Справа № 466/1447/13 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/245/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з участю третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Західно - Український Консорціум» про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянти вважають, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликаються на те, що договорами поруки чітко визначено основне зобов'язання, а також закріплено, що договорами поруки забезпечується Генеральна угода з усіма Кредитними договорами, що є додатками до неї, жодних обмежень щодо дати укладення кредитних договорів - додатків до Генеральної угоди Договорами поруки не передбачено. Договори поруки укладені не у забезпечення зобов'язань за окремими кредитними договорами, а в забезпечення зобов'язань за Генеральною угодою. Судом першої інстанції не досліджена правова природа та суть Генеральної угоди.

Також суд неправомірно визнаючи поруку за Договором поруки припиненою порушив норми матеріального права, а саме у зв'язку з невиконанням ПрАТ "ЗУК" своїх зобов'язань, ними не однократно були направлені повідомлення поручителям про порушення зобов'язань з вимогою погасити заборгованість за Кредитними договорами, які були вручені поручителям особисто, однак судом дані факти не були взяті до уваги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення апеляційної скарги дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 26.07.2010 року між ПАТ "Державний експортно - імпортний банк України" та ПАТ "Західно - Український Консорціум" було укладено Генеральну кредитну угоду №151310N2, відповідно до умов якої, загальний ліміт заборгованості встановлено 71 800 000,00 грн. із строком користування кредитом до 25.07.2012 року. В рамках Генеральної кредитної угоди в редакції від 22.03.2011 року діють і є додатками до неї укладені між Банком та АТ «ЗУК» Кредитний договір № 151307К21 від 05.04.2007 року (відновлювальна кредитна лінія) із змінами та доповненнями, з лімітом кредитної лінії у розмірі 30 000 000,00 грн., зазначеному в п.п. 3.2.1 п. 3.2 ст. 3 цього Кредитного договору, кінцевий термін погашення - 28.02.2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та розмірі, встановлених п.п. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 цього Договору та зі сплатою комісії в порядку та розмірі, встановлених п.п. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 та ст. 4 Договору, та Кредитний договір № 151311К6 від 22.03.2011 року з лімітом кредитної лінії - 42 000 000,00 грн., кінцевий термін погашення - 25.07.2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та в розмірі, встановлених п.п. 3.2.4 п. 3.2 ст. 3 цього Кредитного договору, зі сплатою комісії в порядку та в розмірі, встановлених п.п. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 та ст. 4 Договору.

На забезпечення виконання ПАТ "Західно - Український Консорціум" боргових зобов'язань перед кредитором, між ПАТ "Державний експортно - імпортний банк України" та ОСОБА_2, ОСОБА_3 26.07.2010 року було укладено договори поруки № 151310Р11, та № 151310Р12.

Встановлено також і те, що внаслідок неналежного виконання ПАТ "Західно - Український Консорціум" своїх договірних зобов'язань за умовами кредитних договорів утворилась заборгованість станом на 16.11.2012 року за Кредитними договорами № 151307К21 від 05.04.2007 року та № 151311К6 від 22.03.2011 року складає 4 434 398,10 доларів США (35 444 144,01 грн. за офіційним курсом НБУ на 16.11.2012 року, 1 долар США=7,9930 грн.) та 53 758 215,12 грн., яка складається із заборгованості за: Кредитним договором № 151307К21 в розмірі 4 434 398,10 доларів США, 154 009,97 грн., в тому числі: - 3 721 942,00 доларів США - заборгованість за кредитом (основний борг); - 293 018,30 доларів США - заборгованість за процентами; - 288 036,96 доларів США - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу); - 34 757,16 доларів США - пеня за прострочення сплати процентів; - 141 500,46 грн. - заборгованість за комісією за управління кредитом; - 9 183,66 грн. - пеня за прострочення сплати комісії за управління кредитом; - 96 643,68 доларів США та 2 677,28 грн. - 3% річних в зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту, з несвоєчасною сплатою процентів та комісій; - 648,57 грн. - втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою комісій та Кредитним договором № 151311 К6 в розмірі: 53 604 205,15 грн., в тому числі: - 41 600 000,00 грн. - заборгованість за кредитом (основним боргом); - 7 958 895,80 грн. - заборгованість за процентами; - 2 402 622,95 грн. - пеня за прострочення погашення кредиту (основного боргу); - 634 187,32 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; - 240 889,16 грн. - заборгованість за комісією за управління кредитом; - 15 956,63 грн. - пеня за прострочення сплати комісії за управління кредитом; - 665 659,25 грн. - 3% річних у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту, з несвоєчасною сплатою процентів та комісій; - 85 994,04 грн. - втрати від інфляції у зв'язку з несвоєчасним погашенням кредиту, з несвоєчасною сплатою процентів та комісій.

28.03.2012 року позивач ПАТ "Державний експортно - імпортний банк України" надіслали ОСОБА_2 повідомлення про порушення зобов'язань № 158-03/2598 від 28.03.2012 року та ОСОБА_3 - №158-03/3802 від 04.05.2012 року.

26.02.2013 року позивач ПАТ "Державний експортно - імпортний банк України" звернувся до суду із даним позовом до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами про стягнення на користь позивача заборгованості за Кредитними договорами.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції вірно виходив з того, що порука ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України є припиненою.

Зокрема, судом враховано, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до роз'яснень п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Зокрема вірно встановлено, що у Договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а сама умова Договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленням сторонами строку припинення поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, згідно з якими строком є певний період в часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами; настання певної події, яка має юридичне значення, визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, тому підлягає обов'язковому застосуванню норма ч.4 ст. 559 ЦК України, яка передбачає, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно з підпунктом 3.2.2 пункту 3.2 статті 3 Кредитного договору К21 з врахуванням Додаткової угоди №151307К21 - 21 від 22.03.2011 року - кінцевий термін погашення кредиту за Кредитним договором К21 - 28 лютого 2012 року. А відтак строк дії поруки за Кредитним договором К21 спливає 29 серпня 2012 року.

Згідно з підпунктом 3.2.2 пункту 3.2 статті 3 Кредитного договору К6 - кінцевий термін погашення кредиту за Кредитним договором К6 - 25 липня 2012 року. А відтак строк дії поруки за Кредитним договором К6 спливає 26 січня 2013 року.

Із позовом до поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3 банк звернувся лише 26 лютого 2013 року року, тобто більше ніж через 6 місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання.

Позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали листи від позивача із повідомленнями про порушення зобов'язання.

Так, в матеріалах справи містяться копії повідомлень про порушення зобов'язання на ім"я ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 28.03.2012 року, 04.05.2012 року, 20.09.2012 року та копії повідомлень про вручення поштової кореспонденції, проте, такі повідомлення не свідчать про направлення відповідачам у справі за повідомлень про порушення зобов'язань.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Виходячи з аналізу змісту зазначеної норми збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі збільшення розміру плати за кредитом, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Порука припиняється у тому випадку, коли поручитель не надав згоди на такі зміни основного зобов'язання.

У відповідності до ст. 1 Договорів поруки №Р11, Р12, основним зобов'язанням є зобов'язання Позичальника, передбачені Кредитною угодою щодо відшкодування суми кредиту, процентів, штрафних санкцій, а також всіх та будь - яких витрат, пов"язаних з наданням та обслуговуванням кредиту.

Кредитною угодою в розумінні Договорів поруки №Р11, Р12 є Генеральна угода та всі Кредитні договори, що є додатками до цієї Генеральної угоди при виконанні кредитних зобов'язань у розмірі, що не перевищуватиме ліміту еквівалентного 71 800 000 грн. терміном користування до 25 липня 2012 року.

Згідно підпункту 4.5.1 пункту 4.5. статті 4 Генеральної угоди, загальний ліміт заборгованості позичальника не може перевищувати еквівалент 71 800 000 грн.

Підпунктом 4.5.3 пункту 4.5. статті 4 Генеральної угоди встановлено, що загальна сума всіх чинних лімітів заборгованості за кредитними договорами в будь - який момент дії Генеральної угоди не може перевищувати суми загального ліміту заборгованості за Генеральною угодою.

Ліміт кредитної лінії за Кредитним договором К21 становить 3 721 942 доларів США, а спільний ліміт заборгованості за Кредитним договором К21 - еквівалент 71 800 000 грн.

При цьому ліміт кредитної лінії за Кредитним договором К6 - 42 000 000 грн.

А відтак, приймаючи до уваги спільний ліміт заборгованості за Кредитним договором К21 (71 800 000 грн.) та за Кредитним договором К6 (42 000 000 грн.), вбачається порушення встановленого Генеральною угодою (пп. 5.2.13 п. 5.2. ст. 5) обмеження на перевищення загального ліміту заборгованості в розмірі 71 800 000 грн. За кредитними договорами, що виразилося в його фактичному перевищенні та збільшенні обсягу відповідальності поручителів без їх на це згоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: