Справа № 127/2-4166/09 Провадження № 22-ц/772/1324/2015Головуючий в суді першої інстанції Борисюк І. Е.
Категорія Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Рибчинського В.П., Кучевського П.В., з участю секретаря Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2015 року за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дячука Віталія Володимировича, за участі заінтересованої особи ОСОБА_4, -

встановила:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з цією скаргою, відповідно до якої вимагав визнати неправомірними дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (далі відділ ДВС ВМУЮ) Дячука В.В., скасувати постанову від 27 жовтня 2014 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-4166, виданим 02 квітня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2009 року, яким, з урахуванням ухвали про його роз'яснення від 05 березня 2010 року, зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_2 44000 грн.

Вказував, що не дивлячись на роз'яснення ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2014 року способу виконання цього рішення шляхом стягнення з ОСОБА_4 44000 грн. на користь ОСОБА_2, державний виконавець продовжив виконання в порядку, встановленому для виконання рішень зобов'язального характеру, і закінчив його на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», як таке, що не можливо виконати без особистої участі боржника.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2015 року скаргу задоволено. Визнано дії державного виконавця Замостянського відділу ДВС ВМУЮ Дячука В.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 39520261 від 27 жовтня 2014 року неправомірними. Постанову ВП № 39520261 від 27 жовтня 2014 року про закінчення виконавчого провадження скасовано та зобов'язано Замостянський відділ ДВС ВМУЮ усунути порушення прав стягувача шляхом вчинення дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі старший державний виконавець Замостянського відділу ДВС ВМУЮ Дячук В.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність порушення оскаржуваними діями та рішеннями державного виконавця прав і свобод ОСОБА_2

Так, судом встановлено, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Фольксваген Пасат», укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, відновлено первинний стан речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами.

05 березня 2010 року ухвалою цього ж суду рішення роз'яснено в частині відновлення первинного стану речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами, зокрема, ОСОБА_4 зобов'язано повернути ОСОБА_2 44 000 грн., а ОСОБА_2 - повернути йому автомобіль.

02 квітня 2013 року на виконання цього рішення суду видано виконавчий лист, за яким 30 серпня 2013 року постановою державного виконавця Дячука В.В. відкрито виконавче провадження.

08 листопада 2013 року постановою державного виконавця виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ч.1 ст. 49 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

24 січня 2014 року на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2013 року, яка згідно з ухвалою Апеляційного суду Вінницької області набрала законної сили 23 січня 2014 року, виконавче провадження відновлено.

23 квітня 2014 року за поданням начальника Замостянського відділу ДВС ВМУЮ Вінницький міський суд Вінницької області повторно роз'яснив рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2009 року, а саме зазначив, що це рішення має бути виконане відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 44000 грн. та повернення ОСОБА_2 ОСОБА_4 автомобіля марки «Фольцваген Пасат», державний номерний знак НОМЕР_1.

20 серпня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу за касаційною скаргою Замостянського відділу ДВС ВМУЮ на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 січня 2014 року, якою скасував вказані ухвали та направив справу на новий судовий розгляд.

27 жовтня 2014 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-4166/09 на підставі п. 11 ч.1 ст.49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», яку державний виконавець мотивував ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20 серпня 2014 року та поданням про притягнення боржника ОСОБА_4 до відповідальності за невиконання рішення суду.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться у п. 1 та 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року. При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися, зокрема положеннями конституції України, п. 1 ст. 6, ст. 13 вказаної Конвенції, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За змістом ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його права чи свободи.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні, інші заходи, передбачені рішенням.

Отже, після роз'яснення ухвалою Вінницького міського суду від 23 квітня 2014 року за поданням самого виконавця рішення Замостянського районного суду від 01 грудня 2009 року державний виконавець зобов'язаний був вжити заходів саме щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вказаної суми коштів. Тобто виконавче провадження повинно було здійснюватись відповідно до порядку, встановленого Главою 4 (Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника) Закону України «Про виконавче провадження», а не Главою 7 (Виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) цього Закону, а отже не мав підстав для закінчення провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», за якою, у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неправомірність дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, та необхідність скасувати постанову про це.

Колегія суддів відхиляє посилання державного виконавця на те, що ухвалу суду від 23 квітня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області не було направлено до відділу ДВС, тому що ст. 222 ЦПК України не передбачає направлення копії судового рішення особі, яка брала участь у справі. До того ж колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що як ініціатор вищевказаного роз'яснення Замостянський ВДВС мав би цікавитись вирішенням вказаного подання.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, норми процесуального права судом застосовані правильно, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ П.В. Кучевський

/підпис/ В.П. Рибчинський

Згідно з оригіналом: О.С. Панасюк