Ухвала 06 квітня 2015 року м. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:головуючого Гвоздика П.О., суддів: Дербенцевої Т.П., Євтушенко О.І., Остапчука Д.О., Попович О.В., розглянувши заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сихівського районного у м. Львові відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про зняття з реєстраційного обліку, в с т а н о в и л а: ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сихівського районного у м. Львові відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 травня 2010 року апеляційним судом Львівської області було винесено рішення, яким визнано ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. Даним рішенням зобов'язано ВГІРФО Сихівського РВ УМВСУ у Львівській області зняти з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Вищевказане рішення апеляційного суду Львівської області від 13 травня 2010 року виконано в повному обсязі. Проте ОСОБА_3 подала позов до Галицького районного суду м. Львова, рішенням якого від 06 грудня 2011 року за нею визнано право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1. На виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 грудня 2011 року відповідачі зареєструвалися в спірній квартирі, однак ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2013 року вищевказане рішення скасовано з ухваленням нового про відмову в позові. Позивач вважає, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 незаконно зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2014 року, позов задоволено. Зобов'язано Сихівський районний у м. Львові відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області зняти з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2014 року. 16 березня 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання». Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, що, на думку заявників, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявники наводять рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року у справі про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом. У п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» роз'яснено, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Надане заявниками рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» не містить ознак, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити. Керуючись ст. 355 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справу х в а л и л а:У допуску справи за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Сихівського районного у м. Львові відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про зняття з реєстраційного обліку, за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді Т.П. Дербенцева О.І. Євтушенко Д.О. Остапчук О.В. Попович