собою додаткові витрати, яких можна було б уникнути виконавши умови договору позики. Витрати на юридичну допомогу та представництво у суді становлять 2800 гривень, що підтверджується квитанцією про сплату послуг та договором про надання юридичних послуг. Також нею сплачено за нотаріальні послуги 284 гривні.

За подання позовної заяви, згідно ЗУ «Про судовий збір» нею було сплачено 1100 гривень 87 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу у розмірі 83438 гривень 50 копійок, 18 % річних у розмірі 17897 гривень 56 копійок, інфляційні нарахування у розмірі 8751 гривня 03 копійки, що разом дорівнює 110087 гривень 09 копійок.

Стягнути з відповідача 1100 гривень 87 копійко сплаченого судового збору на користь позивача.

Стягнути з відповідача витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 2800 гривень та 284 гривні за нотаріальні послуги на користь позивача.

В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, а саме просить суд стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу у розмірі 142835 гривень, 18 % річних у розмірі 40279 гривень 47 копійок, що разом становить 183114 гривень 47 копійок на користь ОСОБА_1.

Стягнути з відповідача 1831 гривню 17 копійок сплаченого судового збору на її користь. Стягнути з відповідача витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 2800 гривень та 284 гривні за нотаріальні послуги на її користь.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та пояснила, що з відповідачем по справі була знайома давно і знала його як порядну людину. Її син ОСОБА_3 працевлаштувався до відповідача і з того часу вони з відповідачем почали спілкуватися більш тісніше. Їй було відомо, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, тому коли він попросив позичити їй кошти, вона погодилася. Відповідач про отримання коштів власноручно написав саме розписку, а не проект чи зразок розписки. Кошти позичала власні, із своїх останніх заощаджень. Певну частину коштів повернув лише через п'ять місяців після укладення договору позики, а потім ще через два місяці. Усі суми коштів, які поверталися фіксувалися відповідачем на зворотній стороні розписки. Потім відповідач попросив відстрочки виконання договору через важку ситуацію, яка склалася у країні, а з початку 2014 року взагалі почав її ігнорувати, що і стало причиною її звернення до суду з вказаним позовом. Просить суд позовні вимоги задоволити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні в повному об'ємі підтримала позовні вимоги та пояснила, що між позивачем та відповідачем у 2010 році було укладено договір позики, згідно з умовами якого її довірителька надала відповідачу у борг кошти у сумі 5000 євро. Отримавши кошти, відповідач власноручно написав розписку, у якій зазначив, що має повернути гроші через шість місяців. Оскільки до цього часу відповідач не виконав умов вищевказаного договору, зустрічей та телефонних розмов уникає, тому позивач вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Вважає позов обґрунтованим, тому просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що фактично договір позики з позивачем по справі не укладав, а розписка, на яку посилається позивач, є лише проектом розписки, оскільки не посвідчена нотаріусом, у ній відсутня дата, його місце реєстрації та ідентифікаційний код. Взагалі наміру брати кошти у позивача не мав. У 2010 році син позивачки ОСОБА_3, з яким він був знайомий, звернувся до нього з проханням допомогти у новій справі, якою він займався. Надав йому бізнес-план, з яким він ознайомився, але через відсутність коштів не мав можливості йому допомогти, тому ОСОБА_3 сказав, якщо він захоче, його мати може позичити певну суму під 18 % річних. Отримавши цю інформацію, написав приблизний зразок вищевказаної розписки, та сказав, що подумає та може знайде більш прийнятний варіант. Син позивача, не дочекавшись його згоди, взяв кошти у матері і почав реалізовувати свій бізнес-план, а він в подальшому почав допомагати як морально - підказками, так і матеріально. Оскільки бізнес не давав прибутків, а був збитковим, ОСОБА_3 вирішив його закрити і поїхав на роботу за кордон. Через півтора року він повернувся і на той момент ні він, ні його мати - позивач по справі, ніяких претензій матеріального характеру до нього не мали. Лише через певний проміжок часу до нього почала телефонувати позивач і вимагати кошти. На його пояснення, що кошти він не брав, а їх витратив її син, заперечувала та говорила, що її син дуже розумний і винахідливий, гарно заробляє, тому не міг цього зробити, а на нього у неї є компромат. Оскільки ніяких договорів позики з позивачем не укладав, кошти в борг не брав, розписку фактично не писав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає позов необґрунтованим та безпідставним, пояснив, що позивач в підтвердження позовних вимог посилається на розписку, при тому, що це є лише проект розписки, оскільки відсутні усі необхідні атрибути її заповнення. Розписка, у разі її написання, мала б бути посвідчена нотаріусом, тому посилання на неї є безпідставним. Коштів його довіритель від позивача не брав, а тому і договір позики фактично не існує і з цих підстав, а саме шахрайських дій позивача, відповідач має намір звернутися до правоохоронних органів за захистом своїх прав. На його думку позивачем також пропущено строк позовної давності, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що є сином позивача по справі і з відповідачем добре знайомий, останній нерідко приходив до них в гості і вони підтримували товариські стосунки. Відповідачу від нього було відомо, що мати ОСОБА_1 має заощадження, тому ОСОБА_2 звернувся до нього з проханням позичити кошти. Мати погодилася надати таку послугу, відповідач прийшов до них і мати передала відповідачу кошти, про що відповідач за власною ініціативою написав розписку. Він особисто не мав наміру займатися підприємницькою діяльністю, а влаштувався до відповідача з метою отримання досвіду по своїй спеціальності. Звільнився з роботи за власним бажанням, на той момент між ними залишилися нормальні стосунки.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідка ОСОБА_3 та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом достовірно встановлено про те, що згідно розписки написаної ОСОБА_2 25 березня 2010 року, він взяв в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 5000 євро на термін 6 місяців під 18 % річних. Тому, на думку суду, між ними фактично було укладено договір позики. У зазначеній розписці була вказана дата повернення боргу, але відповідач у встановлений договором термін не повернув позивачу ці кошти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення, зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також

три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 взявши на себе зобов'язання, згідно укладеного договору позики, їх не виконав, не повернувши своєчасно позивачу отримані у борг кошти.

Оскільки позивач при зверненні до суду поніс певні витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, отриманням правової допомоги та послуг нотаріуса, відповідач має сплатити їх на користь позивача.

Суд також вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 18 % за користування грошима, підлягають до часткового задоволення, оскільки у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора має сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 142835 гривень, 3 % річних в сумі 14283 гривні, сплачений судовий збір у розмірі 1831 гривні 17 копійок, витрати пов'язані з отриманням юридичної допомоги у сумі 2800 гривень, витрати пов'язані з оплатою нотаріальних послуг у сумі 284 гривні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Б. Коваль