Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/690/15-ц
провадження 2/369/928/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2015 року Києво Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Сохань Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року позивач звернувся до Києво-Святошинскього районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 04 червня 2010 року між ними був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки МАЗ 5551, 1991 року випуску, з відстрочкою платежу. Продаж автомобіля було погоджено за 6300 дол. США, що на час укладення договору становило 50 000 грн. За умовами договору відповідач мав протягом півтора року сплачувати йому кошти в розмірі 350 дол. США щомісячно. Свої зобовязання ОСОБА_2 порушив, у звязку з чим виникла заборгованість. Шляхом перемовин був погоджений розмір заборгованості 18 000 грн., які ОСОБА_2 зобовязувався сплатити до 31 грудня 2013 року. Також вони погодили розмір пені за порушення умов договору: 20% від суми заборгованості, що становить 7200 грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість в розмірі 25 200 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

У судове засіданні позивач не зявився. Про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

У судове засіданні відповідач не зявився. Про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

При розгляді справи судом встановлено, що 30 листопада 2007 року ОСОБА_3 видав довіреність на імя ОСОБА_1 з правом розпорядження та керування автомобілем марки МАЗ 5551, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

04 червня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди майна з правом викупу.

За умовами договору в оренду передано автомобіль МАЗ 5551, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Ціна автомобіля за погодженням сторін визначена в сумі 6300 дол. США, що в еквіваленті становить 50 000 грн. Термі оренди 1 рік пять місяців.

ОСОБА_2 зобовязувався вносити орендну плату в розмірі 350 дол. США.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 прострочив виконання зобовязання.

25 липня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погодили, що розмір заборгованості по договору складає 18 000 грн.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобовязання, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди.

Ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За правилом ст. 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих неналежним виконання зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами договору встановлено, що у випадку несвоєчасного погашення боргу нараховується пеня в розмірі 20% від суми заборгованості. Розмір пені був також сторонами погоджений в розмірі 7200 грн.

Перевіривши подані суду докази, відповідач заперечень суду не надав, суд вважає, що до стягнення підлягає сума в розмірі 25 200 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги задоволено, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати згідно наданої квитанції в розмірі 252,00 грн.

Згідно ст.ст. 235, 509, 526, 530, 610, 625, 627, 628, 638, 1047, 1049, 1130 ЦК України та керуючись ст.ст.60, 61, 88, 208, 213-215, 294 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, заборгованість в розмірі 18 000 грн. (вісімнадцять тисяч грн.), пеню в розмірі 7 200 грн. (сім тисяч двісті грн.) та судовий збір в розмірі 252 грн. (двісті пятдесят дві грн.). Всього стягнути 25 452 грн. (двадцять пять тисяч чотириста пятдесят дві грн.).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С.Пінкевич