Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

26 березня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свій позов обґрунтовує тим, що 15 липня 2009 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого, вона передала у позику відповідачу 15000 доларів США, що на момент укладання договору було еквівалентно 114300 грн. Вказані кошти відповідач зобов'язався повернути до 15 липня 2013 року.

В передбачений договором позики строк, ОСОБА_2 грошові кошти не повернув.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Станом на день подачі позовної заяви, 15000 доларів США є еквівалентом 196500 грн.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики в сумі 196500 грн. та судові витрати.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала та пояснила, що відповідач дійсно отримав в позику вказану суму грошових коштів, але не має можливості їх повернути у зв'язку з їх відсутністю.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

15 липня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики.

Відповідно до п.1 договору, ОСОБА_2 взяв у позику у ОСОБА_1 кошти в сумі 15000 доларів США, що на момент укладання договору становило 114300 грн. Зазначену вище суму ОСОБА_2 зобов'язується повернути до 15 липня 2013 року .

11 серпня 2014 року позивачка звернулася до відповідача з вимогою про повернення позики, але вказана вимога була залишена без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 статті ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язані визначений грошовий еквівалент у іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

Заборгованість відповідача перед позивачкою за договором позики становить 15000 доларів США, що станом на 1 грудня 2014 року є еквівалентом 196500 грн. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в примусовому порядку.

Доказів, які б спростовували вказаний позов відповідач суду не надала.

У відповідності до ст. 88ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1965 грн.

Керуючись ст.ст. 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 10, 14, 88, 212, 213, ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15 липня 2009 року в сумі 196500 грн. та 1965 грн. судових витрат, а всього 198465 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Повний текст рішення суду виготовлено 31 березня 2015 року.

Головуючий: Р. В. Демчик