АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 47 (1) Тимошенко Т. І.
№22ц/774/561/к/15 Доповідач - Соколан Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Соколан Н.О.

Суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі: Петренко К. І.

За участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, і в обгрунтування своїх вимог зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 17.09.1975 року, який зареєстрований Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 1102. Шлюбні відносини сторони фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу за таких обставин та подальше спільне проживання вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сім'ї. За таких обставин просила суд шлюб розірвати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2015 року позов задоволено, і шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 17 вересня 1975 року центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 1102 - розірвано. Після розірвання шлюбу залишено позивачці її теперішнє прізвище ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом усіх обставин справи; суд не перевірив обставини справи, не з'ясував, що твердження позивачки про те, що він зловживав спиртними напоями не відповідає дійсності та що сторони мають спільних дорослих дітей, які проживають окремо; суд не вжив заходів для примирення сторін та не забезпечив право відповідача на участь у судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, шлюб сторін зареєстровано 17.09.1975 року відділом Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 1102.

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що сторони тривалий час мешкають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, реєстрація шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача, тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудови сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову при розірванні шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст..ст. 213, 214 ЦПК України, з'ясував фактичні взаємини подружжя, мотиви й причини розлучення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги щодо не з'ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, невжиття заходів для примирення сторін, не можуть бути взятими до уваги, оскільки відповідач брав участь у судовому засіданні суду першої інстанції, однак не надав належних та переконливих доказів про можливість примирення та збереження сім'ї.

Як встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, сторони фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2011 року, та з цього часу мешкають за різними адресами. В судове засідання апеляційної інстанції відповідач не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, та не наджав доказів щодо можливості збереження сім'ї. З пояснень позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що з часу постановлення оскаржуваного рішення відповдач кроків для примирення сторін не робив та ніякими діями не намагався зберегти сім'ю. тому доводи апеляційної скарги щодо ненадання строку для примирення сторін не можуть бути прийняті до уваги.

Аналізуючи всі надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що судом використані усі передбачені законом заходи щодо збереження сім'ї, які не призвели до примирення сторін, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, а тому є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: