АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 752/5566/14-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Хоменко О.Л.
Апеляційне провадження №22-ц/796/4199/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі: Кутц А.В.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Промекономбанк» Гулей О.І. на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Промекономбанк» про повернення депозиту, стягнення суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2014 року позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Промекономбанк» про повернення депозиту, стягнення суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що грошові кошти у розмірі 144 000 гривень, внесені ним у січні 2013року на депозитний рахунок відповідача, відсотки передбачені договором,останнім йому не повернуті, чим йому завдається моральна шкода.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Промекономбанк» про повернення депозиту, стягнення суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Промекономбанк» на користь ОСОБА_2 суму депозиту 144 000 грн., відсотки в розмірі 26 754 грн. та суму інфляції в розмірі 23 328 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000грн. Стягнуто з ПАТ «Промекономбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1940,82 грн.(а.с.65)

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ГулейО.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору. Скаргу обґрунтовували тим, що судом помилково не були застосовані норми спеціального Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, відповідно до якого інші законодавчі акти повинні застосовуватись лише в тій частині в якій вони не суперечать цьому закону. Вказує, що боржником за спірним договором є ПАТ «Фідобанк», оскільки 22.08.2014 року між відповідачем та ПАТ «Фідобанк» було укладено договір №1 про передачу активів і зобов'язання неплатоспроможного банку, за яким останній прийняв на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів. Зазначає, що згідно інформації отриманої від ПАТ «Фідобанк» позивач отримав кошти гарантованої виплати. Крім того, від позивача у визначений строк, заяв про визнання кредитором по іншим договорам та на суму, що перевищує 200 000 грн. не надходило. А тому, задоволення вимог окремих кредиторів Банку поза межами ліквідаційної процедури не допускається.

Представник ПАТ «Фідобанк» в суд апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.(а.с.97,98)

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що банк не виконує свої зобов'язання за договором банківського вкладу та не повертає в повному обсязі грошові кошти, чим порушуються права позивача.

Висновок суду не відповідає обставинам справи та не грунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 16.01.2013 року між ОСОБА_2та ПАТ «КБ «Промекономбанк» був укладений договір банківського вкладу № 18-2013 КФ/3 «Накопичувальний»про розміщення вкладником в банку строкового вкладу в сумі 2000 грн.на строк 370 днівз 16.01.2013 року по 21.01.2014 року., з 24,50 %, річних.

З виписки по угоді 18-2013 КФ/З, наданої Київською філією ПАТ «КБ «Промекономбанк», 13.02.2013 року позивач вніс на депозитний рахунок 38000 грн., а 04.03.2013 року -154000грн. Станом на 21.01.2014 року залишок на рахунку становив 144 000 грн.

Пунктом 3.1.4 договору передбачено, що відповідач зобов'язується виплатити суму внеску і відсотки, нараховані на внесок, на першу вимогу позивача на умовах даного договору.

21.01.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу та суми нарахованих процентів, Проте в строк визначений договором банк кошти не повернув.

Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст.1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з тим задовольняючи позов, суд не врахував того, що 22.08.2014 року між ПАТ «КБ «Промекономбанк» та ПАТ «Фідобанк», укладено договір №1 про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «ПРОМЕКОНОМБАНК», згідно якого ПАТ Фідобанк» приймає на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів, залучених неплатоспроможним банком, сплати процентів за договорами банківського рахунку укладеними неплатоспроможним банком, перелік яких визначено у Реєстрі договорів з кредиторами (вкладниками), які підлягають передачі приймаючому банку, складеному Фондом станом на 22.08.2014, на суму 651 042797,62 грн.(а.с.73)

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.09.2014 року № 86 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «ПРОМЕКОНОМБАНК, відкликана ліцензія , та в офіційному виданні надруковано повідомлення про відкликання ліцензії 08 квітня 2014 року. (а.с.80)

З огляду на те, що згідно з умовами в договору №1 до ПАТ «ФІДОБАНК» перейшли зобов'язання ПАТ «КБ «ПРОМЕКОНОМБАНК» перед Позивачем за Договором банківського рахунку № 18-2013 КФ/3 від 16.01.2013, встановлена гарантована сума банківського вкладу підлягає поверненню з ПАТ «ФІДОБАНК», а відтак в задоволенні вимог до ПАТ «КБ «ПРОМЕКОНОМБАНК» необхідно відмовити.

Застосовуючи загальну норму про обов`язок банку повернути вклад на першу вимогу вкладника, суд не врахував, що Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб в правовідносинах, пов`язаних з виконанням банком своїх обов`язків, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації є спеціальним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «Промекономбанк» є обґрунтованими, а висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції є такими, що не відповідають вимогам закону.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Крім того, не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення моральної шкоди, яка є похідною та залежить від задоволення основних вимог позову.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Промекономбанк» Гулей О.І. задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Промекономбанк» про повернення депозиту, стягнення суми заборгованості та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: