Справа № 629/2892/15-ц
Номер провадження 2/629/1077/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.10.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Авраменко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлене своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Представник позивача ОСОБА_6 у дане судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просила винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлене своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні було встановлено, що правочин між сторонами було укладено в письмовій формі, відповідно до розписки відповідач ОСОБА_2 21.02.2011 року отримала у позивача ОСОБА_1 8000 грн., про що було складено відповідну розписку зі строком повернення до 21.08.2012 року включно, але до теперішнього часу вказані гроші не повернуто (а.с.31).
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ж Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.
Пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Суд враховує, що розписка є борговим документом, що підтверджує укладання договору позики. Обовязковим реквізитом розписки є власноручний підпис боржника (позичальника), а факультативними дата, місце видачі.
Доказів про те, що відповідач на день розгляду справи в суді погасив борг в повному обсязі в судове засідання не представлено, борг відповідача перед позивачем складає 8000 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену суму боргу.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст.1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або речей, визначених родовими ознаками. Тобто, даний договір є реальним і вважається укладеними з моменту передавання грошей. Обовязки з договору позики виникають тільки для однієї сторони позичальника ОСОБА_2, адже, отримавши гроші передані їй позикодавцем ОСОБА_1, позичальник стає зобовязаний повернути позикодавцю вказану суму грошей.
Як вбачається з розписки, відповідач повинна була повернути борг 21.08.2012 року, однак взяте на себе зобовязання не виконала.
Відповідно до вимог ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначається моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача інфляційні нарахування в сумі 2082 грн. та три проценти річних в сумі 844 грн.
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, в підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання.
Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
В статті 60 ЦПК України викладено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Факт невиконання відповідачем взятого на себе зобовязання згідно розписки від 21.02.2011 року, позивачем ОСОБА_1 доведено. Відповідно до загального правила на кредитора (позикодавця) покладається обовязок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець, як кредитор, повинен видати позичальнику розписку в отриманні виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ, розписку позичальника. Згідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася.
Оскільки відповідачем не доведено протилежне, суд вважає, що оригінал розписки засвідчує факт отримання грошових коштів відповідачем по справі ОСОБА_2 і те, що взяте на себе зобовязання нею виконано не було.
Відповідно до ст.11 ЦК України одними з основних підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернені до суду було понесено судові витрати, а саме сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією №95 від 17.07.2015 року та витрати на нотаріальні послуги для оформлення довіреності на представника, вартість яких, згідно довідки приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 від 14.07.2015 року, складає 284 грн. (а.с.1,6,13).
Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.10,11,27,30,57,60,88,209,213-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст.13,526,625,1046,1049 ЦК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на нотаріальні послуги в сумі 284 (двісті вісімдесят чотири) гривні.
Стягнути в ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому ЦПК України.
Суддя О.А.Ткаченко