Справа №463/1084/15-ц
Провадження №2/463/867/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

та представника третьої особи Бойко Я.А.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третьої особи: Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про демонтаж самовільно встановленого гаражу, суд,-

встановив:

позивач звернулася із позовом про зобов'язання відповідачів демонтувати цегляний гараж, самовільно встановлений на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідачі являються співвласниками будинку АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності, за яким рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.10.1953 року №1503 закріплено у користування земельну ділянку площею 225,0 м.кв. Вказала, що на даний час вона має намір приватизувати частину земельної ділянки, що згідно встановленого між сторонами порядку, перебуває у її користуванні. Однак в силу того, що відповідачами самочинно встановлено на земельній ділянці цегляний гараж, на даний час вона не може приватизувати земельну ділянку. А тому, оскільки відповідачі добровільно відмовляються демонтувати гараж, просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали з аналогічних підстав.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що дійсно на даний час відсутні будь-які правовстановлюючі документи на цегляний гараж по АДРЕСА_1, такий встановлено відповідачами самочинно без відповідних дозвільних документів, а оскільки на даний час позивач в силу цього не може приватизувати земельну ділянку, не заперечив проти задоволення позову.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, причин неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом вручення судових повісток через засоби поштового зв'язку за зареєстрованим місцем проживання.

Зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а належно повідомлені про розгляд справи відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, справу слід розглянути у їх відсутності, постановивши заочне рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2014 року (а.с.53), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.02.2014 року (а.с.54), позивач ОСОБА_4 являється власником на праві спільної часткової власності 78/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.03.2014 року (а.с.51), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.02.2014 року (а.с.52), власниками 22/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 являються ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7. та ОСОБА_5

Крім цього, як вбачається із рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 13.10.1953 року №1503 (а.с.24), за будинком АДРЕСА_1 закріплено у користування земельну ділянку площею 225 м.кв.

Згідно з наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 13.09.2011 року №480 (а.с.25), будинок АДРЕСА_1 знято з балансу міської ради та передано на баланс співвласників будинку.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина 1 ст.358 ЦК України визначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У відповідності до положень ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно положень ч.3 ст.42 ЗК України визначено, що порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачами в межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 споруджено цегляний гараж без жодного дозвільного документу органу влади.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 4 названої статті Закону передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За таких обставин, оскільки на даний час у відповідачів відсутні правовстановлюючі документи на цегляний гараж по вул. Метлинського, 15 в м Львові, а позивач стверджує, що внаслідок самочинно спорудженого гаражу порушуються її права, як співвласника будинку та землекористувача, оскільки вона позбавлена можливості скористатися право на приватизацію частини земельної ділянки, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, у зв'язку із чим їх слід задоволити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 демонтувати цегляний гараж, самовільно встановлений на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області в порядку та строки визначені ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.