Справа № 466/1131/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" квітня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ШУТЯК З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про стягнення аліментів у зв'язку з навчанням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 19.02.2015р. звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, або до досягнення ОСОБА_3 віку 23 років; стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на оплату навчання ОСОБА_3 у Львівській комерційній академії в розмірі 1/2 витрат на навчання; стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 за останні три роки.

В обґрунтування позову покликається на те, що одружилася з відповідачем 06.11.1993р. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина ОСОБА_3. За рішенням суду їх шлюб розірвано 24.02.2003р. Відповідач проживає окремо. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в утримання та вихованні дитини не приймає. ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у НУ «Львівська політехніка» та на заочній у Львівській комерційній академії. Її неодноразові усні вимоги до відповідача про необхідність сплати коштів на утримання сина були проігноровані. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Погодився на стягнення аліментів на утримання сина в розмірі в розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 19.02.2015р. до завершення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчання в інституті інженерної механіки та транспорту Національного університету «Львівська політехніка», але не довше ніж до досягнення ним 23 років. У решті позовних вимог просить відмовити. На даний час він ніде не працює, а також перебуває в цивільному шлюбі з іншою жінкою та має на утриманні двох малолітніх дітей 2002 та 2014 р.н.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1993р., який розірвано. 22.07.2003р. видано Свідоцтво про розірвання шлюбу.

Сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Сторони проживають окремо. Син ОСОБА_3 проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в інституті інженерної механіки та транспорту НУ «Львівська політехніка» (бюджет) та на заочній формі навчання у Львівській комерційній академії (платно). Самостійних доходів він не має.

Відтак суд вважає, що ОСОБА_3, навчаючись, потребує матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що відповідач не надає позивачці кошти на утримання сина. Відтак вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня звернення в суд до завершення ним навчання в інституті інженерної механіки та транспорту Національного університету «Львівська політехніка», але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років, є підставною та підлягає задоволенню. Суд приймає визнання цих вимог відповідачем.

Вимога про стягнення витрат на оплату навчання не знайшла свого підтвердження, оскільки позивачка фактично не оплачувала на даний час навчання її сина, так як оплату за 1-й курс відкладено на друге півріччя. Не доведено позивачкою можливість відповідача надавати кошти на таку оплату.

Вимога позивачки про стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягає, оскільки всупереч ч.2 ст.191 СК України не подала докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

В межах суми платежу за один місяць допустити негайне виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,208,209,212,215,367 ЦПК України, ст.ст.182,184,191, 199,200 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Львова, ІПН НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 19.02.2015р. до завершення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчання в інституті інженерної механіки та транспорту Національного університету «Львівська політехніка», але не довше ніж до досягнення ним 23 років.

В межах суми платежу за один місяць допустити негайне виконання рішення суду.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час та про стягнення половини вартості навчання - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 243,60грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська