Справа № 520/29/14-ц
Провадження № 2/520/833/15
01.04.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі - Камінській О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Южного ГРУ до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення, -
Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в особі Южного ГРУ, звернулось до суду з позовом та просить виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_2. При цьому позивач посилається на те, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору №ODMLGK01420332 від 19 липня 2007 року, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2013 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченогоприватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. 19 липня 2007 року, Р№3366, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №4314631 від 19 липня 2007 року, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Позивач зазначив, що договором іпотеки, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії, однак банк не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмета іпотеки. Позивач вважає, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, а проживання в квартирі відповідачів та їх реєстрація негативно впливає на її ціну та перешкоджає реалізації предмету іпотеки, а тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом.
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, якою уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглядати у їх відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та неустойку.
Крім основного договору кредитування, між сторонами 19 липня 2007 року був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1, в рахунок забезпечення кредитного договору, передав АТ КБ «ПриватБанк» в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. 19 липня 2007 року, Р№3366, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №4314631 від 19 липня 2007 року.
05 квітня 2013 року Київським районним судом м. Одеси було прийнято рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 і надано ПАТ КБ «ПриватБанк» право продажу предмету іпотеки та право на отримання будь-яких документів та довідок, необхідних для продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить відповідачу ОСОБА_1, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2013 року зазначене рішення залишено без змін.
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно з частиною 3 статті 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
З роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приват Банк» направив відповідачу ОСОБА_1 вимогу про добровільне звільнення квартири з усіма членами сім'ї, однак з боку відповідача будь-яких повідомлень не надходило.
Відповідно до довідки КП « ЖКС «Вузівський» за №1035 від 17 листопада 2014 року, у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, його дружина - ОСОБА_2, та їх малолітні діти: ОСОБА_3, 2009 року народження та ОСОБА_4, 2013 року народження.
При таких обставинах, приймаючи до уваги відсутність відомостей від відповідачів про звільнення квартири, а також виходячи із того, що право користування квартирою відповідачів повністю залежить від виконання зобов'язань іпотекодавця, суд вважає вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат також підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.10,11, 60, 61,158,208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 109 Житлового Кодексу України, Законом України «Про іпотеку», суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Южного ГРУ - задовольнити.
Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4, витрати по сплаті судового збору в розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Огренич І. В.