АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

14 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

при секретарі: Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточненим в подальшому, про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13 липня 2011 року між нею та відповідачем укладено Договором про участь у вихованні та утриманні спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначила, що в серпні 2011 року відповідачем сплачено аліменти в розмірі 30 000 грн., та за інші періоди до квітня 2013 року ним сплачувалися аліменти в розмірі 40 000 грн. щомісячно. Починаючи з червня 2014 року відповідач почав сплачувати аліменти у меншому розмірі, а саме у червні 2014 року - 23 000 грн., а з липня по жовтень 2014 року по 17 397 грн. щомісячно. Зменшення розміру аліментів відбулося у зв'язку із зменшенням відповідачу розміру заробітної плати на підставі наказу № 173-ок від 07.06.2013 року. Посилаючись на те, що зменшення заробітної плати відповідачу, який працює генеральним директором акціонерного товариства, на підставі наказу є протиправним, вважала, що розмір аліментів повинен визначатися з заробітної плати, що була встановлені відповідачу до 01.07.2013 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач через свого представника звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій зазначила, що у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Судом не було враховано, що оплата праці відповідача як члена виконавчого органу товариства має визначатися контрактом, умови якого затверджуються наглядовою радою акціонерного товариства, а тому зменшення заробітної плати може відбуватися лише шляхом внесення змін до контракту. Вказувала на те, що судом неправомірно було розраховано розмір аліментів відповідно до суми заробітної плати, яку фактично отримує позивач (за вирахуванням податків).

Просила рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 заборгованість зі сплати аліментів за Договором за листопад, грудень 2014 та січень 2015 в сумі 121 501, 08 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 26.07.2011 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. 30.07.2013 ОСОБА_1 у зв'язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 189 СК України встановлено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

19 червня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до п. 2 якого, ОСОБА_3 зобов'язується в добровільному порядку щомісячно, до 15 числа поточного місяця сплачувати матері грошові кошти (аліменти) у розмірі 27/100 від його заробітку. Сторони домовились, що у якості суми заробітку для розрахунку аліментів сторони приймають суму заробітної плати, яку батько отримує за основним місцем роботи, за відрахуванням сум податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до п. 13 договору кожна сторона зобов'язується виконувати свої обов'язки, покладені на неї цим договором та сприяти другій стороні у виконанні її обов'язків. Сторона, що порушила зобов'язання за цим договором, повинна усунути ці порушення.

Пунктом 6 Договору передбачено, що у разі зміни матеріального становища або фінансової можливості батька у зв'язку з втратою ним роботи, втратою або зменшенням заробітної плати, погіршенням здоров'я, втратою працездатності, а також у випадку збільшення витрат батька у зв'язку з утриманням інших осіб або у зв'язку з іншими обставинами, настання яких негативно вплинуло на фінансовий чи/або фізичний стан батька умови цього договору і частині розміру та порядку здійснення виплат підлягають перегляду шляхом зменшення сум аліментів пропорційно зменшенню доходів або зростанню витрат батька.

Відповідно до довідки ПрАТ «ФК «Шахтар» (Донецьк) заробітна плата ОСОБА_3 у заявлений позивачем період за вирахуванням податків становить 64 433,42 грн. в місяць.

Зазначені обставини встановлені також рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року, яке набрало законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, яке набрало чинності, а тому, не доказуються при розгляді даної справи, тобто, вказане рішення має преюдиційне значення.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо незаконності рішення, оскільки вирішення спору проведено судом з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та відповідних норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції дана невірна оцінка наданим сторонами доказам, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки у мотивувальній частині оскаржуваного рішення судом повно та послідовно дана оцінка всім наданим сторонами доказам, наведені мотиви, з яких суд взяв до уваги або відхилив той чи інший доказ.

Доводи апеляційної скарги, що розрахований розмір аліментів суперечить умовам договору та що сплачені суми повинні бути зараховані, як заборгованість за попередні періоди, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме платіжними дорученнями.

Судом першої інстанції було вірно визначено, що розмір аліментів за спірний період становить 17 396,00 грн., оскільки розраховується згідно договору з фактично отриманої відповідачем заробітної плати.

Згідно платіжних доручень № від 03.12.2014 року, № та № від 03.02.2015 року відповідачем були сплачені аліменти за листопад 2014 року - січень 2015 року у розмірі 17 397 грн. за кожним, з визначеними у них призначенням платежу саме за вказані періоди, що відповідає встановленому судом розміру зобов'язань за договором.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного зменшення заробітної плати відповідача, оскільки між відповідачем та ПрАТ «ФК «Шахтар» не було укладено контракту, також не заслуговують на увагу колегії суддів оскільки не стосуються правовідносин щодо сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з рішенням Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо грубого порушення судом норм процесуального права стосовно строку розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрито 17.12.2014 року та призначено судове засідання на 22.01.2014 року. В судове засідання відповідач не з'явився, згідно прийнятого ДП «Укрпошта» рішення від 27.11.2014 року було припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей. Нормами процесуального права передбачено, що розгляд справи можливий за наявності відомостей про належне повідомлення сторони у справі. Крім того, відкладення розгляду справи було зумовлено також тим, що в судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про збільшення розміру позовних вимог. У зв'язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача у справі та у зв'язку з необхідністю направлення відповідачу письмового клопотання про збільшення розміру позовних вимог, розгляд справи відкладено на 19.02.2015, в якому і було ухвалено рішення. Відкладення розгляду справи зумовлено об'єктивними причинами та відповідає вимогам передбаченим ст. 169 ЦПК України, тому не може вважатися грубим порушенням процесуальних норм. Розгляд справи, поза межами строку передбаченого ст. 157 ЦК України, не призвело до неправильного вирішення справи, тому не може бути, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/21769/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5229/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Каліушко Ф.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.