РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Волноваський районний суд Донецької області в складі

головуючого - судді Троян Л.Г.

при секретарі Голубович О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Волноваської міської ради, про визнання відмови на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3 - безпідставною, надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та оформлення документів для тимчасового виїзду,-

ВСТАНОВИВ:

31.03.2015 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. Посилалася на те, що з 18.12.1993 року по 12.07.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина на теперішній час проживає з нею. ЇЇ рідні проживають в РФ в м.Вологда та у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Волноваського району, вона разом з донькою має намір тимчасово виїхати до РФ до них. Відповідач згоди на виїзд дитини за межі України не надає. Тому просила визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3 безпідставною, дозволити їй виїзд за межі України до РФ з донькою ОСОБА_3, без згоди батька та дозволити оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої доньки за межі України та на її тимчасовий виїзд до РФ строком до 31.03.2016 року, з дня набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні позивачка на позові наполягала.

Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, просила винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 12.07.2011 року позивачка розірвала шлюб з відповідачем, про що відділом РАЦС Волноваського РУЮ в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №67 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), яка згідно довідки ПП «Будинкоуправління №2 м.Волноваха» за №82 від 17.03.2015 року проживає разом з матір'ю та батьком (а.с.8).

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Крім того, ст. 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, позивачем суду не надано жодних обставин, які б унеможливлювали оформити виїзд дитини за кордон через встановлену законом процедуру, що свідчить про те, що підстави для надання судом дозволу на виїзд дитини за кордон відсутні.

Відповідно до ч. 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В позовній заяві позивачка зазначила, що має намір виїхати з донькою у Російську Федерацію до сестри, однак не вказала, де саме вона проживає та інше.

Також позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за межі України, а останній такого дозволу не надав та чинить у цьому перешкоди, позивачкою не надано жодних доказів того, що відповідач відмовився надати в добровільному порядку згоду на оформлення документів, відповідач суду ніяких заперечень не надав, позивачка посилається на те, що хоче мати рішення суду на всяк випадок.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного із батьків, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, які б підтверджували необхідність такого виїзду дитини за кордон: дитина відвідує школу, в м.Волновасі ніяких бойових дій не відбувається, крім того, згідно Мінської угоди, підписаної 12.02.2015 року - 15 лютого 2015 року негайно і повно припинено вогнь в окремих районах Донецької і Луганської областей України починаючи з 00 год 00 хв.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини без згоди батька за кордон необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі статті 313 ЦК України, статті 4 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», пункту 18 постанови КМ України від 31.03.1995 р. № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону України та керуючись статтями 10, 60, 88, 209, 213-215, 226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Волноваської міської ради, про визнання відмови на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3 - безпідставною, надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та оформлення документів для тимчасового виїзду - відмовити.

Рішення може бути переглянуте Волноваським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня оголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Троян Л.Г.

16.04.2015