Справа № 580/2204/14-ц
Номер провадження 2/580/112/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2015 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Чхайло О. В.,

при секретарі - Івановій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи Лебединська центральна районна лікарня ім. лікаря К.О. Зільберника, Сумської області про визнання дій Лебединської ЦРЛ протиправними та зобов'язання надати інформацію на запит;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.11.2014 року він звернувся до Лебединської ЦРЛ з заявою про надання довідки про його психічний стан або надання інформації на зразок тієї, яка була надана в 2013 році у відповідь на запит приватного нотаріуса Жураховського Д.М., а також з проханням надати в друкованому вигляді всю інформацію, викладену лікарем-психіатром ОСОБА_4 в його амбулаторній картці у 2010-2014 р.р. Однак, Лебединська ЦРЛ своїм листом від 13.11.2014 року відмовила йому у наданні зазначеної інформації. ОСОБА_1 вважає таку відмову незаконною, оскільки згідно чинного законодавства він має право в повній мірі та в доступній формі отримувати інформацію про свій стан здоров'я. Тому позивач просив визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати Лебединську ЦРЛ надати йому інформацію, визначену у його заяві від 11.11.2014 року.

В ході судового розгляду позивач спочатку збільшив, а в послідуючому зменшив розмір своїх позовних вимог та просив визнати дії ЦРЛ протиправними і зобов'язати відповідача надати йому інформацію, визначену у його заяві від 11.11.2014 року, а саме те, що з кінця 2010 року і до сьогодні він страждає на психічний розлад та періодично звертається до лікаря психіатра за медичною допомогою або довідку на зразок тієї, яку було надано у відповідь на запит приватного нотаріуса Жураховського Д.М. листом від 22.05.2013 року.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, виходячи з мотивів, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що 13.11.2014 року позивачеві на його запит від 11.11.2014 року була надана повна відповідь. Інформація про наявність у ОСОБА_1 психічного розладу станом на 13.11.2014 року не могла бути надана без проведення психіатричного огляду. У відповіді вказано про його звернення до лікаря-психіатра, та встановлений діагноз. Крім цього протягом 2011-2014 років йому неодноразово надавалася інформація в друкованому вигляді про результати його звернень, висновки лікаря, діагноз, підстави встановлення діагнозу та інша інформація про його хворобу, пояснення та рекомендації щодо лікування і подальшого обстеження. В довідці, яка була надана нотаріусу на його запит, викладена інформація без вказівки діагнозу і без підтвердження психічного стану на момент написання даної довідки. На аналогічні звернення лікарі надають інформацію про наявність або відсутність психічних розладів, а не психічний стан на момент написання довідки. При цьому нотаріусу відмовлено у наданні інформації про можливість усвідомлювати свої дії ОСОБА_1 і надано відповідні роз'яснення.

Тому вважає вимоги позивача не обґрунтованими і просить у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_4, допитаний в судовому засіданні, показав, що відповідь ОСОБА_1 була надана в терміни, передбачені чинним законодавством. Про той факт, що відповідь, яка була надана Лебединською ЦРЛ, його не задовольнила, він дізнався лише коли його викликали в судове засідання. Якби ОСОБА_1 звернувся до нього після того як отримав відповідь і був нею не задоволений, він би розглянув його заяву вдруге і в залежності від обставин була б і інша відповідь. В його практичній діяльності були випадки коли громадяни не один раз зверталися і всі спірні питання вдавалось вирішити позасудовим шляхом, але ОСОБА_1 до нього вдруге не звертався. Що стосується медичної картки, то вона ведеться не для хворого, а для лікаря, який обстежує хворого і ні в посадових обов'язках лікаря, ні в наказах, ні в інструкції, які регламентують діяльність лікаря, не йде мова про, що лікар зобов'язаний роздруковувати рукописний текст медичної картки. Крім цього, звертає увагу на те, що відповідь, яку готував для ОСОБА_1, він надавав, ознайомившись із скаргами останнього, з якими він ознайомився від народного депутата. В тих скаргах ОСОБА_1 йшла мова про його фіктивне звернення до лікаря-психіатра Лебединської ЦРЛ. Тому при тих обставинах він і не міг надати іншу інформацію ніж ту що надав.

Вислухавши позивача, представника відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносинами, врегульовані Законами України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року № 393/96-ВР, "Про інформацію" від 02.10.1992 року N 2657-XII, "Основи законодавства України про охорону здоров'я" від 19.11.1992 № 2801-XII, а позовні вимоги є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено наступне.

11.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Лебединської ЦРЛ з заявою (а.с. 4) в якій просив надати йому довідку про те, що він страждає на психічний розлад або довідку на зразок тієї, яку лікар ОСОБА_4 надав у відповіді на запит приватного нотаріуса Жураховського Д.В. про те, що він з 2010 року страждає на психічний розлад і до 2013 року включно періодично звертався до лікаря-психіатра за медичною допомогою. Також позивач просив надати в друкованому вигляді всю інформацію із його амбулаторних карток, заповнених лікарем психіатром у 2010-2014 р.р.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Стаття 9 Закону України "Про інформацію" визначено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Право особи на інформацію про стан свого здоров'я закріплене Законом України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" стаття 6 якого говорить, що кожний громадянин України має право на охорону здоров'я, що передбачає достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров'я.

Стаття 18 Закону України "Про звернення громадян" гарантує громадянину, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

На своє звернення позивач отримав лист Лебединської ЦРЛ від 13.11.2014 року (а.с. 5), де вказано, що 08.11.2010 року лікарем-психіатром ОСОБА_4 йому було встановлено діагноз: Тривожний розлад. 24.12.2012 року лікарем-психіатром ОСОБА_6 було встановлено діагноз: Тривожно-депресивний розлад. 03.03.2011 року лікарем-психіатром ОСОБА_4 підтверджений діагноз: Тривожно-депресивний розлад. Для вирішення питання наявності або відсутності психічних розладів ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до лікаря-психіатра Лебединської ЦРЛ для отримання направлення на психіатричну ЛКК Охтирської ПНЛ.

Не погодившись з наданою відповіддю, позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що така відмова Лебединської ЦРЛ у наданні йому інформації про його психічний стан є протиправною, так як створила перешкоди для здійснення його прав, законних інтересів та свобод.

В своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач у 2013 році своїм листом (а.с. 7) повідомив приватного нотаріуса Жураховського Д.В. про те, що з 2010 року він страждає на психічний розлад і до 2013 року включно періодично звертається до лікаря психіатра за медичною допомогою, а йому довідка з подібною інформацією відповідачем не надана.

Однак, суд не може погодитися з такими доводами, так як встановлено, що відповідь Лебединської ЦРЛ від 13.11.2014 року є вичерпною, такою, що викладена у доступній формі, з дотриманням вимог чинного законодавства і на думку суду не відрізняється по своїй суті від відповіді, яка надавалася у 2013 році приватному нотаріуса Жураховському Д.В.

Так, судом встановлено 25.04.2013 року приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу Жураховський Д.В. звертався до головного лікаря Лебединської ЦРЛ з проханням надати довідку про психічний стан ОСОБА_1, оскільки при усній розмові у нього виникла підозра, що останній страждає на психічні розлади і це може вплинути на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними при вчиненні нотаріальної дії.

Листом від 22.05.2013 року (а.с. 7) адміністрація Лебединської ЦРЛ повідомила нотаріуса про те, що ОСОБА_1 страждає на психічний розлад, періодично звертається до лікаря-психіатра. Питання щодо здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними вирішується судового-психіатричною експертизою і не є компетенцією лікаря-психіатра.

Аналізуючи інформацію, викладену в листі Лебединської ЦРЛ (а.с. 5) від 13.11.2014 року, адресованому позивачеві, суд не вбачає якихось суттєвих розбіжностей з інформацією, наданою приватному нотаріусу Жураховському Д.В. в листі від 22.05.2013 року (а.с. 7).

Так, в першому документі йде мова про те, що 08.11.2010 року, 24.12.2010 року та 03.03.2011 року лікарями-психіатрами ОСОБА_1 встановлювалися певні діагнози. Тобто, вказано, що з його боку мали місце періодичні звернення до лікарів-психіатрів, які виявили у нього наявність певних психічних розладів.

В листі, адресованому приватному нотаріусу Жураховському Д.В., також йде мова про те, що у ОСОБА_1 мають місце психічні розлади і він періодично звертається до лікаря-психіатра. При цьому в даній відповіді не йдеться про, що ОСОБА_1 страждає на психічний розлад станом на 22.05.2013 року (дату надання відповіді нотаріусу) як це собі розуміє сам заявник. Також не говориться про те, що ці його розлади здоров'я безперервно тривають з 2010 року і до 2013 року включно він періодично звертається до лікаря психіатра за медичною допомогою. Таке трактування листа з боку позивача є надуманим та помилковим, з перекручуванням фактів, викладених в даному документі.

В свою чергу листом від 13.11.2014 року, який оскаржується ОСОБА_1 до суду, Лебединська ЦРЛ більш точно, й повно надала йому інформацію про його стан здоров'я, а саме про встановлені у нього діагнози, дату їх встановлення, ким вони встановлювалися. Відповідь надана уповноваженою на те посадовою особою, у строки, визначені законом, пов'язана з періодом часу, який запитувався ОСОБА_1, тобто за 2010 - 2014 р.р. Тому жодних порушень прав чи інтересів ОСОБА_1 або вимог закону в діях відповідача суд не вбачає.

Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд також виходить з того, що згідно зі ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Суд не може погодитися з доводами ОСОБА_1 в тій частині, що листом Лебединської ЦРЛ він отримав відмову у наданні йому інформації, оскільки даний лист за своїм змістом являється відповіддю на його звернення в якому детально викладена запитувана інформація. Жодних посилань на те, що ОСОБА_1 в тій чи іншій частині його звернення відмовлено у листі Лебединської ЦРЛ не йдеться взагалі.

Тому у задоволенні позовної зави ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 45, 46, 57, 79, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, Законами України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року № 393/96-ВР, "Про інформацію" від 02.10.1992 року N 2657-XII, "Основи законодавства України про охорону здоров'я" від 19.11.1992 № 2801-XII;

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Комунальної установи Лебединська центральна районна лікарня ім. лікаря К.О. Зільберника, Сумської області про визнання дій Лебединської ЦРЛ протиправними та зобов'язання надати інформацію на запит відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.