АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/2921/15 Головуючий 1 інст. - Сілантьєва Е.Є.
Справа №645/8391/14-ц Доповідач - Шаповал Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С., Котелевець А.В.

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружину, стягнення аліментів за минулий час,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей згідно зі ст.. 84 СК України щомісяця, з дня пред"явлення позову, у розмірі: на доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - 3 500 грн.; на сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, - 3 500 грн., та на ОСОБА_2 - 3 500 грн. до досягнення молодшої дитини шестирічного віку, але не менше, ніж 33% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку/працездатної особи на місяць, до досягнення молодшою дитиною повноліття та з правом постійного перегляду розмірів аліментів відповідно до змін прожиткового мінімуму. Також, просила стягнути аліменти за минулий час та заборгованість по ним, починаючи з 01.09.2013 року по день подання позову.

В обґрунтування позову зазначила, що з 07.08.2004 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.09.2014 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачка зазначила, що батько дітей не надає матеріальної допомоги на їх утримання, починаючи з 01.09.2013 року, хоча і мав величезний дохід, який приховував від сім"ї, не цікавиться їх життям.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.жовтня 2014 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття з урахуванням сплачених в цей період у добровільному порядку аліментів на утримання дітей. В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру та бази стягнення з нього аліментів на утримання дітей, зменшивши суму стягнення з ? частини з усіх видів доходу на 1/3 частину заробітку.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що судом першої інстанції не враховане його матеріальне становище, що на утриманні він має непрацездатну мати, яка постійно хворіє та потребує допомоги.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з обов'язків батьків утримувати дітей до досягнення повноліття і стягнув з відповідача на їх утримання 1/2 частину від усіх видів його заробітку.

Проте, повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині визначення розміру аліментів, оскільки в іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07 серпня 2004 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Судом першої інстанції детально досліджено розмір заробітної плати та доходи відповідача, проте, судом не враховані вимоги ст.. 182 СК України.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин, судова колегія, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити і зменшити розмір аліментів, стягнутий з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей з ? частини до 1/3 частини з усіх видів доходу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.309, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25 лютого 2015 року - змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутий з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з ? частини з усіх видів доходу до 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: