Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

27 липня 2010 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М., суддів : Широкової Л.В.,

Матюшенка І.В.,

при секретарі судового засідання Григоровичу А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2009 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - Пенсійного фонду) про визнання дій неправомірними та стягнення недовиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Законом),

встановила:

У серпні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на неправильне нарахування та виплату відповідачем йому підвищення до пенсії.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2009 року визнано дії Пенсійного фонду неправомірними. Стягнуто з Пенсійного фонду на користь ОСОБА_2 13594 грн. доплати за проживання у зоні гарантованого відселення відповідно до вимог ст.39 Закону за період з 01.06.2008 року по 31.12.2009 року в розмірі 7516 грн. 50 коп.

У апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову в частині задоволених вимог скасувати.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами", який набрав чинності з 10 березня 2010 року, апеляційним судом здійснюється розгляд вказаної категорії справ у порядку цивільного судочинства.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.ЗОЗ ЦПК України, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, не працює, перебуває на обліку у відповідача та проживає в м.Коростень, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата до пенсії у зоні гарантованого (добровільного) відселення в розмірі - двох мінімальних заробітних плат.

Всупереч вимогам Закону позивачу за спірний період нараховувалась та виплачувалась щомісячно доплата до пенсії не відповідно до вищезазначеного Закону, а відповідно до Постанови КМ України №836 від 26.07.1996 року (а.с.Ю).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач повинен здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії позивачу, виходячи із розміру, встановленого Законом, а не Постановою КМ України №836 від 26.07.1996 року, яка істотно звужує обсяг встановлених Законом прав.

Спосіб, у який судом відновлено порушені права позивача, узгоджується з положенням п.4 ст. 162 КАС України (в порядку якого було розглянуто справу).

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату пенсій (підвищень до пенсій), оскільки це є бюджетні кошти, яких не вистачає на фінансування видатків, передбачених ст.39 Закону, є безпідставними, оскільки саме на територіальні управління Пенсійного фонду України, згідно Положення "Про Пенсійний фонд України", покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. З огляду на викладене не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо необхідності притягнення до участі у справі в якості відповідача Держави в особі органів Державного казначейства України.

Доводів щодо правильності обрахування суми заборгованих коштів та періоду нарахування апеляційна скарга не містить, тому в цій частині законність та обґрунтованість постанови не перевіряється.

Разом з тим, колегія суддів виправляє помилку суду першої інстанції і виключає з мотивувальної частини постанови посилання на положення ст.233 КЗпП України як правової підстави для стягнення суми заборгованості без обмеження будь-яким строком.

Правильно вирішивши спір, суд першої інстанції, при цьому вважав, що соціальна виплата в порядку ст.39 Закону, як доплата, відноситься до структури зарплати. Такий висновок є помилковим, оскільки вказана виплата є соціальною гарантією, а не винагородою за працю, не входить до структури зарплати і фінансується не з фонду оплати праці, а з Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.

За вказаних обставин, постанова ухвалена із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якої відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - відхилити.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді

Згідно: суддя апеляційного

суду А.М. Худяков