Справа № 526/704/15-ц
Провадження № 2/526/401/2015
У Х В А Л А

іменем України

08 квітня 2015 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Горошко А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2 винною у скоєнні злочинів, а саме: шахрайства, погрози вбивством, та нанесенні матеріальної і моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання ОСОБА_2 винною у скоєнні злочинів, а саме: шахрайства, погрози вбивством, та нанесенні матеріальної і моральної шкоди.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на майно ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У частинах 2, 3 ст. 151 ЦПК України зазначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, клопотання оформлено неналежним чином з порушенням вимог ст. 151 ЦПК України, а також позивач не надав суду доказів на підтвердження вимог, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. ОСОБА_1 того позивачем не надано документів, що підтверджують належність та наявність у власності відповідача майна, на яке суд може накласти арешт.

З урахуванням всього вище викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову і накладення арешту на майно ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2 винною у скоєнні злочинів, а саме: шахрайства, погрози вбивством, та нанесенні матеріальної і моральної шкоди, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через районний суд.

Суддя: підпис

Копія: вірно

Суддя Гадяцького районного суду

Полтавської області ОСОБА_3