Справа №591/879/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/819/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Маслова В. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 жовтня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею і перебуває у неї на утриманні. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені в зв'язку з тим, що він пішов з сім'ї до іншої жінки. З цього часу відповідач не надає їй матеріальної допомоги, чим ставить її в тяжке матеріальне становище. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно.

Рішенням суду від 17 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 10 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 1695.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини його щомісячного доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з цим позовом до суду тобто з 10 лютого 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача, до досягнення сином ОСОБА_5 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи стягнення з 10 лютого 2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено у зв'язку з необгрунтованістю.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5: стягнути з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. В іншій частині рішення залишити без змін. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процессуального права. Вважає, що суд безпідставно визначив розмір аліментів на дитину у частці, так як він на даний час не працює, а тому розмір аліментів відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України повинен бути визначений в твердій грошовій сумі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу, позивачку ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_8, які заперечують протии апеляційної скарги та вважають її необгрунтованою, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2009 року позивачка уклала з відповідачем шлюб, який зарестровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 1695 (а. с. 6).

Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а. с. 7-8). Позивачка на даний час не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини щомісячного доходу відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що він в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, інших утриманців, крім неповнодітнього сина не має. При цьому суд врахував матеріальне становище сторін, а також те, що обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини покладаєтьс на обох батьків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини, оскільки він відповідає зібраним у справі доказам та суд дійшов його з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зокрема ч. 1 ст. 189 СК України батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину в якому розмір аліментів вони визначають за домовленістю між собою, однак умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з них з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач інших утриманців, крім неповнолітнього сина не має, працездатний, має вищу освіту.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що аліменти на утримання дитини повинні бути стягнути з відповідача в твердій грошовій сумі.

Так, згідно положень ч. 1 ст. 184 СК України, підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі може бути та обставина, що батько дитини має нерегулярний, мінливий дохід. Заробіток одержує лише кілька разів на рік, тобто нерегулярно, або має мінливий заробіток, якщо його розмір має велику амплітуду коливань. Аліменти можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі і тоді, коли частину доходу батько одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення, зокрема, коли батько офіційно не працює, однак його реальний, неофіційний дохід, судячи з витрат, є високий.

Проте доказів наявності зазначених обставин, відповідач суду не надав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, під час перебування в шлюбі з позивачкою, офіційно працював на різних посадах в банківській установі. На час звернення позивачки до суду з даним позовом відповідач обіймав посаду директора відділення № 45 у м. Суми АТ «Банк Ренесанс Капітал» та звільнений з цієї посаді 27 лютого 2015 року за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Як доказ того, що він офіційно не працює, відповідач надав суду лише копію сторінки з трудової книжки, де міститься запис про його звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України, який зроблено в кінці сторінки (а. с. 28-29). Доказів на підтвердження того, що він в установленому діючим законодавством порядку набув статус безробітного, тобто, що він, після звільнення з попередньої посади, офіційно ніде не працює, відповідач суду не надав.

Є помилковими і доводи апеляційної скарги щодо стягнення судового збору з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам, так як в даному випадку суд стягнув на користь держави мінімальний розмір судового збору, що підлягає сплаті за подачу позову майнового характеру, який зменшенню пропорційно задоволеним позовним вимогам не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -