Ухвала

іменем україни

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відновлення порушеного права за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м. Відповідачці на праві власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Зазначала, що спільну межу вказаних земельних ділянок було встановлено під час передачі у власність земельної ділянки відповідачці. У добровільному порядку вона з землекористувачем ОСОБА_5 не можуть узгодити межі від Г до А в акті погодження меж земельної ділянки у зв'язку з відмовою останньої підписати вказаний акт.

Ураховуючи наведене, позивачка просила дозволити їй оформити документи щодо відведення земельної ділянки в приватну власність без узгодження з землекористувачем ОСОБА_5 межі від Г до А в акті погодження меж земельної ділянки.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Дозволено ОСОБА_4 оформити «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність громадянці ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1», без погодження в акті погодження меж земельної ділянки межа від Г до А представника власника або користувача суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2, ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди, правильно застосувавши положення ст. 16 ЦК України, ст. ст. 152, 158 ЗК України, Закон України «Про землеустрій», на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно виходили з того, що відповідачка як власник суміжного землекористування безпідставно не погоджується на підписання акту погодження меж земельної ділянки, що перешкоджає позивачу приватизувати свою земельну ділянку.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник