АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2781/13-ц Номер провадження 22-ц/786/5/15Головуючий у 1-й інстанції Степаненко Ю.І. Доповідач ап. інст. Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Винниченко Ю.М., Абрамов П.С.,

При секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 ( правонаступника ОСОБА_4 ) до ОСОБА_2, Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, з участю третьої особи: Третя кременчуцька державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И Л А :

30 жовтня 2013 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про встановлення юридичного факту, що складений ОСОБА_5 та посвідчений Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 21 лютого 1983 року заповіт на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був складений на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її свекруха - ОСОБА_5.

За життя, 21 лютого 1983 року, ОСОБА_5 в Піщанській сільській раді склала заповіт, яким все своє майно заповідала їй, своїй невістці ОСОБА_4 та своєму сину, відповідно її чоловіку - ОСОБА_6.

Вказує, що після смерті ОСОБА_5 вона прийняла спадщину, але оформити свідоцтво на спадщину в нотаріальній конторі не було можливості, оскільки вказане в заповіті ім'я ОСОБА_4 не відповідає запису її імені у паспорті ОСОБА_4.

За життя померла свекруха ОСОБА_5 в побуті називала її не ОСОБА_4, а ОСОБА_4. Крім неї всі близькі родичі та всі інші особи постійно називали її на ім'я ОСОБА_4. Тому ОСОБА_5 у своєму заповіті також записала її як ОСОБА_4.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2014 року встановлено факт, що складений ОСОБА_5 та посвідчений 21 лютого 1983 року Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області заповіт на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в дійсності був складений на ім'я сина ОСОБА_6 та невістки ОСОБА_4.

З рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_2, внаслідок чого подала на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог..

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що позивачем пропущений строк позовної давності на звернення з даним позовом, а також є безпідставним, оскільки відсутній будь-який спір між сторонами. Також вказує на недоведеність встановленого судом факту, висновки якого ґрунтуються лише на показах свідків і не містять ніякого документального підтвердження.

Згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 позивач ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 30 березня 2015 року залучено в якості правонаступника померлої позивачки - ОСОБА_3.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог та вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно встановив коло та їх характер і правомірно виходив з наступного.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що ОСОБА_4 дійсно є невісткою ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. За свого життя остання 21 лютого 1983 року в Піщанській сільській раді склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала своєму сину ОСОБА_6 та своїй невістці ОСОБА_4.

Згідно довідки Піщанської сільської ради Кременчуцького району № 1406 від 19 квітня 2011 року встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 із ОСОБА_4, яка була зареєстрована за цією ж адресою з 1953 року. Іншої дружини у ОСОБА_6 не було.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно показів свідків ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, допитаних в суді першої інстанції встановлено, що в повсякденному житті ОСОБА_4 родичі та сусіди називали ОСОБА_4.

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З урахуванням цього, суд обґрунтовано дійшов висновку про підтвердження показами свідків складення ОСОБА_5 заповіту на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

При цьому він також правомірно взяв до уваги і той факт, що у підтвердження цього свідчить наявність помилкового запису у трудовій книжці ОСОБА_4, у якій її ім'я ОСОБА_4 було виправлено на ОСОБА_4.

На підставі вищевикладеного, оскільки встановлення факту належності заповіту мав юридичне значення для оформлення спадщини ОСОБА_4 після померлої свекрухи ОСОБА_5, і встановлення його іншим чином не вбачається можливим, керуючись нормами ст. 256 ЦПК України, місцевий суд правомірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги є неспроможними, не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують належними доказами їх неправомірність, виходячи з наступного.

Аналіз норм ч. 6 ст. 235 ЦПК України вказує на наявність права особи у разі виникнення під час розгляду справи в порядку окремого провадження спору про право, звернутися з позовом на загальних підставах, що і було реалізовано позивачем ОСОБА_4.

Зважаючи на існуючий між сторонами спір про право цивільний позов про встановлення юридичного факту за своєю юридичною природою розглядається за нормами розділу ІІІ ЦПК України (що визначає порядок розгляду справ позовного провадження) з урахуванням норм глави 6 розділу ІV ЦПК України ( розгляд судом справ про встановлення фактів, що має юридичне значення). У з урахуванням цього, не знаходять свого підтвердження доводи апелянта щодо пропуску ОСОБА_4 строку позовної давності на звернення з позовом про встановлення факту належності заповіту, оскільки такий строк не визначений главою 6 розділу ІV ЦПК України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у позовних вимогах ОСОБА_4, підтриманих представником ОСОБА_3 у повному обсязі, не порушувалося питання щодо визнання права на спадкове майно чи інших прав, які витікають із таких правовідносин та врегульовуються нормами цивільного законодавства.

Доводи ж апелянта щодо безпідставності звернення ОСОБА_4 з позовом про встановлення факту право належності заповіту, з тим обґрунтуванням, що вона фактично прийняла спадщину, не заслуговують на увагу, оскільки вирішення цього питання стосується оформлення спадщини, а не встановлення факту, що спадщина ОСОБА_4 належить за заповітом, як вказує ОСОБА_2

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2014 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Ю.М. Винниченко /підпис/ П.С. Абрамов

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ В.І. Корнієнко