АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2604/5404/12 Головуючий у 1 - й інстанції: Виниченко Л.М.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року про задоволення подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського АнатоліяМиколайовича про примусове проникнення до житла,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського АнатоліяМиколайовича про примусове проникнення до житла задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявському Анатолію Миколайовичу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, 1/5 частина якої належить на праві власності боржнику ОСОБА_3, з метою примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 115 849,85 грн., судового збору в сумі 1 158,5 грн., всього на загальну суму 117 008,35 грн.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду є незаконною та постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному дослідженні та з'ясуванні обставин справи. Зазначає, що за місцем своєї реєстрації, а саме: в квартирі АДРЕСА_1 він фактично не проживає, ніякого майна належного йому на праві власності в даній квартирі немає, а тому жодних правових підстав для входження у квартиру в державного виконавця немає. Крім того, 1/5 частина квартира АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності, в натурі не виділена, порядок користування житлом не встановлений, реєстраційних документів на дану частину квартири у нього немає. Посилається на те, що на всі виклики державного виконавця він, як боржник, з'являється вчасно, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2012 року ним виконується, шляхом відрахування 30% з єдиного джерела його доходів - пенсії, а тому підстави для задоволення подання Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича про примусове проникнення до житла відсутні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників судового розгляду, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 115 849,85 грн., судовий збір в сумі 1 158,5 грн., всього на загальну суму 117 008,35 грн.

На підставі даного рішення суду, 03.04.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист за №2604/5404/2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 115 849,85 грн., судового збору в сумі 1 158,5 грн., всього на загальну суму 117 008,35 грн.

11 квітня 2013 року на підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження (ВП №37587362) та запропоновано боржнику добровільно виконати виконавчий документ в 7-ми денний строк з дня отримання постанови.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві було направлено запити до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Головного управління земельних ресурсів міста Києва, Адресного бюро, Управління державної автомобільної інспекції в місті Києві, ДПС України, Управління Пенсійного фонду України.

Від Державної податкової служби України було отримано відповідь, що в базі даних будь-яка інформація щодо ОСОБА_3 відсутня.

Від Управління Пенсійного фонду України було отримано відповідь, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва та отримує пенсію в розмірі 949 грн.

06 серпня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (ВП №37587362).

27.11.2013 року ОСОБА_3 звернувся до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві з заявою, якою просив в рахунок погашення заборгованості перед страховою компанією проводити відрахування в розмірі 20% з його пенсії по інвалідності, оскільки інших доходів він не отримує.

09.12.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 11700,83 грн. та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 50 грн. (ВП №37587362).

23.06.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про залучення працівників Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві при проведенні виконавчих дій, призначених на 27.06.2014 року на 17год.00хв.

27.06.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було здійснено вихід за адресою реєстрації ОСОБА_3: АДРЕСА_2, проте доступу державному виконавцю до квартири надано не було. За даним фактом державним виконавцем було складено відповідний акт.

09.07.2014 року ОСОБА_3 було подано заяву до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві , в якій він повідомив, що проти боргу не заперечує, на даний час не працює, можливості сплатити борг немає, зобов'язується заплатити в найкоротший термін.

16 липня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про залучення працівників Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві при проведенні виконавчих дій, призначених на 25.07.2014 року на 20год.00хв.

25.07.2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було здійснено вихід за адресою реєстрації ОСОБА_3: АДРЕСА_2, проте доступу державному виконавцю до квартири надано не було. За даним фактом державним виконавцем було складено відповідний акт.

15.01.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було здійснено вихід за адресою реєстрації ОСОБА_3: АДРЕСА_2, проте доступу державному виконавцю до квартири надано не було. За даним фактом державним виконавцем було складено відповідний акт.

В подальшому державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявський Анатолій Миколайович звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з поданням про надання дозволу на примусове входження до житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Своє подання мотивував тим, що боржник чинить перешкоди щодо примусового виконання рішення суду шляхом здійснення заходів, що передують примусовій реалізації майна, а саме: ухиляється від надання державному виконавцеві можливості здійснити опис майна боржника, що підтверджується актами державного виконавця.

Постановляючи ухвалу про надання дозволу головному державному виконавцю державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявському АнатоліюМиколайовичу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, 1/5 частина якої належить на праві власності боржнику ОСОБА_3, з метою примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 115 849,85 грн., судового збору в сумі 1 158,5 грн., всього на загальну суму 117 008,35 грн., суд першої 1-ї виходив з того, що подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві є обґрунтованим, а тому є правові підстави для його задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має, зокрема, право: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку, опечатувати ці приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством; звертатися до суду з поданням постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Судом достовірно встановлено, що в процесі здійснення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 115 849,85 грн., судового збору в сумі 1 158,5 грн., всього на загальну суму 117 008,35 грн. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві було здійснено виходи за адресою реєстрації боржника ОСОБА_3: АДРЕСА_2, проте доступу державному виконавцю до квартири надано не було.

Такі дії мешканців квартири, що знаходиться за адресою: м АДРЕСА_2 унеможливлюють примусове виконання виконавчого листа за №2604/5404/2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 115 849,85 грн., судового збору в сумі 1 158,5 грн., всього на загальну суму 117 008,35 грн.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що з досліджених судом доказів вбачається, що рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, від надання державному виконавцю доступу до квартири, 1/5 частина якої належить йому на праві власності боржник ухиляється, а тому є всі правові підстави для задоволення подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявському АнатоліюМиколайовичу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що, надаючи дозвіл на примусове проникнення державного виконавця до квартири АДРЕСА_1, суд 1-ї інстанції не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 на праві власності належить лише 1/5 частина даної квартири, чим порушив конституційні права щодо недоторканості житла інших спів власників квартири АДРЕСА_1, колегія суддів вважає необгрутованими, з огляду на таке.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковіть виконання судових рішень закріплена також у конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов'язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини. Судове рішення підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок.

Отже, орган виконавчої служби зобов'язаний вжити усіх заходів до виконання виконавчих документів, оскільки протилежний підхід взагалі знівелював би суть виконавчих документів, так як достатньо було б не виконати протягом шести місяців виконавчий документ і стягувач за таким виконавчим документом був би звільнений від майнових зобов'язань. Такий підхід взагалі унеможливив би стягувачу за виконавчим документом стягнути кошти, які боржник по виконавчим документам зобов'язаний сплатити, що є неприпустимо у правовій державі.

Таким чином, оскільки 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності боржнику ОСОБА_3, постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції від 06.08.2013 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, доказів того, що у боржника є інше майно, на яке можна звернути стягнення, матеріали справи не містять і боржником суду не надано, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення подання та обґрунтовано надано дозвіл державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявському Анатолію Миколайовичу на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, 1/5 частина якої належить на праві власності боржнику ОСОБА_3, з метою примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 115 849,85 грн., судового збору в сумі 1 158,5 грн., всього на загальну суму 117 008,35 грн., так як іншим способом потрапити до квартири для проведення опису майна, яке належить боржнику, державний виконавець не може.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду постановлена при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, є недоведеними, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази та дав їм правильну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: