Справа № 303/219/15-ц
ряд. стат. звіту - 26
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Пак М.М.

при секретарі Тромпак В.В.

з участю : відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача

ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. про визнання договору недійсним ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - представник ПАТ "Універсал Банк" Гук Є.М. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги мотивує тим, що 04 лютого 2008 року між ОСОБА_7 та Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг BL1810, згідно якого Кредитор зобов'язався надати Позичальнику кредит в рамках ліміту у 260 000, 00 доларів США, які були надані на підставі додаткової угоди №BL1810/BL1810-К до генерального договору від 04 лютого 2008 року та додаткової угоди BL1810/BL2105-К до генерального договору від 15 лютого 2008 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань між ВАТ "Універсал Банк" як Іпотекодержателем та ОСОБА_7, як іпотекодавцем, був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В., за реєстровим номером 664, предметом якого є нерухоме майно: об'єкт незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 683,40 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1; земельна ділянка, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва житлового будинку, площею 0,18 га., з цільовим використанням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Однак, позичальник перед кредитором свої зобов'язання не виконав, тому ПАТ "Універсал Банк" 26 квітня 2010 року звернувся з позовом до Мукачівського міськрайонного суду про стягнення боргу, вимоги якого було задоволено в повному обсязі рішенням суду від 19 жовтня 2010 року. Для виконання вищевказаного рішення суду, ПАТ "Універсал Банк" звернувся до РВ ДВС Мукачівського РУЮ з виконавчим листом від 02 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_7 боргу в розмірі 1954111 грн. 08 коп.. В ході виконання виконавчого листа стало відомо, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07 квітня 2010 року за ОСОБА_9 визнано право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою; зобов'язано КП "Мукачівське МБТІ та ЕО" зареєструвати на ім'я ОСОБА_9 право власності на незавершений будівництвом будинок; зобов'язано органи нотаріату та органи Державної виконавчої служби, вилучити з-під арешту та заборони (вилучити реєстрацію про накладення заборони та реєстрацію іпотеки на об'єкти нерухомості) нерухоме майно, а саме : земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 та незавершений будівництвом житловий будинок, які розташовані за адресою : АДРЕСА_1; а також розірвано Договір іпотеки від 04 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_7. Але вищезазначене рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 квітня 2010 року, скасовано 18 листопада 2011 року апеляційним судом Закарпатської області, однак до моменту скасування даного рішення суду від 07 квітня 2010 року, ОСОБА_9 відчужила нерухоме майно ОСОБА_10 згідно договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського округу Машіка О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 738, а ОСОБА_10, у свою чергу, 25 листопада 2010 року відчужив вищезгадане нерухоме майно ОСОБА_11, згідно договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського РНО Вімерт В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1493. В подальшому 23 лютого 2011 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області постановив рішення, згідно якого право власності на об'єкт незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 683,40 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва житлового будинку, площею 0,18 га., з цільовим використанням для будівництва та обслуговування житлового будинку визнано за ОСОБА_1. У свою чергу 27 березня 2014 року ПАТ "Універсал Банк" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - об'єкта незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 683,40 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва та належать ОСОБА_1 в рахунок погашення суми заборгованості ОСОБА_7 в розмірі 1954 111 грн. 08 коп., і в ході даного цивільного провадження Банку стало відомо, що 02 квітня 2014 року між ОСОБА_2, як позикодавцем та ОСОБА_1, як позичальником, уклали Договір позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського МНО Машіка О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 352, згідно якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 позику в розмірі 1200000 грн. і в якості забезпечення виконання зобов'язань по даному договору позики, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір Іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, що перебуває в іпотеці ПАТ "Універсал Банк" і такі дії відповідачів призводять до неможливості реалізації задоволення інтересів та законних вимог Банку. ПАТ "Універсал Банк", вважає, що договір позики грошей, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського МНО Машіка О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 352, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, має ознаки фіктивного правочину. Тому звертається до суду та просить визнати недійсними договір позики грошей та договір іпотеки посвідчені приватним нотаріусом Мукачівського МНО Машіка О.М., які були укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Позивач - представник ПАТ "Універсал Банк" Матьковський Р.Е. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" не визнав та подав суду заперечення, які мотивує тим, що ОСОБА_9 відчужила 27 травня 2010 року майно, розташоване за адресою : АДРЕСА_1 ОСОБА_10 згідно договору купівлі - продажу посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського округу Машіка О.М., зареєстрованого в реєстрі № 738. 25 листопада 2010 року, ОСОБА_10 відчужив вищезазначене нерухоме майно ОСОБА_11, про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського РНО Вімерт В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1493, а у свою чергу, 23 лютого 2011 року Мукачівським міськрайонним судом винесено рішення, яким визнано за ним право власності на дане нерухоме майно. 12 грудня 2012 року ним, було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, площею призначену для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, розташовану за вищевказаною адресою і ніяких заборон або обмежень чи арештів в єдиному реєстрі прав не значилося і впевнений, що 27 травня 2010 року та 25 листопада 2010 року при оформленні договорів купівлі - продажу нотаріуси перевіряли наявність заборон та обмежень, яке банк має намір безпідставно собі "присвоїти". Також звертає увагу на те, що з квітня 2010 року і по теперішній час Банк не звертався до суду про стягнення з ОСОБА_7 суми боргу, оскільки він не сплачує кредит. Так, у нього, ОСОБА_1, виникло право власності на зазначений об'єкт на підставі рішення суду від 23 лютого 2011 року по борговим зобов'язанням ОСОБА_11, який позичив у нього гроші на придбання об'єкта. Тому вважає, що він є добросовісним набувачем і має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Що стосується договору позики укладеного з ОСОБА_2, то пояснив, що під час добудови вищевказаного об'єкта йому не вистачило коштів і він звернувся до останньої з проханням позичити йому гроші, а Банку не зрозуміло, що люди, фізичні особи, можуть позичити один одному гроші на людських умовах, а не на здирницьких, у тому числі ПАТ "Універсал Банк".

Відповідач - ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що доводи позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам Закону. Також пояснила, що 02 квітня 2014 року нею було укладено Договір позики грошей з ОСОБА_1, згідно якого вона передала, а ОСОБА_1 отримав 1200000 гривень, а для забезпечення даного зобов'язання між ними був також укладений Договір іпотеки на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва готельного комплексу, загальною площею 683,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Так, при укладенні даного Договору іпотеки, об'єкт нерухомості був перевірений нотаріусом на відсутність будь-яких обтяжень. Щодо доводів позивача, про те, що Договір позики грошей має ознаки фіктивного правочину, оскільки жодних

-3-

доказів передачі грошових коштів від позикодавця до позивальника суду не надано, ОСОБА_2 підтвердила, що вона особисто передала кошти ОСОБА_1 в день укладення договору позики до Договору іпотеки. А що стосується, того, що укладений Договір є безпроцентним, то законодавцем не визначено обов'язковий порядок щомісячного повернення позики та процентів, якщо існує інша домовленість між сторонами. Така домовленість між позикодавцем та позичальником існує, але вона не фіксувалась письмово, оскільки чинне законодавство не вимагає обов'язкового його письмового засвідчення. Тому на підставі вищенаведеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідачів - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" не визнав і просив в їх задоволенні відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що у квітні 2014 року вона була вдома у своєї приятельки ОСОБА_2, яку знає багато років. І в цей час до неї також прийшов ОСОБА_1, який попросив у неї позичити гроші в сумі 100 000 доларів США, оскільки будує будинок для пристарілих, але не вистачає коштів і підтвердила суду той факт, що дійсно ОСОБА_2 у себе вдома передала ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 000 доларів США.

Заслухавши думки відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL1810 від 04 лютого 2008 року, Відкрите акціонерне товариство "Універсал Банк" та ОСОБА_7 (Позичальник), Банк зобов'язується надавати Позичальнику кредитні послуги у валюті, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 260 000 (двісті шістдесят тисяч) доларів США, з встановленим терміном повернення не пізніше 01 лютого 2033 року (а.с.20-25).

Одночасно 04 лютого 2008 року до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL1810 між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_7 укладено Додаткову угоду № BL1810/BL1810-К, згідно якої Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 200 000 доларів США, де за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією індивідуальною угодою встановлено процентну ставу в розмірі 11,50% (а.с.26-27).

15 лютого 2008 року до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL1810 між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_7 укладено Додаткову угоду № BL1810/BL1810-К, згідно якої Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 60 000 доларів США, де за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією індивідуальною угодою встановлено процентну ставу в розмірі 11,50% (а.с.28-29).

07 квітня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання права власності, Мукачівським міськрайонним судом винесено рішення яким, позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено : визнано за ОСОБА_9, право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1, та незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1; зобов'язано КП "Мукачівське МБТІ та ЕО" зареєструвати на ім'я ОСОБА_9, право власності на незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою; зобов'язано органи нотаріату та органи Державної виконавчої служби, вилучити з-під арешту та заборон (вилучити реєстрацію про накладення заборони та реєстрацію іпотеки на об'єкти нерухомості) нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1, та незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою, а також розірвано Договір іпотеки від 04 лютого 2008 року укладеним між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_7 (а.с.34-36), яке рішенням колегії суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2011 року скасовано, а в позові ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про визнання права власності на земельну ділянку, зобов'язання реєстрації права власності на незавершений будівництвом житловий будинок та зобов'язання вилучення реєстрації про накладення заборони та реєстрації про іпотеку щодо нерухомого майна - відмовлено (а.с.39-42).

27 травня 2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладений Договір купівлі - продажу, згідно якого ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_10 купив об'єкт незавершеного будівництвом готельного комплексу готовністю 51 %, загальна вартість якого становила - 481 119 грн., також в даному Договорі сторони погодили, що земельна ділянка, на якій розташований

-4-

об'єкт незавершеного будівництва готельного комплексу, готовністю 51%, є власністю Продавця, з кадастровим номером НОМЕР_1, яку Продавець зобов'язався продати Покупцю та оформити договір купівлі - продажу протягом одного місяця з дня підписання цього Договору (а.с. 43-44).

Відповідно до Договору купівлі - продажу об'єкта незавершеного будівництва від 25 листопада 2010 року, ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_11 купив, об'єкт незавершеного будівництва готельного комплексу, готовністю 51,0%, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (45-46).

23 лютого 2011 року Мукачівським міськрайонним судом по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_11, треті особи : ТзОВ "Мукачівське РБТІ та ЕО", міськрайонне управління земельних ресурсів в м.Мукачево та Мукачівському районі про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку, яким : визнано за ОСОБА_1 право власності на об'єкт незавершеного будівництва готельного комплексу, готовністю 61 % розташованого в АДРЕСА_1, зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_11 в ТзОВ "Мукачівське РБТІ та ЕО" 21 січня 2011 року, реєстраційний № 19871942 та на земельну ділянку площею 0,1800 га., призначену для здійснення комерційної діяльності, розташовану в АДРЕСА_1, за реєстрованої на праві власності за ОСОБА_11 відповідно до Державного Акту на право власності на земельну ділянку від 10 грудня 2010 року в рахунок погашення заборгованості по позиції від 10 листопада 2010 року в сумі 800 000 грн. Дане рішення не скасоване та набрало законної сили (а.с.47-49).

Правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 4 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тобто необхідною умовою є єдність волі і волевиявлення.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України). Так, договору як юридичному факту властиві такі ознаки : 1) в договорі виявляється воля не однієї особи (сторони), а двох чи декількох, причому волевиявлення учасників за своїм змістом мають збігатися і відповідати одне одному; 2) договір - це така спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно - правових наслідків : на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 5 статті 626 Цивільного кодексу України - договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Тобто, в даній частині не зазначено критерій для розмежування оплатних і безоплатних договорів, а лише закріплюється презумпція відплатності договору, коли інше не випливає із договору, закону або по суті договору. Так, презумція відплатності договору, коли інше не випливає із закону чи самого договору, обумовлена тим, що майнові відносини між суб'єктами цивільного права будуються, як правило, на еквівалентно-оплатних засадах, властивих ринковій економіці. Безвідплатними є договори дарування, позички тощо.

-5-

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, приписами статті 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В письмовій формі договір укладається в двох випадках: якщо сума договору не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; якщо позикодавцем є юридична особа.

Згідно частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до Закону України "Про іпотеку" абз. 3, 5, 7, 8, 9, 10 ст. 1: іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, а забз. 1, 2, 3 ст. 33 цього Закону вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

З Висновків Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення вбачається, за загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном (ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319 ЦК). У зв'язку з цим власник майна має право самостійно вирішити питання про передачу цього майна в іпотеку, отримання згоди від будь-якої особи на розпорядження своєю власністю в такий спосіб законом не вимагається. Зазначений висновок ґрунтується як на нормах статей 316, 319, ч. 2 ст. 583 ЦК, так і абз. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-ІV "Про іпотеку", відповідно до якого предметом іпотеки може бути нерухоме майно, зареєстроване в установленому порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як окремий об'єкт нерухомості відповідно до ч. 3 ст. 5 зазначеного Закону (постанова Верховного Суду України від 23 травня 2012 р. у справі № 6-37цс12)

В статті 5 Закону України "Про нотаріат" (з змінами та доповненнями) визначено, що нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики ...., а також сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду, у свою чергу згідно частини 1 статті 1 Закону нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Згідно статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. В судовому засіданні встановлено, що договір позики не є удаваними, оскільки не приховує правовідносини фінансового кредиту та уособлюють собою фінансову

-6-

послугу. В силу п.6 ст.4, п.5 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", який підлягає застосуванню до правовідносин позики, надання позики зі сплатою процентів особами, які не є фінансовими установами або суб'єктом підприємницької діяльності не допускається. Надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів особами, які не є фінансовими установами або суб'єктом підприємницької діяльності не допускається. Відповідно до п.6 ст.4 вищенаведеного закону, надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою. Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"). При цьому, фінансовий кредит визначається, як кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент (п.3 ч.1 ст.1 Закону). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

З частин 1 та 3 статті 212 Цивільно - процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 квітня 2014 року між ОСОБА_2 (яка не є суб'єктом підприємницької діяльності) та ОСОБА_1 (який також не є суб'єктом підприємницької діяльності) був укладений Договір позики грошей згідно якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 200 000 (один мільйон двісті) гривень 00 копійок, що еквівалентно 100 000 доларам США, які зобов'язався повернути до 02 квітня 2034 року. В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтвердили, що передача грошей відбулася 02 квітня 2014 року вдома у ОСОБА_2, із цього часу договір позики є укладеним і таким чином сторони вільно виявили свою волю на такий вступ у договірні відносини та свободу вибору сторонами форми договору позики грошей, а також вирішили не визначати спосіб забезпечення договірних зобов'язань шляхом укладення процентний договір, але у свою чергу забезпечили даний договір позики шляхом державної реєстрації обтяжень, а саме: нерухоме майно - об'єкт незавершеного будівництва, готовністю 51,0% разом з земельною ділянкою 0,1800 га., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що також вказали у пункті 5 Договору. Тобто, якщо позичальником ОСОБА_1 не будуть повернуті до грошові кошти до 2034 року, ОСОБА_2 перейде право власності на вищевказане нерухоме майно.

Судом не знайдено підтвердження фіктивності правочину укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оскільки відповідачі підтвердили факт передачі грошей. Також доводи позивача, що дія позикодавця щодо передачі грошових коштів позичальнику, отримання відсотків за користування позикою, а позичальника - отримання таких коштів, не доведені і нічим не підтверджено, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як сторони, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, договору позики грошей, вільно уклали такий без будь-якого примусу та визначили умови такого - приємливі для них обох.

З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ "Універсал Банк" про визнання договору недійсним - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 6, 203, 204, 626, 627, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Закону України "Про іпотеку", суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.М.Пак