Справа № 226/239/15-ц
Справа № 2/226/246/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільної стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, в обґрунтування якого вказала, що з початку 2003 року між нею та ОСОБА_4 склалися фактичні шлюбні відносини, від того часу вони почали проживати однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина - ОСОБА_5, батьком якого є ОСОБА_4 У зв'язку з тим, що вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, і він не подавав до відділу РАЦС відповідну заяву, прізвище дитини було записано за її прізвищем, а батько дитини записаний з її слів відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Крім того, через скрутне матеріальне становищем та, не бажаючи втрачати соціальну допомогу як одинокій матері, вона разом з ОСОБА_4 вирішили не подавати до відділу РАЦС заяву про батьківство останнього у відношенні сина до досягнення ним трирічного віку. ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, він проживав разом з ним, матеріально його утримував, гуляв з ним, при сторонніх називав його синочком. ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_4 від запалення легень раптово та скоротечно помер. Окрім ОСОБА_5 у ОСОБА_4 є повнолітній син - відповідач ОСОБА_3 та неповнолітній син ОСОБА_7, опікуном якого є вона на підставі рішення виконкому Димитровської міської ради від 20.10.2010 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку. Окрім того, при встановленні батьківства ОСОБА_4 у відношенні сина ОСОБА_5, у останнього виникає право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника. У вересні 2010 року вона зверталася до суду з відповідною заявою про встановлення факту батьківства. Однак, ухвалою Димитровського міського суду від 21.09.2010 року її заява була залишена без розгляду і їй було роз'яснено її право на звернення до суду не в окремому провадженні, а на загальних підставах через спір про право на спадщину. Тому, позивач просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11, у відношенні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час розгляду справи позивач збільшила обсяг своїх позовних вимог, звернувшись до суду з додатковою вимогою про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо відомостей про батька дитини, замінивши ОСОБА_5 на ОСОБА_5, та щодо прізвища дитини, замінивши прізвище «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, про час і місце розглядлу справи сповіщений через оголошення у пресі.

Представники третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради та відділу державної реєстрації актів цивільної стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність, поклавшись на розсуд суду.

Заслухавши позивача, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтву про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5, батьками якого у свідоцтві зазначено позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.6).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 25.02.2015 року та з актового запису № 397 від 02.11.2007 року про народження ОСОБА_5, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що відомості про батька дитини - ОСОБА_4 записані зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.53, 54-55).

ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_4 у віці 56 років, про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с. 5).

Відповідно до рішення виконкому Димитровської міської ради від 20.10.2010 року № 574 позивача ОСОБА_1 призначено опікуном малолітнього племінника, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки дитина залишилася без батьківського піклування (а.с.7).

З тексту вказаного рішення вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується відповідним записом у паспорті на ім'я позивача. Фактично ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2. Малолітній підопічний протягом довгого часу знаходився на вихованні у родині позивача, вважає її рідною матір'ю.

У судовому засіданні позивач пояснила, що вона опікує ОСОБА_7 з народження, біологічними батьками якого є померлий ОСОБА_4 та її рідна сестра ОСОБА_11, яка з 2010 року відбуває покарання в місцях позбавлення волі, до цього ОСОБА_11 також була засуджена до реального строку. Її сестра та померлий ОСОБА_4 перебували у шлюбі, у якому мають одного сина ОСОБА_12.

19.12.2007 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Згідно акту від 12.11.2014 року, складеному головою квартального комітету № 8 за участю сусідів - мешканців АДРЕСА_2, померлий ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2, з 1982 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_11. З 2003 року він проживав однією сім'єю з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка мешкає за зазначеною адресою по теперішній час (а.с.8).

У судовому засіданні позивач пояснила, що будинок АДРЕСА_2 належить померлому ОСОБА_4, за вказаною адресою зареєстрований тільки малолітній ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканка будинку АДРЕСА_3, суду пояснила, що померлого ОСОБА_4 вона знала з дитинства. До ОСОБА_1 в нього була дружина ОСОБА_13, яка раніше проживала в будинку, де зараз мешкає позивач, а саме: АДРЕСА_2. ОСОБА_13 весь час відбуває покарання. У ОСОБА_4 і ОСОБА_13 є сумісний син ОСОБА_12, якого позивач стала доглядати, коли ОСОБА_13 посадили. Через це ОСОБА_1 стала жити у вказаному будинку разом із ОСОБА_4, поводила себе як господиня. Померлий і позивач жили як подружжя. У ОСОБА_1 є свої діти - чотири дівчинки, до яких ОСОБА_4 ставився, як до своїх дітей. Вони були як одна сім'я. Згодом ОСОБА_1 народила від ОСОБА_4 сина ОСОБА_5. Вона вважає батьком дитини ОСОБА_4, через те, що хлопчик дуже схожий на батька, під час вагітності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жили разом. ОСОБА_4 був дуже радий народженню дитини. ОСОБА_5 народився вже після того, як його батьки прожили разом років чотири. ОСОБА_4 називав дитину своїм сином, гуляв з ним. Помер ОСОБА_4 раптово, коли дитина була ще зовсім мала.

Свідок ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканка будинку АДРЕСА_4, суду пояснила, що вона добре знала ОСОБА_4, з яким проживла по сусідству. Її провулок розташований поряд з АДРЕСА_2, де зараз проживає позивач з дітьми. У ОСОБА_4 була дружина ОСОБА_13, яка знаходиться в місцях позбавлення волі, і з якою у них є сумісний син ОСОБА_12. Проте хлопик називає мамою позивача, яка з дитинства його доглядає і яка є його тіткою. Позивач виховувала ОСОБА_12 разом с ОСОБА_4, з яким проживала років десять як чоловік і жінка та тримала сумісне господарство. Під час сумісного проживання з ОСОБА_4 позивач завагітніла та народила сина ОСОБА_5. ОСОБА_4 був радий народженню сина, займався з ним, називав чвоїм синочком, дитина дуже схожа обличчям на свого батька. У неї ніколи не було сумнівів, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5. Відповідач ОСОБА_3 - це самий старший син ОСОБА_4 від першого шлюбу. Шлюб зі ОСОБА_13 був другим. ОСОБА_4 помер раптово.

Свідок ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_9, мешканець будинку АДРЕСА_5, суду пояснила, що ОСОБА_4 він знає з дитинства, ОСОБА_4 мешкав у будинку АДРЕСА_2, де зараз проживає з дітьми позивач. Раніше ОСОБА_4 мешкав за вказаною адресою з дружиною ОСОБА_13, яка зараз відбуває покарання, у них є син ОСОБА_12. Після того, як ОСОБА_13 посадили, ОСОБА_4 стал проживати з позивачем як чоловік і жінка, стосунки в них були добрі, вони вели сумісне господарство. Приблизно через чотири роки сумісного проживання, ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_5, батьком якого є ОСОБА_4 Коли народився ОСОБА_5, пів селища святкувало цю подію. ОСОБА_4 казав, що в нього народився син, вважав ОСОБА_5 сином, ОСОБА_5 називав того папою. Він часто спілкувався з ОСОБА_4, який ніколи не висловлював сумнівів, що це не його дитина. ОСОБА_5 дуже схожий на ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_3 - старший син ОСОБА_4 від першої жінки, де зараз той перебуває, йому невідомо.

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Богатова С.Г. від 17.02.2015 року на піставі заяви відповідача ОСОБА_3 про прийняття спадщини 13.12.2010 року була заведена спадкова справа № 175/2010 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_4 07.04.2011 року на підставі заяви ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину грошового рахунку. Спадкоємцем, що має право на ? частину померлого ОСОБА_4 є його неповнолітній син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувалися, що також встановлено з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.33, 34-35).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що не має можливості провести судово-генетичну експертизу спірного батьківства, так як у медичному закладі відсутній біологічний матеріал померлого.

Відповідно до листа Димитровської центральної міської лікарні від 07.04.2015 року у патологоанатомічному відділенні лікарні біологічного матеріала ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_11, не має.

Згідно за ст.130 ч.1 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 під час запліднення, вагітності, після народження сина ОСОБА_5 і до смерті ОСОБА_4 проживала з останнім однією сім'єю. ОСОБА_4 за життя визнавав себе батьком дитини, проживав разом з нею, займався її вихованням та утриманням, при сторонніх називав сином. Встановлення факту батьківства необхідно позивачці для отримання державної допомоги у зв'язку із втратою годувальника.

На підставі ст.ст.130 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 209, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільної стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11, у відношенні дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Вилучити з актового запису № 397 від 02 листопада 2007 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, відомості про батька ОСОБА_4.

Внести зміни до актового запису № 397 від 02 листопада 2007 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, а саме:

- вказати батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, замість ОСОБА_4;

- змінити прізвище дитини з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», залишивши ім'я, по батькові дату народження та місце народження без змін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2015 року.

Суддя Ж.Є.Редько