У Х В А Л А

іменем україни

01 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Дербенцевої Т. П., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус», про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що 13 вересня 2013 року на перехресті вулиць Будівельна - Бугаївська в м. Одесі з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1, сталася ДТП, у результаті якої було пошкоджено належний йому автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Статус» (далі - ПрАТ «СК «Статус»).

Посилаючись на те, що страхове відшкодування, яке було йому виплачено ПрАТ «СК «Статус», не покриває заподіяні йому збитки внаслідок пошкодження автомобіля, просив стягнути з відповідача на свою користь 34 537 грн 73 коп. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, 2 тис. грн моральної шкоди та судовий збір.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 34 537 грн 73 коп. майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 345 грн 37 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, посилаючись на приписи ст. ст. 1166, 1192 ЦК України, виходив із того, що саме з вини відповідача ОСОБА_4 сталася ДТП, у якій було пошкоджено належний на праві власності позивачу автомобіль, а тому саме він має нести відповідальність за шкоду, заподіяну останньому, у розмірі, який перевищує суму страхового відшкодування.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 13 вересня 2013 року на перехресті вулиць Будівельна - Бугаївська в м. Одесі з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1, сталася ДТП, у якій було пошкоджено належний на праві власності ОСОБА_3 автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2011 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди від 08 жовтня 2010 року № 83/10 розмір заподіяних позивачу збитків становить 57 709 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована в ПрАТ «СК «Статус», яке відшкодувало позивачу 27 740 грн 10 коп. страхового відшкодування.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Вирішуючи спір по суті, суди в основу рішення про визначення розміру майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП, поклали звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди від 08 жовтня 2010 року № 83/10, відповідно до якого розмір заподіяної позивачу шкоди склав 57 709 грн, у рахунок відшкодування якої ПрАТ «СК «Статус» було сплачено 27 740 грн 10 коп. страхового відшкодування.

У той же час на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди не звернули уваги на те, що вказаний звіт не відповідає Методиці проведення товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фондом держмайна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до п. 4.4 Методики у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, у тому числі дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім'я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації.

У наданому позивачем на підтвердження розміру майнової шкоди звіті про оцінку вартості матеріальної шкоди від 08 жовтня 2010 року № 83/10 така інформація відсутня. Крім того, вказаний звіт є електрофотокопією, є неповним та містить лише вибіркові сторінки.

Разом із тим вказаним звітом встановлено ринкову вартість автомобіля в сумі 33 685 грн 77 коп., а вартість відновлювального ремонту визначено в сумі 57 709 грн 52 коп.

Суди не звернули уваги на те, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У судових рішеннях відсутні будь-які висновки про можливість визнання пошкодженого автомобіля фізично знищеним, доцільність та можливість проведення його відновлювального ремонту та чи буде такий ремонт економічно обґрунтованим.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхової випадку (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи із зазначеної норми, на ОСОБА_4 може бути покладена відповідальність за заподіяну позивачу шкоду, у разі коли розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування страховика.

У той же час, вирішуючи спір по суті, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди, не визначившись із характером спірних правовідносин та нормою права, що підлягає застосуванню при їх вирішенні, із лімітом відповідальності страховика та особи, винної у ДТП, не визначилися та не перевірили, чи покривалися за рахунок страхової компанії збитки, заподіяні позивачу внаслідок зазначеної ДТП, дійшли передчасного висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заподіяної шкоди саме з ОСОБА_4

Наведені порушення судами норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвалені у справі рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в частині вирішення спору про відшкодування 34 537 грн 73 коп. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою не можна визнати законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони в цій частині підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові рішення в частині вирішення спору про відмову у стягненні моральної шкоди ніким не оскаржуються, тому в цій частині на предмет законності та обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряються.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2014 року в частині вирішення спору про відшкодування 34 537 грн 73 коп. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: Т. П. Дербенцева

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко