Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/520/15-ц
Провадження № 2/191/548/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
09.04.2015 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Твердохліб А. В.
за участю секретаря Яришевої Н. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
16. 02. 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2007 року та зареєстрованого КП «СМБТІ» 13 червня 2007 року.
Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі із її дочкою ОСОБА_3 з 18 листопада 2006 року. 14 червня 2007 року, на прохання відповідача, позивач дозволила йому зареєструватися у зазначеному вище будинку, що підтверджено копією із будинкової книги. Тому, згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, які член сім'ї власника житла отримав право на користування ним. 03. 12. 2013 року шлюб, укладений між відповідачем та дочкою позивача розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22. 11. 2013 року, а з 06 вересня 2013 року в ньому не проживає, що підтверджено довідкою квартального комітету від 13. 01. 2015 року.
ОСОБА_2 добровільно виселився і вивіз усе належне йому майно з будинку ОСОБА_1, тобто добровільно змінив своє місце проживання, вибувши в інше невідоме їй житлове приміщення. Тому, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням АДРЕСА_2.
До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву, в якій просила здійснити розгляд справи за її відсутності, а позовні вимоги задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, до початку проведення судового засідання заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2007 року, яке набрало законної сили 15. 05. 2007 року, а також відмітки на ньому Комунального підприємства «Синельниківське бюро технічної інвентаризації», встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності та зареєстрований Синельниківським БТІ на праві приватної власності 13 червня 2007 року за ОСОБА_1. Дана обставина підтверджена також Витягом №14890437 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначене нерухоме майно.
Відповідно до копії будинкової книги встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований з 14 червня 2007 року за адресою: АДРЕСА_1.
Однак, відповідно до Довідки, виданої квартальним комітетом №8 від 13 січня 2015 року зазначено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1, з 06 вересня 2013 року.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено
Виходячи з того, що Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, позивач є власником зазначеного вище житлового будинку, а реєстрація відповідача в ньому створює позивачу перешкоди у розпорядженні ним, відповідач протягом більше одного року в будинку не проживає, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 209, 212, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1
На заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подана апеляційна скарга. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: А. В. Твердохліб