Справа №2-428/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6

про встановлення порядку користування житловим приміщенням

та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні ним шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить встановити порядок користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, шляхом виділення йому ізольованої кімнати (1-3), площею 16,7 кв.м., а кімнати (1-4, 1-5), площею 16,7 та 16,1 відповідно, виділити у користування іншим співвласникам: ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, при цьому інші нежитлові та підсобні приміщення залишити у загальному користуванні та зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення (а.с. 219- 220).

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, він прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, отримавши у спадок від матері ? частину будинку АДРЕСА_1.

Відповідачі по справі є його родичами (рідна сестра та двоє її синів) та співвласниками спірного будинку, зайняли весь спірний будинок, що складається з трьох жилих кімнат, кухні, коридора, веранди, топкової кімнати, загальною площею 86, 9 кв. м., жилою 49, 6 кв. м., та не надають йому можливості користуватися своєю приватною власністю.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі проти позову заперечили, посилаючись на необгрунтованість позовних вимог.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, керуючись законом, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками будинку АДРЕСА_1.

Так, відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 128-129):

- ОСОБА_5 являється власником 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1;

- ОСОБА_4 являється власником 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1;

- ОСОБА_6 являється власником 17/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1;

- ОСОБА_2 являється власником 17/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Між сторонами виник спір щодо можливості проживати та користуватися спірним будинком, що складається з трьох жилих кімнат: ізольованої кімнати (1-3), площею 16,7 кв.м., кімнат (1-4, 1-5), площею 16,7 та 16,1, кухні, коридора, веранди, топкової кімнати, загальною площею 86,9 кв. м., жилою 49, 6 кв. м.

Щодо позовних вимог в частині вселення та зобов'язання відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, то суд прийшов наступного висновку.

У відповідності із ч. 1 ст. 321, ст. 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. (п. 33)

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами наявність загострених конфліктних відносин, в тому числі і на ґрунті неможливості досягнути домовленостей щодо проживання ОСОБА_4 у спірному будинку.

Позивач звертався до правоохоронних органів з метою врегулювання ситуації (а.с. 182), в позасудовому порядку із заявою, в якій просив добровільно усунути перешкоди в користуванні спірним житлом шляхом передачі ключів від вхідної хвіртки та вхідних дверей будинку та звільнити ізольовану кімнату (1-3) площею 16,7 кв.м. в житловому будинку АДРЕСА_1. (а.с. 190)

Однак, всі ці дії на дали результату. Позивач позбавлений можливості проживати та розпоряджатися своєю власністю.

Судом відхиляються твердження відповідачів, що з їхньої сторони жодних перешкод у користуванню ОСОБА_4 своєю частиною будинку не чиниться, оскільки сам факт звернення позивача до суду із вимогою вселити та встановити порядок користування свідчить про те, що між сторонами існує спір, який не можливо вирішити в позасудовому порядку.

Доказів, які б спростовували відсутність спору у вказаних правовідносинах відповідачами суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині вселення ОСОБА_4 до будинку АДРЕСА_1.

Враховуючи ступінь конфліктних відносин сторін, то такий спосіб захисту як зобов'язання ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні будинком АДРЕСА_1, на переконання суду, надасть можливість захистити права ОСОБА_4 як співвласника будинку при виконанні даного судового рішення в частині вселення.

Що стосується вимог в частині встановлення порядку користування, то суд прийшов наступного висновку.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Із матеріалів справи вбачається, що спірний будинок складається з трьох жилих кімнат: ізольованої кімнати (1-3), площею 16,7 кв.м., кімнат (1-4, 1-5), площею 16,7 та 16,1, загальною жилою площею 49, 6 кв. м.

ОСОБА_4 є власником ? частини будинку. Отже, має право на користування ? частиною від загальної жилої площі, що становить 12,4 кв. м. (49, 6 кв.м./ 4)

Однак, кімната із такою жилою площею у будинку відсутня. Ізольована кімната (1-3), площею 16,7 кв.м., не відповідає частці позивача у його праві спільної часткової власності, а тому її виділення в користування порушить права інших співвласників на користування належними їм частинами будинку АДРЕСА_1.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_4 у будинок АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні будинком АДРЕСА_1.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 державне мито в сумі 20,33 грн. та 20 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Корицька