Справа № 369/2937/15-ц
Провадження № 2/369/1681/15
У Х В А Л А

іменем україни

23 березня 2015 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу.

До суду представник позивача подав заяву, в якій просив суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також обмежити право виїзду відповідачам за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача в заяві про забезпечення позову не зазначено на яких рахунках знаходяться грошові кошти, що належать відповідачам і перебувають у них або інших осіб.

Крім того, представником позивача в своїй заяві про забезпечення позову не надано докази належності відповідачам будь-якого майна, на яке необхідно накласти арешт.

Відповідно п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з частиною першою статті 151 ЦПК суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина друга статті 152 ЦПК), оскільки відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

З огляду на викладене, враховуючи, що представником позивача не зазначено на яких рахунках знаходяться грошові кошти, що належать відповідачам і перебувають у них або інших осіб, не надано докази, що підтверджують факт належності відповідачам будь-якого майна, а також те, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується лише в порядку виконання судових рішень, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Суддя : Т.В.Дубас