АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.

секретаря: Лук'янишина М.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - Дєдової Л.П., Мамонтової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 в жовтні 2013 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі «Ощадбанк») про визнання кредитного договору недійсним.

Посилався на те, що 27 грудня 2013 року на його адресу надійшло повідомлення про дострокове повернення кредиту в сумі 9 596,12 грн. за договором № 180004895.980 від 12 травня 2008 року, який він не підписував, а тому і не планував повертати кредит, який не був ним отриманий.

Договір № 180004895.980 від 12 травня 2008 року є правочином, який згідно чинного законодавства повинен бути вчинений у письмовій формі. Даний договір не містить його підпису та підпису начальника облуправління АТ «Ощадбанк» Теслюк Г.В..

Також вказував на те, що в договорі використано факсимільне відтворення підпису ____________________________________________________________________________№22-ц/794/354/15 Головуючий у 1 інстанції: Чебан В.М.

Категорія: 27 Доповідач: Литвинюк І.М.

за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису, без відповідного погодження з ним (позивачем), тобто не додержано письмову форму правочину, що робить його неукладеним. Тому просив визнати даний кредитний договір недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та винести рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також істотно порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Посилається на те, що кредитний договір, укладений між ним та ПАТ «Державний ощадбанк України», слід визнати недійсним, так як під час укладання кредитного договору використано факсимільне відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання електронного підпису без відповідного погодження із апелянтом, тобто не додержано письмову форму правочину.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов»язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2007 року між ВАТ «Ощадбанк» в особі заступника начальника з роздрібного бізнесу філії - Чернівецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» Дарійчук Г.В., з однієї сторони, та ОСОБА_1, з другої сторони, укладено договір №180005471.980 про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с. 181-185).

Сторони визнали, що підписи в договорі виконані кожною із сторін правочину особисто, тому ця обставина не підлягає доказуванню.

Згідно з п. 1.1 договору № 180005471.980 банк відкриває клієнту картковий рахунок (далі - Картрахунок) НОМЕР_1 в гривнях.

Відповідно до п. 7.1 договору № 180005471.980 банк відкриває клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 6 тис. грн..

Пунктом 12.2 договору № 180005471.980 визначено, що договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до закриття Картрахунка і завершення всіх розрахунків за Картрахунком відповідно до п. 11.1 цього договору.

Позивач також визнав, що особисто підписував заяву-анкету на відкриття зазначеного вище рахунка та видачу платіжної карти, в якій зазначено номер балансового рахунка - НОМЕР_2 та НОМЕР_1 із зазначенням дати відкриття - 13 серпня 2007 року, виправленої на 16 серпня 2007 року (а.с. 179).

ОСОБА_1 також визнав, що особисто ознайомлювався і власноручно підписував повідомлення про умови кредитування від 16 серпня 2007 року (а.с. 180).

З оспорюваного договору від 12 травня 2008 року № 180004895.980 про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою вбачається, що 12 травня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» в особі начальника філії - Чернівецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» Теслюк Г.В., яка діє на підставі довіреності від 23 березня 2008 року, з однієї сторони, та ОСОБА_1, з другої сторони, укладено цей договір.

Згідно з п. 1.1 договору № 180004895.980 банк відкриває клієнту картковий рахунок НОМЕР_3 в гривнях.

Відповідно до п. 7.1 договору № 180005471.980 банк відкриває клієнту кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 10 500 грн.. Умови щодо припинення дії раніше укладеного договору № 180005471.980 або внесення до нього відповідних змін відсутні.

Частинами 2 та 3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи від 18 березня 2014 року № 551 -К зображення підписів у графах «Клієнт» (від імені ОСОБА_1.) та «Банк» (від імені начальника філії Чернівецького обласного управління AT «Ощадбанк» Теслюк Г.В.) договору від 12 травня 2008 року про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунка для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою нанесені флексографським способом високого друку з використанням еластичного кліше (факсиміле).

Підстави недійсності правочину визначені у ст. 215 ЦК, ними є недодержання сторонами в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частина четверта ст. 203 ЦК, яка стосується форми договорів, у цьому переліку відсутня. Це пов'язано з тим, що у ч. 1 ст. 218 ЦК передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Предметом оспорюваного договору від 12 травня 2008 року, як і предметом договору від 16 серпня 2007 року, є відкриття карткового рахунку для обліку коштів до запитання і здійснення операцій за ним на умовах договору із використанням платіжної картки (п. п. 1.1, 1.2 обох договорів).

Відносини банківського рахунку, предметом яких є дії банку, спрямовані на виконання зобов'язання щодо належного надання фінансової послуги з відкриття та ведення рахунка, регулюються главою 72 ЦК України, а параграфами 1 і 2 глави 71 (позика і кредит) визначаються лише права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка (ч. 2 ст. 1069 ЦК України).

Договір банківського рахунку є консенсуальним та двостороннім. Недійсність такого договору в разі наявності порушень щодо письмової форми законом не встановлена.

Про наявність банківського рахунка та користування ним ще до укладання оспорюваного договору ОСОБА_1 зазначав в позовній заяві (із вказівкою про відкриття рахунка для отримання заробітної плати).

Крім цього, з матеріалів справи видно, що 08 травня 2008 року ОСОБА_1 банку було надано заяву про встановлення ліміту кредиту за картковим рахунком та заяву про зарахування заробітної плати та інших виплат на картковий рахунок № НОМЕР_3 згідно із договором від 12 травня 2008 року (а.с. 23).

Згідно протоколу № 32 від 08 травня 2008 року відбулося засідання кредитного комітету філії - Чернівецького обласного управління ВАТ «Ощадбанк», на якому було надано згоду на встановлення ОСОБА_1 суми ліміту кредитної лінії в розмірі 5-х окладів, що складає 10 500 грн.. При цьому ОСОБА_1 був членом кредитного комітету, був присутній на засіданні, про що свідчить його особистий підпис на протоколі засідання кредитного комітету (а.с. 21-22).

Також волевиявлення ОСОБА_1 на отримання кредитних коштів по картковому рахунку в сумі 10 500 грн. підтверджується заявою-анкетою ОСОБА_1 про відкриття рахунку та видачу платіжної картки (а.с. 24), заявою позивача від 03 травня 2012 року про продовження терміну дії зарплатної картки відповідно до договору обслуговування БПК (а.с. 25), його заява на пере випуск БПК за картковим рахунком № НОМЕР_3 (а.с. 26), підписана ОСОБА_1 таблиця з визначенням сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 12 травня 2008 року (а.с. 67).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 травня 2013 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №180004895.980 від 12 травня 2008 року про відкриття працівнику ВАТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, укладений від імені ВАТ «Ощадбанк» в особі начальника філії - Чернівецьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» Теслюк Г.В., з однієї сторони, і ОСОБА_1, з другої сторони, відповідно до якого ОСОБА_1 було відкрито кредитний ліміт на суму 10 500 грн.

Також вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 використовував встановлений йому кредитний ліміт шляхом зняття готівки в банкоматах та безготівкових відрахувань, що підтверджується звітами про стан рахунку за розрахункові періоди з 26 березня 2008 року по 25 березня 2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 травня 2013 року відхилено та набрало законної сили.

Отже, стягнення заборгованості за рішенням суду спростовує твердження апелянта про недійсність правочину, оскільки він користувався коштами, що були перераховані банком на його картковий рахунок.

Також вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про недотримання вимог укладення кредитного договору.

Крім того, апелянт посилається на те, що спірний договір не містить його підпису, оскільки в ньому використане факсимільне відтворення підпису.

Вищенаведеними доказами підтверджено, що ОСОБА_1 та Банком належним чином виконувався кредитний Договір від 12 травня 2008 року, а саме, Банк надавав позивачу кредит, а ОСОБА_1 було підтверджено надання йому кредиту шляхом виконання умов договору щодо отримання можливості користуватися збільшеною сумою грошових коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами та погашення заборгованості за кредитом (т. 1 а.с. 29-48). Відсутність власноручного підпису ОСОБА_1 при наявності факсимільного підпису, який був проставлений самим ОСОБА_1 виготовленим для власного використання факсиміле зі своїм підписом, у разі вчинення дій по виконанню договору, не може бути підставою для визнання цього договору недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке б призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригінаом згідно: