У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчий комітет Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Позивач посилався на те, що будинок АДРЕСА_2 належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 04 жовтня 2006 року. Разом із ним у будинку зареєстрований та проживає його малолітній син від другого шлюбу - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, також зареєстровані його дві доньки від першого шлюбу - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Підставою для реєстрації дочок стало те, що на той час він перебував у шлюбі з їх матір'ю ОСОБА_7 У 2009 році між ним та колишньою дружиною ОСОБА_7 стосунки погіршилися та їх шлюб було розірвано. Зазначав, що він був вимушений зібрати свої речі та оселитися у спірному будинку, який йому був подарований, а ОСОБА_7 з доньками залишилася проживати у АДРЕСА_1.

Вказував на те, що він разом із другою дружиною та сином мешкають у спірному будинку, на утримання меншої доньки він сплачує аліменти. Зазначав, що стосунків з колишньою дружиною не підтримує, із старшою донькою ОСОБА_5 складні відносини. Зазначав, що ОСОБА_5 приходить до будинку і вчиняє сварки, що робить несумісним проживання з нею в одному будинку. Також вказував, що з того часу як відповідачка добровільно залишила місце реєстрації, вона закрила кімнату у спірному будинку і постійно проживає разом із своєю матір'ю ОСОБА_7 та молодшою сестрою у квартирі АДРЕСА_1, а він не має вільного доступу до обладнання тепломережі, не має можливості вільно обслуговувати систему опалення будинку. Підстав для встановлення особистого сервітуту немає.

Позивач вказував, що його старша донька ОСОБА_5 не проживає у спірному будинку більше року без поважних причин, а молодша ніколи у будинку не проживала, добровільної згоди щодо зняття з реєстрації сторони не дійшли, перешкод для їх реєстрації за фактичним місцем проживання немає, а тому просив визнати ОСОБА_5 та малолітню ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком по АДРЕСА_2, зняти їх із реєстрації.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_5, малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим будинком, який належить на праві власності ОСОБА_4, та розташований за адресою: АДРЕСА_2, що є підставою для зняття ОСОБА_5, малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстрації за вказаною адресою сектором громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7, як представника малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати в сумі 229 грн 41 коп.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2014 року в частині визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим будинком, який належить на праві власності ОСОБА_4, та розташований за адресою: АДРЕСА_2, що є підставою для зняття ОСОБА_5 з реєстрації за вказаною адресою сектором громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області та солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_7, як представника малолітньої ОСОБА_6, скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання такою, що втратила право користування житловим будинком, та зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 229 грн 40 коп.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим будинком, який належить на праві власності ОСОБА_4 та розташований за адресою: АДРЕСА_2, що є підставою для зняття ОСОБА_5 з реєстрації за вказаною адресою сектором громадянства, міграції, реєстрації фізичних осіб Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області та солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_7, як представника малолітньої ОСОБА_6, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Маляренко А.В. Нагорняк В.А.