Справа №592/2200/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Котенко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/772/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 березня 2015 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 березня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_3.

Визнано неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 30 грудня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 35946432 про накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 30 грудня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні ВП № 35946432 щодо накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Вказану ухвалу суду відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відділ ДВС, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що заявником пропущено строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, чого безпідставно не врахував суд першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не звернув уваги на те, що станом на 30 грудня 2014 року, тобто на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на майно боржника, останній мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 748,38 грн.

Також вказується на порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду скарги ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення боржника ОСОБА_3 про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 1806/9725, виданого 30 листопада 2012 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10, 11-12).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 липня 1994 року ОСОБА_6 та членам його сім'ї - ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 65,75 кв.м (а.с. 23).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 30 грудня 2014 року накладено арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_3, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить цьому боржнику (а.с. 19).

Згідно з довідками відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 30 жовтня 2014 року та від 04 грудня 2014 року заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 1806/9725 від 30 листопада 2012 року у ОСОБА_3 станом на 01 листопада 2014 року та станом на 01 грудня 2014 року відсутня (а.с. 9, 20).

Задовольняючи вимоги скарги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця були відсутні підстави для звернення стягнення на нерухоме майно боржника і, відповідно, для арешту його майна у зв'язку з відсутністю заборгованості по виконавчому документу станом на момент винесення оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30 грудня 2014 року.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Як передбачено п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Таким чином, беручи до уваги ту обставину, що на момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 30 грудня 2014 року у боржника ОСОБА_3 була відсутня заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність вказаної постанови державного виконавця та її скасування, оскільки арешт майна боржника передбачає такі подальші дії державного виконавця як оцінку та реалізацію майна боржника відповідно до ст. ст. 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про порушення його прав, як сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови державного виконавця боржник ОСОБА_3 все ж-таки мав заборгованість зі сплати аліментів в сумі 748,38 грн. не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки ця сума заборгованості не є співмірною з вартістю частки квартири боржника, щодо якої накладено арешт державним виконавцем.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до довідки-розрахунку відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 03 березня 2015 року заборгованість по аліментам у ОСОБА_3 станом на вказану дату відсутня (а.с. 7-8).

До посилань в апеляційній скарзі на те, що боржником пропущений строк оскарження постанови державного виконавця колегія суддів відноситься критично, так як вони є не доведеними.

В той же час, як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_3, про оскаржувану постанову державного виконавця від 30 грудня 2014 року він дізнався з рішення Апеляційного суду Сумської області від 04 березня 2015 року, що відділом державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції не спростовано.

Таким чином, подавши 10 березня 2015 року скаргу на постанову про накладення арешту на майно боржника, ОСОБА_3 дотримався встановленого процесуальним законом строку для її оскарження.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає відхиленню, отже, ухвалу місцевого суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -