Справа № 761/5881/15-ц
Провадження № 2-з/761/165/2015
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І. В.,

при секретарі - Вітріщаку Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути попередній договір про укладення договору купівлі-продажу від 02 червня 2011 року розірвати та стягнути з ОСОБА_2 На користь позивача грошові кошти у сумі 2 977 387,80 грн.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, а саме накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Підставою для накладення арешту вважає значну суму коштів неправомірно отриману відповідачем на умовах нікчемного договору, яка становить 2 977 387,80 грн. Крім того, зазначає, що 10 листопада 2014 року ОСОБА_2 відчужила належне їй на праві приватної власності нерухоме майно третій особі, без будь-якого попередження позивача як особи, що добровільно сплачувала за неї кредит, а також добросовісно користувалась даним майном.

Вивчивши подану заяву, суд прийшов до висновку про її необґрунтованість з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, за ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідає предмету позову за вартістю.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, позивачем не надано до суду належних доказів, що підтверджували б право власності відповідача на момент звернення до суду із відповідною заявою на квартиру АДРЕСА_1, зокрема, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Посилання позивача на Договір купівлі-продажу від 16 червня 2007 року, що укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, як на підставу підтвердження права власності відповідача на квартиру АДРЕСА_1, фіксує лише обставину купівлі ОСОБА_2 нерухомого майна, проте, жодним чином не доводить, що на момент звернення до суду із відповідною заявою таке майно є не відчуженим нею та не зареєстроване на праві власності за іншою особою.

Варто зазначити, що позивач у заяві про забезпечення позову посилається на відчуження відповідачем належного їй нерухомого майна на користь третьої особи без відома позивача. Зазначене підтверджується Договором купівлі-продажу від 10 листопада 2014 року, за яким ОСОБА_2. в добровільному порядку в погашення заборгованості за Кредитним договором № 112-08-ю від 26 вересня 2008 року передає, а ПАТ «Креді Агріколь Банк» приймає належне ОСОБА_2. на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 11 по № 20, № IV (частина групи приміщень № 39), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що становлять собою 39 100 частини (часток) від групи приміщень № 39, загальною площею 343,20 кв.м.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2. також могла відчужити і майно, на яке просить накласти арешт позивач, а відтак останнє може не належити відповідачеві на праві власності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 395 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна та стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: