АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 414/1434/14-ц Головуючий І інстанції - Акулов Є.М.
Провадження№22ц/790/1946/15 Суддя - доповідач - Кіпенко І.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 03 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини без згоди батька за межі України задоволено.

Надано дозвіл для оформлення документів для тимчасового виїзду громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_1, в супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на оздоровлення та відпочинок за межі України до повноліття дитини.

Рішення допущено до негайного виконання.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Зазначає, що він не заперечує проти того, щоб дитина виїжджала на відпочинок за кордон, у випадку звернення до нього колишньої дружини. Посилається на те, що діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення саме на тимчасовий виїзд дитини, а не на постійні виїзди, дитини за кордон без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, з зазначенням держави прямування та часового проміжку перебування у відповідній державі. Також, зазначає, що законодавством не передбачено надання судом згоди на виїзд дитини за кордон до її повноліття та допуск рішення в цій категорії справ до негайного виконання.

В судове засідання сторони повторно не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 2012 рокушлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_1розірвано (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

22 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України, неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази того, що виїзд дітей за кордон пов'язаний саме із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або пов'язаний із довгостроковим перебуванням за межами України з інших причин, також відсутні належні та допустимі докази того, що право батька на піклування, спілкування чи виховання дітей порушується чи обмежується.

Проте, колегія суддів не може погодитися в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду про наявність підстав для надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_1терміном до досягнення дитиною повноліття.

Надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон порушує права батька ОСОБА_1 на участь у вихованні та спілкуванні з сином.

Так, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановленого, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 не було зазначено терміну вивезення сина за кордон без згоди батька.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дітей за кордон без згоди батька суперечить нормам ст. ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей.

Оскільки багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька чинним законодавством не передбачено, колегія суддів вважає, що у суду були відсутні правові підстави для задоволення позову про надання дозволу виїзду дитини за кордон без зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Таким чином, рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 грудня 2014 року про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди батька підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді