Справа № 204/4380/15-ц
Провадження № 2/204/1936/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати за теплову енергію,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради заборгованість з оплати за теплову енергію за період з листопада 2000 року по 01 березня 2014 року в сумі 12090 грн. 05 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що ним були надані послуги з централізованого опалення за місцем мешкання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1. Плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачами теплової енергії щомісячно за отриману теплову енергію. Однак, відповідачі оплату за спожиту теплову енергію не проводили, внаслідок чого, за період з листопада 2000 року по 01 березня 2014 року утворилася заборгованість з централізованого опалення в сумі 12090 грн. 05 коп. Тому, позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги позивача та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві та зазначила, що позивач за періоди, про які зазначає відповідачка проводило перерахунок.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала частково позовні вимоги позивача та не заперечувала проти стягнення заборгованості за період липня 2012 року по липень 2015 року, при цьому, вказала, що в інший період позивачем пропущені строки звернення до суду з даними вимогами. Крім того, зазначила, що заборгованість за вказаний період має бути перерахована, оскільки позивачем в різні періоди надавалася теплова енергія з різною температурою, а нарахування здійснювалося ним весь час однаково.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Раніше до суду надійшли письмові заперечення від обох відповідачів, в яких вказані ті ж самі обставини, що вказала відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 цього ж закону віднесено і послуги з надання централізовано опалення та гарячої води) у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», оплата послуг повинна проводитись споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

У судовому засіданні встановлено, що позивач забезпечує тепловою енергією квартиру АДРЕСА_2, у якій зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується відповідями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 15.07.2015 року за вих. № 2589/2 (а.с.14-15).

Позивач відкрив на імя ОСОБА_2, як відповідального наймача, особовий рахунок № 601809, за яким відповідачі повинні були сплачувати комунальні послуги щомісяця наступного за розрахунковим.

Оплата за опалення нараховується за тарифами, встановленими рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.10.2008 року № 3363 та згідно Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010 року.

Відповідно до довідки по особистому рахунку 601809 у відповідачів наявна заборгованість по оплаті за спожиті послуги з централізованого опалення за період з листопада 2000 року по 01 березня 2014 року в сумі 12090 грн. 05 коп.

Зазначена сума заборгованості була нарахована згідно встановлених тарифів на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 27.10.2008 року № 3363.

Правовідносини між сторонами у справі склалися на підставі надання та отримання послуг з теплопостачання, тобто, відносини фактично існували.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

При цьому, відповідачі заперечували проти вищевказаної суми боргу, оскільки позивачем пропущені строки звернення до суду з даними вимогами.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з тим, згідно з положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В порядку ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідач просив застосувати строк позовної давнини для звернення до суду та відмовити позивачу у звязку із пропуском строку звернення до суду у відповідності до ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи зміст норми ст. 267 ЦК України, суд вважає, що до поважних підстав пропуску строку слід відносити лише ті обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з відповідним позовом.

Судом не було встановлено поважних причин для поновлення позивачу строку звернення до суду, а тому, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідачів за період листопада 2000 року по 15 квітня 2011 року включно. В іншій частині вимоги позивача про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради заборгованості з оплати за теплову енергію за період з 16 квітня 2011 року по 01 березня 2014 року підлягають задоволенню, оскільки позивач вперше звернувся до суду не з даною позовною заявою, а з заявою про видачу судового наказу в квітні 2014 року (а саме 16.04.2014 року), який був виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 05 травня 2014 року та в подальшому був скасований цим же судом (а.с.3). Матеріали вказаної справи були оглянуті судом в судовому засіданні при розгляді даної справи.

В іншій частині заперечення відповідачів є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради заборгованість з оплати за теплову енергію за період з 16 квітня 2011 року по 01 березня 2014 року в сумі 5568 грн. 22 коп.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слідує стягнути в рівних частинах судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., тобто по 81 грн. 20 коп. з кожної з них відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267, 509, 525, 526, 527, ЦК України, ст. ст. 64, 67-68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати за теплову енергію - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради заборгованість з оплати за теплову енергію за період з 16 квітня 2011 року по 01 березня 2014 року в сумі 5568 грн. 22 коп.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., тобто по 121 грн. 80 коп. з кожної з них відповідно.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова