Номер провадження: 22-ц/785/5973/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про виправлення описки в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору, припинення права власності та визнання права власності на підвальне приміщення,

встановила:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору, припинення права власності та визнання права власності на підвальне приміщення були частково задоволені та було визнано за ОСОБА_3 право власності на частину підвального приміщення під № 57 по вул. Пушкінській в м. Одесі, загальною площею 56,5 кв. м., відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» 13 листопада 2007 року.

16 березня 2015 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся позивач ОСОБА_5 із заявою про виправлення описки в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2007 року.

В поданій заяві ОСОБА_5 зазначив, що в резолютивній частині вказаного рішення суд визнав за ним право власності на частину підвального приміщення в будинку №57 по вул. Пушкінській, у м. Одесі, загальною площею 56,5 кв.м.

ОСОБА_5 вважає, що суд допустив описку в рішенні, вказавши, що визнає право власності лише на частину підвального приміщення, оскільки в позовній заяві йшла мова про самостійне підвальне приміщення загальною площею 56,5 кв.м. Крім того, заявник вказує, що судом не було зазначено розмір частини нежитлового приміщення, на яке було визнано право власності.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_5 просить суд виправити допущену описку у судовому рішенні, шляхом виключення з його резолютивної частини слово: «частину», та викласти резолютивну частину рішення по цивільній справі в наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_3 право власності на підвальне приміщення в будинку №57 по вул. Пушкінській, у м. Одесі, загальною площею 56,5 кв.м., відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» 13.11.2007 року».

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року у задоволенні зазначеної вище заяви ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення його заяви, посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь справі, не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у звязку з чим та на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Заява про виправлення описок чи арифметичних помилок у судовому рішенні розглядається протягом 10 днів з дня її надходження. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що в даному випадку мова йде не про виправлення описки, а про зміну судового рішення, що не передбачено ст. 219 ЦПК України.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, уточнюючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_3 ставив питання про визнання за ним права власності на підвальне приміщення в будинку під № 57 по вул. Пушкінській в м. Одесі, загальною площею 56,5 кв.м, відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» 13 листопада 2007 року (а.с.25-26).

Зазначені обставини також підтверджені технічним паспортом, складеним КП «ОМБТІ та РОН 09.04.2011 року (а.с.32-33).

Так, дійсно, із вказаних технічних паспортів вбачається, що підвальне приміщення у вказаному будинку, загальною площею 56,5 кв.м, є відокремленим приміщенням і не є часткою іншого підвального приміщення (а.с.20-24).

За змістом рішення суду, про виправлення описки в якому ставиться питання, суд також визнавав право власності не на частку підвального приміщення, а на все підвальне приміщення, загальною площею 56,5 кв.м., при цьому допустивши описку, зазначивши про частину підвального приміщення.

Що стосується тієї обставини, що в рішенні зазначено про часткове задоволення позовних вимог, то вона стосується того, що в частині позовних вимог ОСОБА_3 про припинення права ОСОБА_4 на частку у спільній сумісній власності нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 56,5 кв. м, було відмовлено.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява ОСОБА_3 про виправлення описки в рішенні суду підлягає задоволенню, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову про виправлення описки в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2007 року, шляхом заміни в абзаці другому його резолютивної частини слів: «…право власності на частину підвального приміщення…» на слова: «…право власності на підвальне приміщення…».

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про часткове задоволення заяви ОСОБА_3 по виправлення описки у судовому рішенні.

Виправити допущену описку в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2007 року та в абзаці другому його резолютивної частини слова: «…право власності на частину підвального приміщення…» замінити словами: «…право власності на підвальне приміщення…».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2