Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2015 р. Справа153/1942/14

Ямпільський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Дзерина М.М.,

за участю секретаря судового засідання Гулковській Т.Т.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ямпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася із позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без дозволу батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона, деякий час проживала з відповідачем. Від спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_4. Однак, спільне життя не склалось, в зареєстрованому шлюбі вони не перебували. В даний час дитина проживає з нею. Також на її утриманні перебуває ще одна донька ОСОБА_5. Обидві доньки перебувають під її вихованням, наглядом та на її утриманні. Донька ОСОБА_4 відвідує Оленівську СЗОШ 1-І І ступенів, що знаходиться в с.Оленівка Могилів-Подільського району Вінницької області, де проживають її бабуся та дідусь, які виховують та утримують їхню неповнолітню доньку за період її відсутності, так як вона працює в Росії, де має стабільний та достатній для нормального утримання своїх дітей заробіток. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу народження дитини - ОСОБА_4, відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_4 за кордон для відпочинку та оздоровлення. Водночас, її донька, як всі інші діти, хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але, не зважаючи на це, її батько - ОСОБА_3, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція батька неповнолітньої ОСОБА_4, шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Позивач вважає, що ухилення від надання згоди на виїзд дитини за кордон суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд винести рішення, яким задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що їхня донька ОСОБА_4 є фізично здоровою дитиною. В школі відвідує уроки фізичної підготовки. Тому вона не потребує лікування за кордоном. Він допомагає матеріально на утримання доньки. Часто її відвідує в с.Оленівка Могилів-Подільського району. Бере її до себе в с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області. Позивачем не вказано ні в яку країну вона має виїхати з дитиною, чи є у неї там постійне місце проживання, чи працює та отримує дохід, для утримання дитини. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради Вінницької області в суд не з'явився, подав заяву з проханням справу розглянути без його участі, рішення винести згідно закону (а.с.21).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від спільного проживання мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії 1-АМ №279605 (а.с.6)).

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2005 року за ОСОБА_3 визнано батьківство відносно ОСОБА_4, яка народилась 08 березня 2005 року в м.Ямпіль Вінницької області у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Із копії акту обстеження від 05 листопада 2014 року встановлено, що матеріально побутові умови проживання ОСОБА_4 задовільні. Школярка проживає з бабусею та дідусем. Мати ОСОБА_1 проживає в м. Могилів Подільський. Сім»я проживає в особистому будинку. Є три кімнати, кухня, підсобні приміщення. Дитина підтримує порядок на своєму робочому столі, систематично гарно і добросовісно готується до уроків. Дитина виховується в любові та піклування бабусі, дідуся та матері, які беруть активну участь у вихованні дівчинки, підтримують постійні звязки з школою та вчителями (а.с.7).

Із копії рішення Могилів-Подільської міської ради Вінницької області від 06 листопада 2014 року №335 встановлено, що виконком міської ради вирішив затвердити висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і доцільність надання дозволу на виготовлення проїзного документу даної дитини для виїзду за кордон (а.с.8).

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Зазначені у позовній заяві твердження позивача про те, що вона безуспішно неодноразово намагалася вирішити питання отримання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон, у судовому засіданні не підтверджені.

Так, суду не наведено обставин, які б унеможливлювали оформити виїзд дитини за кордон через встановлену законом процедуру, що свідчить про те, що підстави для надання суду дозволу на виїзд дитини за кордон відсутні.

Крім того, доводи позивача стосовно того, що дитині потрібно лікуватись за межами України не можуть вважатися достовірно встановленими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. Позивач не довела дійсного наміру на тимчасовий виїзд дитини за кордон, не надала жодного доказу, який би підтверджував необхідність виїзду дитини за кордон, не вказано мети такого виїзду та конкретний час.

Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 141,157 Сімейного кодексу України батько та мати рівні у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей, незалежно від перебування їх у шлюбі.

Висновком комісії з питань захисту прав дитини від 06 листопада 2014 року не заперечено щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доцільність надання дозволу на виготовлення проїзного документу даної дитини для виїзду за кордон (а.с.8). Однак такий висновок сам по собі не може дати підстави суду для задоволення позову, виходячи із вищенаведених обставин.

Із аналізу вищенаведених норм випливає, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або за рішенням суду при відсутності згоди одного з батьків.

Надання за рішенням суду дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Не підлягає до задоволення і вимога про негайне виконання рішення, оскільки в ст. 367 ЦПК України підстав, зазначених позивачем, не передбачено.

Не підлягає до задоволення і вимога про стягнення судових витрат, по скільки в задоволенні позову відмовлено, тому у суду не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 141, 155, 157 СК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 14, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ М.М.ДЗЕРИН