Провадження № 2/742/653/15
Єдиний унікальний № 742/1414/15-ц
15 квітня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
у складі: головуючого - судді Зарічної Л.А.,
при секретарі Геєць О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на житло, а саме квартирою АДРЕСА_1 вказуючи на те, що являється одноособовим власником даного житла відповідно до договору купівлі-продажу від 18 квітня 2003 року. У даному будинку також був зареєстрований її колишній чоловік, куди вселився та зареєструвався з її згоди.
Посилаючись на ті обставини, що відповідач виїхав з даного житла добровільно, проживає у ньому понад 5 років, не сплачує комунальні послуги, не бере ніякої участі в його утриманні та обслуговуванні, взагалі не цікавиться даним житлом, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на житло, оскільки така реєстрація створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном. За таких обставин вона позбавлена можливості вільно на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю.
В судовому засіданні позивачка повністю підтримали заявлену вимогу із наведених вище підстав та надала відповідні пояснення з цього приводу.
Відповідач в судове засідання не з»явився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів
Суд, вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи приходить до висновку задовольнити позовні вимоги, з таких підстав :
Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Належність позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності житла за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується договором купівлі-продажу від 18.04.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.05.2003 року (а.с.8,9).
Згідно з актом про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію осіб у житловому будинку від 30.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_2, який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, у вказаній квартирі не проживає на протязі останніх 8 років (а.с.10).
Згідно запису у домовій книзі та довідки КП «Прилукижитлобуд» (а.с.1014,-15) дійсно ОСОБА_2 значиться зареєстрованим в АДРЕСА_1.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтвердили обставини не проживання ОСОБА_2 у вказаній квартирі.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 391 ЦК України він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, який проживає разом з ним має право на користування цим житлом відповідно до закону та втрачає таке право у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.
Згідно положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство.
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с11) 25 серпня 2007 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Протягом визначеного законодавством строку відповідач не ставив питання про поділ майна, що було придбано у період шлюбу
Зважаючи на ті обставини, що відповідач на даний час залишив житло за власною ініціативою, не проживає в ньому більше 1 року без поважних причин, оплату за нього не проводить, чим взагалі втратив до житла будь-який інтерес, у випадку створення перешкод у користуванні даним житлом чи примусовому виселенні не звертався до суду із позовом про захист його порушених прав суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163 ЖК України , ст. 405 ЦК України, України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 224, 226, 294 ЦПК України, суд ,-
ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який постановив його, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області в загальному порядку на протязі десяти днів.
В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.
Суддя