У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Ужгородської міської ради, треті особи: управління Держземагенства в Ужгородському районі та реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про визнання недійсним п. 5 рішення Ужгородської міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації акту, відновлення попереднього стану земельної ділянки та визнання законним користувачем земельної ділянки, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Ужгородської міської ради, третя особа - ОСОБА_4, про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24 липня 1996 року № 126 та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Ужгородська міська рада та відділ Держзкомзему в м. Ужгороді, про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24 липня 1996 року № 126, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом , обґрунтовуючи свої вимоги зазначав, що йому на праві власності належить гараж, який розташований по АДРЕСА_1. Гаражем він користується з 1996 року на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24 липня 1996 року № 125, яким йому надано дозвіл на переоформлення на себе гаражу, який раніше належав ОСОБА_5 Проте, сім'я ОСОБА_3, яка мешкає у сусідньому будинку по АДРЕСА_1 чинить йому перешкоди у користуванні належним йому гаражем, посилаючись на те, що він розташований на їхній землі. Рішенням 1 сесії IV скликання Ужгородської міської ради від 28 лютого 2006 року № 845 ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,025 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 та видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 03 квітня 2006 року серії НОМЕР_1. Частина переданої земельної ділянки площею 0,00571 га відноситься до прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, що підтверджується викопіровкою з генерального плану міста. Відповідно до збірного кадастрового плану АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 на вказаній земельній ділянку площею 0,00571 га розташований металевий гараж позивача. Враховуючи викладене, позивач просив визнати недійсним п. 5 рішення Ужгородської міської ради, визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію акту, відновити попередній стан земельної ділянки та визнати його законним користувачем земельної ділянки.

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_2 та Ужгородської міської ради, про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24 липня 1996 року № 126 та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним п. 5 рішення Ужгородської міської ради від 28 лютого 2006 року № 845, визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, зобов'язано реєстраційну службу Ужгородського міськрайонного управління юстиції скасувати державну реєстрацію акту, зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновити попередній стан земельної ділянки та визнано ОСОБА_2 законним користувачем земельної ділянки. В задоволенні зустрічного позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року в частині задоволення первісного позову скасовано та ухвалене нове рішення, про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

За змістом ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваного судового рішення вбачається, що воно відповідає вимогам матеріального й процесуального права, а викладені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Ужгородської міської ради, треті особи: управління Держземагенства в Ужгородському районі та реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про визнання недійсним п. 5 рішення Ужгородської міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації акту, відновлення попереднього стану земельної ділянки та визнання законним користувачем земельної ділянки, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Ужгородської міської ради, третя особа - ОСОБА_4, про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24 липня 1996 року № 126 та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Ужгородська міська рада та відділ Держзкомзему в м. Ужгороді, про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 24 липня 1996 року № 126, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова