АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/812/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/789/361/15 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представників апелянта - ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4; третьої особи приватного нотаріуса Хрущ Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Бережанського районного суду від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Хрущ Даниїла Степанівна, про визнання заповіту недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Хрущ Д.С. про визнання заповіту недійсним. В обгрунтування вимог посилалась на те, що складений 01 серпня 2013 року її матір'ю ОСОБА_7 заповіт на ОСОБА_3 порушує вимоги закону. При цьому позивачка вказувала, що заповідачка на момент складання заповіту, ймовірно, не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, оскільки її дії щодо заповіту на сторонню людину при наявності дочки, інваліда з дитинства, суперечать здоровому глузду, а тому просила призначити експертизу на визначення такого стану у заповідачки. Посилаючись на норми ст.ст. 203,1257 ЦК України, позивачка просила визнати вищезазначений заповіт недійсним, як такий, що складений і посвідчений з порушенням вимог закону.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представники позивачки подали заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог та на підставі ст.ст.203 ч.6; 216;233; 1257 ЦК України просили визнати заповіт недійсним, як такий, що складений і посвідчений з порушенням вимог Закону, а саме, що оспорюваний заповіт не відповідає вимогам Закону України "Про нотаріат", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №20/5 від 03.03.2004 року, оскільки заповідачка не могла його сама прочитати, так як майже не бачила, постійно зверталась до лікарів, а текст заповіту виготовлений 10 шрифтом; крім того, на заповіті переплутані ім'я та по-батькові заповідача. Заповідачці на час складання заповіту було 80 років, вона майже не ходила, погано чула та незрозуміло висловлювала свої думки, що вплинуло на волевиявлення заповідачки; представники позивачки також зазначали, що заповіт вчинений заповідачкою під впливом тяжкої для неї та спадкоємиці обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки вона та її дочка, позивачка, були внаслідок віку та хвороб у безпорадному стані та сподівались, що відповідачка буде їх доглядати та допомагати, чого фактично не сталось.

Ухвалою Бережанського районного суду від 10 грудня 2014 року відмовлено у прийнятті заяви представників позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про збільшення (уточнення) позовних вимог, поданої в суд 10 грудня 2014 року, в якій заявлено нову підставу позову - вчинення заповіту особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах

Рішенням Бережанського районного суду від 20 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача Хрущ Даниїла Степанівна, про визнання заповіту недійсним відмовлено за безпідставністю позовних вимог, оскільки судом не отримано доказів, що ОСОБА_7 у момент складання та посвідчення заповіту 01 серпня 2013 року не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

ОСОБА_6 звернулась із апеляційною скаргою на рішення суду, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її змінені (уточнені) позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування вимог апелянт вказує на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, а саме, що заповіт був складений з порушенням вимог закону. Суд необ'єктивно розглянув справу та не звернув увагу, що у первісній позовній заяві вона оспорювала заповіт з підстав його невідповідності закону, та вказувала, що її мати на момент вчинення заповіту, можливо не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, для чого просила призначити експертизу. 10 грудня 2014 року її представники подали заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, де було, зокрема, уточнено в чому полягає порушення закону при складенні заповіту: текст на двох оригіналах заповіту написаний по різному, різним почерком, прізвище, ім'я заповідачки спотворене. Мати укладала заповіт в такому стані, коли погано бачила, на час складання заповіту їй було 80 років, вона майже не ходила, погано чула та незрозуміло висловлювала свої думки, що вплинуло на волевиявлення заповідачки. Однак, судом було необгрунтовано відмовлено у прийнятті заяви, чим порушено її процесуальні права сторони.

У судовому засіданні представники апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідачка, її представник та третя особа - приватний нотаріус апеляційну скаргу заперечили, рішення суду вважають законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - до скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання заповіту недійсним, суд виходив з тих обставин, що під час розгляду справи судом не отримано доказів, що ОСОБА_7 у момент складання та посвідчення заповіту 01 серпня 2013 року не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, оскільки із висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №452 від 23.09.2014 таких обставин не вбачалось.

А, оскільки, суд прийшов до висновку що ОСОБА_7 у момент складання та посвідчення заповіту 01 серпня 2013 року усвідомлювала значення своїх дій та (або) могла керувати ними, то суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

Рішення суду підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням судом вимог процесуального права.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст.31 ЦПК України позивачу надано право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову, а відповідач має право визнавати позов повністю або частково. До початку розгляду справи судом по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка, посилаючись на норми ст.ст. 203,1257 ЦК України, просила визнати заповіт її матері недійсним, як такий, що складений і посвідчений з порушенням вимог закону (а.с. 3-зворот).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представники позивачки за довіреностями подали заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог (а.с.83,84), де, зокрема зазначили, що оспорюваний заповіт не відповідає вимогам Закону України "Про нотаріат", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №20/5 від 03.03.2004 року, а також, що вчинениий заповіт порушує права позивачки - дочки заповідачки як інваліда - непрацездатної особи і інтереси самої заповідачки, яка його вчинила під впливом тяжкої обставини - старості, тяжкої хвороби і на вкрай невигідних умовах. А тому просили задовольнити позов на підставі ст.ст.203 ч.6; 216;233; 1257 ЦК України та визнати заповіт недійсним, як такий, що складений і посвідчений з порушенням вимог Закону: а також такий, що вчинено особою під впливом тяжкої для неї та спадкоємиці обставини і на вкрай невигідних умовах.

Ухвалою Бережанського районного суду від 10 грудня 2014 року відмовлено у прийнятті заяви представників позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про збільшення (уточнення) позовних вимог, поданої в суд 10 грудня 2014 року, в якій заявлено нову підставу позову - вчинення заповіту особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки така заява подана після початку розгляду справи по суті.

Поза увагою суду залишилось, що представники позивачки у заяві від 10 грудня 2014 року, крім вимог про визнання заповіту таким, що вчинено особою під впливом тяжкої для неї та спадкоємиці обставини і на вкрай невигідних умовах, зазначали також, що останній складений і посвідчений з порушенням вимог закону, а саме, що оспорюваний заповіт не відповідає вимогам Закону України "Про нотаріат", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №20/5 від 03.03.2004 року, при цьому посилались на вимоги ст.ст..203 ч.6; 216;1257 ЦК України, вказуючи, що заповідачка не могла його сама прочитати, так як майже не бачила, постійно зверталась до лікарів, а текст заповіту виготовлений 10 шрифтом; крім того, на заповіті переплутані ім'я та по-батькові заповідача. Заповідачці на час складання заповіту було 80 років, вона майже не ходила, погано чула та незрозуміло висловлювала свої думки, що вплинуло на її волевиявлення.

В порушення вимог ст.11, 27, 31 ЦПК України, суд не звернув увагу на уточнення (зміну) позовних вимог щодо вимог про визнання заповіту недійсним, як такого, що складений і посвідчений з порушенням вимог закону, що призвело до порушення процесуальних прав сторони та вимог процесуального права у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, з підстав, передбачених ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України.

Згідно зі ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

За правилами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 - мати позивачки ОСОБА_6

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Оспорюваним заповітом від 01 серпня 2013 року ОСОБА_7 заповіла належну їй на праві приватної власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Хрущ Д.С. і зареєстрований в реєстрі за №3126.

Зі змісту оспорюваного заповіту вбачається, що він складений у письмовій формі, в ньому зазначено місце, дату та час складання, він підписаний заповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Бережанської районної нотаріальної контори Хрущ Д.С. і зареєстровано за номером 3126.

Частиною 2 статті 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Зі змісту оспорюваного заповіту вбачається, що текст заповіту записаний нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, а заповідач письмово підтвердила, що заповіт записаний з її слів і нею вголос прочитаний, про що свідчить власноручний підпис заповідачки у заповіті. Доказів на підтвердження своїх сумнівів у власноручності підпису заповідачки на заповіті, стороною позивачки не представлено, вимог про призначення почеркознавчої експертизи стороною позивачки заявлено не було. А подані представниками позивачки матеріали медичної амбулаторної карти заповідачки свідчать про хвороби зору останньої, що не суперечить іншим доказам по справі, зокрема, поясненням нотаріуса, котра ствердила, що заповідачка читала заповіт в окулярах.

Разом з тим, приватний нотаріус підтвердила, що заповідачка в силу свого похилого віку та поганого зору підписалась таким чином на двох окремих примірниках заповіту, що літери нашаровувались одна на одну, однак заповіт вона прочитала сама вголос та підписала власноручно, зазначивши, що текст заповіту прочитано нею вголос, відповідає її волі і власноручно підписано.

Викладене вище свідчить, що вимоги Закону України "Про нотаріат", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №20/5 від 03.03.2004 року при складанні заповіту та його посвідченні було дотримано, а тому доводи щодо порушення вимог закону є безпідставними.

Доводи позивачки, що заповідачці на час складання заповіту було 80 років, вона майже не ходила, погано чула та незрозуміло висловлювала свої думки, що вплинуло на її волевиявлення, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки з матеріалів справи, пояснень учасників процесу вбачається, що на момент укладення заповіту воля заповідачки була виявлена таким чином, щоб укласти заповіт на відповідачку з метою, щоб остання надавала їй та її дочці догляд та допомогу, про що не заперечили і представники позивачки в доповненнях та уточнення позову (а.с.83-зворот), про що свідчить і та обставина, що 01.08.2013 року позивачкою також було складено заповіт на ОСОБА_3, однак після смерті ОСОБА_7 родичем - представником позивачки було виявлено, що ОСОБА_3 неналежно доглядає позивачку, що послужило підставою для укладення ОСОБА_6 нового заповіту на родича ОСОБА_1 та подачі позовних вимог про оспорення заповіту ОСОБА_7

Не можуть бути прийняті твердження ОСОБА_6 про порушення оспорюваним заповітом вимог ч.6 ст.203 ЦК України, оскільки заповідачка володіла 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1, а інша 1/2 частина цього житла належить на праві власності позивачці. Крім того, позивачка, як непрацездатна особа, скористалась своїм правом на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері ОСОБА_7, в порядку ст.1241 ЦК України, про що свідчить нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6 від 06.05.2014 року, наявна в матеріалах спадкової справи №1/2014 після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, підстав до задоволення позовних вимог про визнання оспорюваного заповіту недійсним, як такого, що складений і посвідчений з порушеннями вимог закону, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316, 317, 319, 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Бережанського районного суду від 20 січня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні змінених (уточнених) позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області С.І. Дикун