Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 453/451/15-ц
№ провадження 2/453/249/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому у залі суду у місті Сколе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Плавянської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 26.03.2015 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на магазин (позначений у технічному паспорті літерою А-1) загальною площею 63, 1 кв. м. (з яких основна площа - 48, 2 кв. м. та допоміжна площа - 14, 9 кв. м.), який розташований у АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що право на спірний магазин належало його покійному батькові ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а згодом матері ОСОБА_3, котра, успадкувавши в установленому порядку всі прав ата обов'язки після смерті свого чоловіка, померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіту ОСОБА_3 щодо розпорядження своїм правом на зазначене нерухоме майно не складала. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом є він, як її син. Інших спадкоємців, які б претендували на частку у спадкових правах та обов'язках після смерті ОСОБА_3, немає. Таким чином, на даний час він є єдиним спадкоємцем прав та обов'язків, що залишилися після смерті ОСОБА_3. Він спадщину прийняв, так як на день смерті як своїх батька, так і матері, фактично проживав з ними в одному будинку у с. Тухолька Сколівського району Львівської області і здійснював за ними догляд. Незважаючи на це, оформити право на спірне нерухоме майно він не може у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на приміщення магазину, так як покійна ОСОБА_3 за життя не встигла його виготовити, про що, відповідно, отримав відмову у нотаріуса. З огляду на вказане, він був змушений звертатися до суду із даним позовом за захистом своїх порушених спадкових прав.

Належним чином повідомлений позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, однак до початку судового розгляду справи по суті подав заяву вх. № 1601 від 08.04.2015 року (а. с. 23), в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а. с. 4-5), а справу розглянути у його відсутності за наявними у ній доказами.

Відповідач Плавянська сільська рада Сколівського району Львівської області явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, однак до початку судового розгляду від сільського голови Бенькалович М.М. надійшла заява вх. № 1609 від 08.04.2015 року (а. с. 21), в якій вона проти задоволення позовних вимог не заперечувала, а справу просила проводити у її відсутності та відсутності компетентного представника сільської ради. Повноваження сільського голови підтверджені належним чином (а. с. 22).

Таким чином, у судове засідання не з'явилися всі учасники судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень вказаного Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу даної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції у Львівській області 24.03.2015 року (а. с. 7), батьками останнього є ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Таким чином встановлено, що позивач є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Судом також встановлено, що батько позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Тухолька Сколівського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сколівського районного управління юстиції у Львівській області 06.02.2015 року (а. с. 8). Матір позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тухолька Сколівського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Тухольківською сільською радою Сколівського району Львівської області 17.07.2008 року (а. с. 9). Спадщина відкрилася у цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Розпорядження своїм майном на випадок смерті матір позивача - ОСОБА_3 не зробила, заповіту не складала. Відтак, спадкування після смерті ОСОБА_3 повинно відбуватись за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 вказаного Кодексу діти спадкодавця мають право на спадкування у першу чергу за законом.

Як уже йшлося вище, позивач є рідним сином спадкодавця ОСОБА_3, а тому є спадкоємцем першої черги за законом. Позивач вправі успадкувати все спадкове майно, оскільки інших спадкоємців першої черги за законом немає.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї.

Позивач є спадкоємцем прав та обов'язків після смерті матері ОСОБА_3 і у встановлений законодавством строк та порядок прийняв спадщину, так як на день смерті останньої, як і на день смерті батька ОСОБА_4 фактично проживав з ними в одному житловому будинку - у АДРЕСА_2 і здійснював за ними догляд, що стверджується довідкою, виданою Тухольківською сільською радою Сколівського району Львівської області 18.03.2015 року за вих. № 02-28/194 (а. с. 10). Факт реєстрації позивача у с. Тухолька Сколівського району Львівської області з 22.02.1979 року стверджується також копією паспорта громадянина України останнього серії НОМЕР_4, виданого Сколівським РВ УМВС України у Львівській області 23.02.2002 року (а. с. 6).

Як встановлено судом, позивач у визначеному порядку звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, у тому числі і на спірне нерухоме майно, однак державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюком В.І. 23.03.2015 року у листі-відмові за вих. № 170/01-16 (а. с. 14) з вказаного приводу відмовлено у зв'язку із відсутністю всіх необхідних документів та рекомендовано звертатися до суду.

Судом встановлено, що за життя чоловіку матері позивача - ОСОБА_3 належало право на магазин загальною площею 63, 1 кв. м. (з яких основна площа - 48, 2 кв. м. та допоміжна площа - 14, 9 кв. м.), який розташований у АДРЕСА_1. Вказаний об'єкт нерухомого майна був побудований у 2005 році позивачем та його батьком ОСОБА_4 на фундаменті магазину, що згорів і був переданий його батькові ОСОБА_4 Сколівським споживчим товариством Сколівської райспоживспілки Львівської області на підставі накладної Б/Н від 08.10.2004 року (а. с. 13) після проведення оплати за придбане майно. Зазначена обставина стверджується наданими суду письмовими поясненнями гр. ОСОБА_7 як свідка від 08.04.2015 року (а. с. 24), що були прийняті судом як письмовий доказ в силу ст. 64 ЦПК України. Після смерті ОСОБА_4 належні йому права на збудований магазин перейшли до його дружини - ОСОБА_3, яка у встановленому порядку прийняла спадщину, однак не оформила і не провела реєстрації права власності.

Опис магазину, що був збудований на фундаменті, переданому батькові позивача - ОСОБА_4, а потім перейшов у спадок матері позивача - ОСОБА_3, із зазначенням його площі наведений у технічному паспорті на нежитлову будівлю - магазин АДРЕСА_1, виготовленому ФОП ОСОБА_8 на замовлення позивача 23.03.2015 року (а. с. 15-19). Так, такий об'єкт (позначений у вказаному технічному паспорті літерою А-1), дійсно збудований у 2005 році, його загальна площа становить 63. 1 кв. м., з яких основна - 48, 2 кв. м., допоміжна - 14. 9 кв. м.. Відповідна відмітка про самочинне будівництво на технічному паспорті відсутня. Вказаний вище магазин збудований батьком позивача - ОСОБА_4 з допомогою самого позивача у 2005 році на законних підставах, а, відтак, не вважається самочинним будівництвом. Магазин збудований на фундаменті раніше діючого магазину Сколівського споживчого товариства, що згорів, який розташований на земельній ділянці площею 0, 03 га., яка раніше виділялася для цієї мети, однак у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спірний об'єкт нерухомого майна, на даний час перебуває у комунальній власності сільської ради. Зазначена обставина стверджується довідкою Плавянської сільської ради Сколівського району Львівської області за вих. № 673 від 18.07.2014 року (а. с. 11).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи ту обставину, що незаконність набуття за життя ОСОБА_4 права власності на приміщення магазину АДРЕСА_1 не встановлена судом і такий факт не оспорюється, суд вважає, що таке право набуте ОСОБА_4 правомірно. У подальшому, таке право перейшло до його нині покійної дружини (матері позивача) - ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом, яка одна прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред'явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що визнання належним чином уповноваженим представником відповідача позовних вимог є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити.

З огляду на вказане, а також враховуючи той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності на приміщення магазину (позначений у технічному паспорті літерою А-1) загальною площею 63, 1 кв. м. (з яких основна площа - 48, 2 кв. м. та допоміжна площа - 14, 9 кв. м.), який розташований у АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 10, 62, 64, 79, 88, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на магазин (позначений у технічному паспорті літерою А-1) загальною площею 63, 1 кв. м., з якої основна - 48, 2 кв. м. та допоміжна - 14. 9 кв. м., розташований у АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя В.Я. Микитин