АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/3077/2015 Головуючий у І інстанції - Парамонова М.Л.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що за нотаріально посвідченим договором позики від 09.10.2010 року ОСОБА_4 отримав від нього в борг грошові кошти у сумі 29 500,00 доларів США, що становило на момент укладення договору згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США = 7,9 грн.) 233 050,00 грн. За умовами договору суму боргу у доларах США ОСОБА_3 зобов'язаний був повернути не пізніше 09.04.2011 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2014 року у справі №753/17343/13 та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року у зазначеній справі було задоволено його позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на його користь суми боргу за договором позики від 09.10.2010 року у таких розмірах: заборгованість за договором позики: 19 250,00 доларів США, що становить в еквіваленті 249 807,25 грн., - залишок неповерненої частини позики; 5018,11 доларів США, що становить в еквіваленті 65120,01 грн. - процентів; 20 003,01 грн. - 3% річних на підставі ст.625 ЦК України; 50 000,00 грн. - штрафу (пені) за прострочення виконання зобов'язання та судові витрати; в решті позовних вимог відмовлено. Зазначені судові рішення набрали законної сили, примусове стягнення боргу за виконавчими листами не проведено. Вважаючи, що ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача боргу не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору - не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошових зобов'язань та не позбавляє кредитора права на подальше нарахування, вимогу і стягнення з боржника штрафів, пені, неустойки, він вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь: 1720,37 доларів США - проценти за користування коштами (ст.1048 ЦК України), 591,74 доларів США - 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України, а всього - 2312,11 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення по справі; а також -неустойку згідно з п.4 Договору позики від 09.10.2010 року за прострочення виконання зобов'язання - в розмірі 7000,00 грн. за кожен день прострочки за період з 08.10.2013 року по 16.10.2014 року, тобто за 374 дні, що становить 2 618 000,00 грн., та судові витрати.

Рішенням Дарницького суду міста Києва від 15 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 36 324,86 грн., судові витрати в сумі 363,25 грн., в решті позову відмовлено.

В апеляційної скарзі представник позивача ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача неустойки скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з»явилися, по час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник позивача надіслав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності позивача та його представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що на підставі договору позики від 09.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого 09.10.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. за реєстровим №2398 (а.с.9 - справа №753/17343/13), ОСОБА_3 отримав у борг від позивача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 29 500,00 доларів США, що на момент укладення договору згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США =7,9 грн.) становило 233 050,00 грн.

Відповідно до п.1 договору суму боргу у доларах США ОСОБА_3 зобов»язаний був повернути не пізніше 09.04.2011 року.

Пунктом 4 Договору передбачено, що за прострочення виконання своїх зобов»язань позичальник повинен сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 7000,00 грн. за кожен день прострочення.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2014 року у справі №753/17343/13-Ц та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року у зазначеній справі було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу за договором позики від 09.10.2010 року: заборгованість за договором позики у вигляді залишку неповерненої частини позики в сумі 19250,00 доларів США, що по курсу НБУ становило 249 807,25 грн., проценти в сумі 5018,11 доларів США, що по курсу НБУ становило 65 120,01 грн.; 3% річних на підставі ст.625 ЦК України - 20 003,01 грн., 50 000,00 грн. - штрафу (пені) за прострочення виконання зобов»язання та судові витрати по справі, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказані судові рішення набрали законної сили, примусове стягнення боргу за виконавчими листами не проведено.

Сторонами не оскаржується рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача неустойки згідно п.4 Договору позики заявлені без достатніх правових підстав.

Згідно ст.526, 623, 624 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, а в разі порушення зобов'язання боржник має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

На підставі ст.ст.1050, 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2014 року у справі №753/17343/13-Ц та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2014 року у зазначеній справі було фактично стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача всю суму заборгованості за договором позики від 09.10.2010 року, строк дії договору закінчився, між сторонами існують лише невиконані зобов»язальні правовідносини, тому нарахування неустойки на підставі п.4 Договору поза строком дії договору позики законом не передбачено.

Суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки згідно п.4 Договору позики, обґрунтовано відмовивши в задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги дані висновки суду не спростовують.

Постановлене судове рішення в цій частині відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді