Справа № 369/9443/14-ц
Провадження № 4-с/369/9/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 року Києво Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі: Котляр А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 подав скаргу на рішення державного виконавця, мотивуючи це тим, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області перебувало виконавче провадження №43490410 по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 976 564,77 грн..

Вказаний вище виконавчий документ знаходився на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області.

11.06.2014 року державним виконавцем Євко І.В. відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ухвалено постанову ВП №43490410 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скаржник вважає, що вищевказану постанову було ухвалено з порушенням норм чинного законодавства та його прав, тому просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.06.2014 р. зобовязати відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції направити мирову угоду від 05.06.2014 р., укладену між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_1, для затвердження.

В судове засідання представник скаржника зявилась. Скаргу підтримала та просила суд задовольнити.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 до суду не зявилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

Cуд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Стаття 19 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

На виконанні Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області перебувало виконавче провадження №43490410 по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 976 564,77 грн..

22.05.2014 р. державним виконавцем Найда Т.Ю. відкрито виконавче провадження №43490410 та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду.

Згідно з ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

22.05.2014 р. державним виконавцем Найда Т.Ю.ухвалено постанову про арешт коштів майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

Ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено повернення виконавчого документа стягувачу.

1. Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

05.06.2014 р. стягувач, ОСОБА_2, подав до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції заяву про повернення виконавчого документа без виконання, що підтверджується копією, наявною в матеріалах справи (арк..справи №57).

Згідно вищевказаної заяви державним виконавцем Найдою Т.Ю. 11.06.2014 р. було ухвалено постанову по повернення виконавчого документа стягувачеві, що підтверджується копією, наявною в матеріалах справи (арк..справи №73).

11.06.2014 р. ОСОБА_1 подано до Відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу врегулювання спору та погашення заборгованості.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна торона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник не довів того, що державним виконавцем були порушені його права та порядок ухвалення постанови. Крім того, доводи заявника спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема копією виконавчого провадження №43490410.

Враховуючи вищевикладене та норми закону, суд ухвалив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 19, 47 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.60, 209, 212-215, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д. Д. Усатов