АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1732/15 Справа № 180/2014/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Хомченко С. І. Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Колодяжної Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Томаківська державна нотаріальна контора - про визнання недійсною заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, скаргу, вважає скаргу обгрунтованою, а рішення таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, після його смерті залишилась спадщина - домоволодіння АДРЕСА_1 присадибна ділянка та грошовий внесок. Спадкоємцями першої черги після його смерті залишились його дружина ОСОБА_6 та діти - ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

У встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про спадщину звернувся лише ОСОБА_7, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане вище спадкове майно. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2012 року визнано право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлого в 2005 році, на житловий будинок АДРЕСА_1, за його доньками- ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині кожній. Цим же рішенням був визнаний незаконним факт отримання ОСОБА_2 свідоцтва про

2.

право на спадщину після смерті матері- ОСОБА_6, померлої у 1994році, та визнане незаконним вказане свідоцтво.

Задовольняючи вимоги позивача та визнаючи заяву про прийняття спадщини незаконною, суд виходив з того, що згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 21.05.2013 року, проведеної у кримінальній справі на підставі постанови слідчого СВ Томаківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, підпис від імені ОСОБА_7 у спірній заяві в Томаківську державну нотаріальну контору виконаний не ним , а іншою особою. Крім того, суд взяв до уваги твердження позивача, що ощадна книжка батьків була у нього і не могла бути у брата ОСОБА_7,. а тому останній не міг надати цю книжку нотаріусу для підтвердження факту прийняття спадщини.

Такі висновки не можна визнати обґрунтованими з огляду на наступне.

На час розгляду даної справи позивач є таким, що спадщину ні після смерті батька, ні після смерті матері не прийняв, а тому його права не можуть визнаватись порушеними.

Та обставина, що матеріалами кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_7 оспорювану заяву не підписував, з огляду на його подальші дії: отримання правовстановлюючого документу-свідоцтва про право на спадщину, законність якого не оспорена, - є обставиною, що не може давати підстави для визнання недійсною заяви окремо від свідоцтва про право на спадщину як взаємопов*язаної із правовстановлюючим документом та, крім того, така обставина не порушує права позивача з врахуванням, що на сьогодні він не є належним спадкоємцем.

Не можна погодитись із вказаним вище висновком суду щодо неможливості знаходження у ОСОБА_7 на час прийняття спадщини ощадної книжки з причин знаходження її у позивача, оскільки встановлено, що на зворотній стороні заяви ОСОБА_7. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом зазначено посвідчувальний напис нотаріуса про те, що факт прийняття спадщини - грошового вкладу перевірено по наданій спадкоємцем ощадній книжці на ім'я померлого. Сам по собі факт наявності у даний час у позивача книжки не спростовує того факту, що на момент прийняття спадщини ОСОБА_7 ощадна книжка була саме у останнього. Його донька ОСОБА_3 у засіданні апеляційної інстанції пояснила, що позивач уже після смерті батька ОСОБА_12 забрав цю книжку. Разом з цим, пояснила, що спадковий будинок нею та сестрою проданий, тобто спірного майна у них не існує. Сторона позивача цей факт не спростувала.

З огляду на наведені обставини та з врахуванням правил ст.ст. 10, 60 ЦПКУ, Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.48 ЦК УРСР, рішення не можна визнати законним. Воно підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у позовних вимогах.

Керуючись ст.ст. 307, 309п.3,4 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року - скасувати

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Томаківська державна нотаріальна контора - про визнання недійсною заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

Н.М. Лисична