Справа № 523/5378/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Малиновський О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання постанови державного виконавця недійсною, визнання акту передачі майна недійсним та визнання недійсним свідоцтва про право власності, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати недійсною постанову головного державного виконавця першого Суворовського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_3 № В-15/1/2012 від 20.05.2013 р. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а також визнати недійсним акту передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затверджений 20.05.2013 р. начальником першого Суворовського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_4 Крім того, позивач просить визнати недійсним свідоцтво від 23.09.2013 р., яким приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5 посвідчила, що ОСОБА_2, 15.09.1959 р. н., належить право власності майно, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що у відкритті провадження у справі в частині вимог щодо визнання недійсними постанови державного виконавця та акту начальника першого Суворовського ВДВС ОМУЮ слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Відповідно до п.1 ч.2 тієї же статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як було зазначено вище, предметом позову є визнання недійсними постанови та акту з підстав неправомірності дій посадових осіб першого Суворовського ВДВС ОМУЮ, якими вони були ухвалені. Отже, відповідно до ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи в частині вказаних вище позовних вимог має відбуватися в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України, не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1,2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її позовною заявою в частині вимог про визнання недійсною постанови головного державного виконавця першого Суворовського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_3 № В-15/1/2012 від 20.05.2013 р. та визнання недійсним акту передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затверджений 20.05.2013 р. начальником першого Суворовського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_4

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя -