Справа № 161/173/15-ц Провадження № 22-ц/773/510/15 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Категорія: 59 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В. ,

суддів - Русинчука М. М., Мудренко Л. І.,

при секретарі - Кирилюк О.О.,

з участю прокурора - Супрунюк Т.А.,

представника відповідача - Осейчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора міста Луцька в інтересах ОСОБА_2 до Луцького національного технічного університету про зобов'язання проведення перерахунку стипендії та її виплати за апеляційною скаргою відповідача Луцького національного технічного університету на рішення Луцького міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з Луцького національного технічного університету в користь ОСОБА_2 24279,80 грн. (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят дев'ять гривень вісімдесят копійок) заборгованості по виплаті стипендії.

Зобов'язати Луцький національний технічний університет проводити у подальшому виплату стипендії ОСОБА_2 в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб згідно ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Стягнути з Луцького національного технічного університету в дохід держави 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач Луцький національний технічний університет, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ректора Луцького національного технічного університету від 11.08.2012 № 920-05-34 ОСОБА_2 з 01.09.2012 року зараховано на навчання до Луцького національного технічного університету поза конкурсом на умовах відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». З 01.09.2012р. по даний час ОСОБА_2 навчається у вказаному навчальному закладі на третьому курсі на факультеті комп'ютерних наук та інформаційних технологій, за напрямом підготовки «Комп'ютерна інженерія» за державним замовленням. Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на момент вступу сина на навчання до ЛНТУ мав стаж роботи під землею тривалістю 22 роки 3 місяці, що підтверджується довідкою з ДП «Волиньвугілля» від 07.06.2012 р. №11.1-224 та копією трудової книжки (а.с.10-13). З довідки про доходи № 639 від 23.12.2014 р. вбачається, що з вересня 2012 року по січень 2013 року та з липня 2014 року по даний час ОСОБА_2 отримував щомісячну державну стипендію у розмірі, визначеному відповідно до Порядку призначення і виплат стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2004 року № 882, в межах виділених бюджетних асигнувань. З лютого 2013 року по червень 2014 року стипендія ОСОБА_2 не призначалась у зв'язку з низьким балом успішності останнього.

Відповідно до наказів ректора № 1066-05-34 від 06.09.2012 р., №780-05-34 від 18.07.2014 року за період навчання з вересня 2012 по січень 2013 року та з липня 2014 по грудень 2014 року студенту ОСОБА_2 виплачувалась академічна стипендія в розмірі мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно п. 8 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про вищу освіту" формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечуються шляхом надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 2 ст. 62 Закону передбачено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської пpаці» дітям, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, дітям шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів- інвалідів 1-ої та 2-ої групи, гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до Положення про порядок призначення, виплати, розміри стипендіального забезпечення та Фонд соціальної допомоги студентам, аспірантам і докторантам ЛНТУ, затвердженим ректором ЛНТУ 24.06.2010 року із змінами і доповненнями, академічні стипендії призначаються студентам денної форми навчання за результатами навчання у вищому навчальному закладі та виявленою при цьому успішністю. Соціальні стипендії призначаються на підставі нормативно-правових актів на отримання державних пільг і гарантій для окремих категорій громадян.

Однак вказаним Положенням не передбачена виплата соціальної стипендії, визначеної ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Враховуючи наведене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2, як син шахтаря зі стажем роботи під землею більше 15 років, має право на отримання гарантованої законом виплати стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а тому обґрунтовано задовольнив позов в частині стягнення заборгованості по виплаті стипендії за період з 01.09.2012 року по 23.12.2014 року в розмірі 24279,80 грн., виходячи з встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та суми виплаченої стипендії..

Доводи апеляційної скарги про те, що Законами України «Про Державний бюджет» на 2012-2013 роки не передбачені видатки на даний вид стипендії не заслуговують на увагу, оскільки вказаною нормою виплата зазначених стипендій не поставлена в залежність від наявності на це коштів у бюджеті чи кошторисі навчального закладу, де навчається студент.

Крім того, дія ст. 5 вищезазначеного закону Законами України «Про державний бюджет України» на 2012-2014 роки не зупинялась. Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Положення, визначені в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до розглядуваного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом, який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено гарантований розмір стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів.

Також безпідставними є твердження апелянта, що підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях, оскільки Законом такі обмеження не встановлені.

Покликання апелянта на те, що загальна сума заборгованості необґрунтовано порахована прокурором за період, коли студент втратив право на отримання стипендії за результатами семестрового контролю не заслуговують на увагу, оскільки гарантована виплата стипендії передбачена ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" відноситься до соціальної стипендії та не залежить від успішності студента.

Разом з тим не можна погодитись з висновком суду про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача у подальшому проводити виплату стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб згідно ст. 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 214, 215 ЦПК України суд під час ухвалення рішення з'ясовує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яка правова норма підлягає до застосування.

В мотивувальній частині рішення зазначається чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, за захистом яких особи звернулися до суду, а якщо були, то які.

Виходячи зі змісту вищезазначених положень процесуального закону судовому захисту підлягають порушені права особи, а не можливість їх порушення в майбутньому та судове рішення ухвалюється щодо прав особи, які порушені, невизнані або оспорені.

Проте, рішення суду у частині зобов'язання відповідача на майбутнє виплачувати кошти відповідно до встановлених в законі виплат не відповідає змісту чинного законодавства, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Крім того, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення Законом України від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (ст. 26) встановлено, що норми і положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині зобов'язання відповідача проводити в подальшому виплату стипендії у розмірі прожиткового мінімуму у зв'язку порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача Луцького національного технічного університету задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року в даній справі в частині зобов'язання в подальшому виплати стипендії скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові прокурора міста Луцька в інтересах ОСОБА_2 до Луцького національного технічного університету в частині зобов'язання в подальшому виплати стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді :