П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Київ

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючогоЯреми А.Г.,
суддів:Григор'євої Л.І.,Охрімчук Л.І.,Сеніна Ю.Л.,
Гуменюка В.І.,Романюка Я.М.,Сімоненко В.М.,-
Лященко Н.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», третя особа - відділення № 73 публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» у м. Стрий Львівської області, про повернення строкового банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») про повернення строкового банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що 1 листопада 2012 року між ним та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено договір банківського вкладу НОМЕР_1, за умовами якого він передав на депозитний рахунок 100 000 російських рублів строком на 273 календарні дні за процентною ставкою 7,5 % річних. В подальшому строк дії договору було продовжено до 1 травня 2014 року. Після закінчення строку дії вказаного договору ОСОБА_1 було відмовлено у повернені депозиту та повідомлено, що він може отримати вклад у гривнях в розмірі, який не перевищує 15 тис. грн на добу за курсом іноземної валюти на день видачі.

Посилаючись на те, що такі дії відповідача є неправомірними, суперечать умовам договору, за якими він має право отримати грошові кошти у російських рублях, позивач просив суд стягнути з відповідача 100 000 російських рублів з нарахованими відсотками, 3% річних за фактичну кількість днів користування внеском, а також відшкодувати моральну шкоду та понесені судові витрати.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 24 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2014 року ОСОБА_1 порушує питання про скасування ухвали суду касаційної інстанції та направлення справи на новий касаційний розгляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: статті 1060 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_1 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2012 року, від 20 червня 2012 року та від 12 грудня 2012 року.

ОСОБА_1 указує на те, що правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування зазначених норм матеріального права не є однаковими з висновками, зробленими судом касаційної інстанції в наданих для прикладу судових рішеннях, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За змістом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» заяви про перегляд Верховним Судом України рішень судів, що надійшли до судів касаційних інстанцій для вирішення питання про допуск справи до провадження Верховного Суду України та рішення за якими не було прийнято на день набрання чинності цим Законом, розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши наведені в заяві доводи, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що заява про перегляд оскаржуваного судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовим рішенням у подібних правовідносинах слід розуміти таке, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові ОСОБА_1 суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив із того, що частиною першою статті 3 ЦПК України гарантоване право на судовий захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, судом встановлено, що жодних прав, свобод та інтересів позивача не порушено, оскільки відповідач не відмовляв йому у видачі коштів по його депозитному вкладу.

На відміну від висновків, які містяться в судовому рішенні у справі, яка переглядається, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2012 року, від 20 червня 2012 року та від 12 грудня 2012 року на які посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 1060 ЦК України, висновок суду ґрунтується на тому, що відмова банку повернути кошти позивачам у зв'язку із закінченням терміну дії договору є неправомірною.

Отже, у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилається заявник в обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 1060 ЦК України.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до частини першої статті 360-5 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Керуючись статтями 355, 360-2, 360-3, 360-5 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2014 року відмовити.

Постанова Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Головуючий А.Г. Ярема
Судді: Л.І. Григор'єва Я.М. Романюк
В.І. Гуменюк Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко В.М. Сімоненко
Л.І. Охрімчук