Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Головуючий у 1 інстанції: Шамота Л.В. Єдиний унікальний №0816/1929/12
Суддя-доповідач: Боєва В.В. Провадження № 22-ц/778/2380/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 грудня 2012 року в справі за позовом Кредитної спілки «Мелон» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2012 року КС «Мелон» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором, який в процесі розгляду справи уточнила.

Позивач зазначав, що 09.03.2010 року між ними та ОСОБА_2 був укладений договір споживчого кредиту № С149 на суму 5000 грн. та процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 55% річних строком на 18 місяців. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 4071 грн. 95 коп. , яка складається з тіла кредиту - 1161,24 грн., за відсотками 2886,71 грн. Крім того, на виконання умов договору, 09.03.2010 року були укладені договори поруки № С149 між КС «Мелон» та ОСОБА_3, ОСОБА_4

Посилаючись на ці обставини, просили стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість в сумі 4071 грн. 95 коп. та судові витрати в сумі 214 грн. 60 коп.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 грудня 2012 року провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КС «Мелон» заборгованості закрито (а. с. 109).

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 грудня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Мелон» заборгованість за договором споживчого кредиту № С149 від 09.03.2010 року в розмірі 4071 грн. 95 коп. та також судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на статті 509, 525, 526, 536, 549, 610, 611, 629 ЦК України якими визначені поняття зобов'язання та підстави його виникнення; недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання; встановлено загальні умови виконання зобов'язання; обов'язок боржника сплачувати проценти. Також суд застосував положення статей 1047, 1048, 1050, 1054 ЦК України якими визначено форма та поняття договору позики; передбачені проценти за договором позики; встановлено наслідки порушення договору позичальником та надано поняття кредитного договору.

Задовольнивши позов, суд виходив з того, що належними та допустимими доказами (зокрема, відповідними прибутковими касовими ордерами, доведено, що відповідач ОСОБА_2 отримала в КС «Мелон» кредит в розмірі 5000 грн. та протягом певного часу погашала заборгованість за кредитом, тобто, виконувала взяті на себе зобов'язання)

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, належним чином оціненим доказам, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Основний довід апеляційної скарги полягає в тому, що суд першої інстанції не врахував, що за заявою ОСОБА_2 порушено кримінальну справу, в ході досудового розслідування було проведено почеркознавчу експертизу. За висновками експерта ОСОБА_2 взагалі не підписувала заяву про надання їй кредиту та не підписувала сам кредитний договір.

Такий довід апеляційної скарги не знайшов підтвердження при апеляційному розгляді.

Судом встановлено, що згідно заяви відповідача ОСОБА_2 було прийнято в члени кредитної спілки «Мелон».

09 березня 2010 року між КС «Мелон» та ОСОБА_2 було укладено договір споживчого кредиту № С149. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит в сумі 5000 гривень, з терміном погашення до 09 вересня 2011 року та відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 55 % строком на 18 місяців.

При укладенні договору ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання повернути кредит до 09 вересня 2011 року та сплачувати відсотки за користування кредитом.

На виконання кредитного договору позивач здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі, визначеній в кредитному договорі № С149, в повному обсязі, тим самим позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором.

В забезпечення виконання договору, було укладено договір поруки № С149 від 09 березня 2010 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статі 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язаний є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а за змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції належним чином було досліджені як письмові докази, так і показання свідків. Дослідивши ці докази та оцінивши їх у відповідності до вимог статті 212 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 дійсно отримала в КС «Мелон» кредит в розмірі 5000 грн. строком на 18 місяців з процентною ставкою за користування кредитом 55 % річних За умовами п.п. 3.2.2 договору споживчого кредиту, позичальник зобов'язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, встановленому розділом 4.2 цього договору.

Пунктом 4.2 договору передбачений щомісячний графік погашення кредиту та виплати процентів (а. с. 6-7).

Протягом квітня 2010 року по червень 2011 року ОСОБА_2 виконувала належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, що свідчить про визнання нею як самого факту укладання кредитного договору, так і умов цього договору - в матеріалах справи є копії прибуткових касових ордерів за якими ОСОБА_2 погашала заборгованість (а. с. 12-23)

Згодом відповідач ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору, несвоєчасно погашала заборгованість за кредитом та відсотками, сплачуючи відсотки за користування кредитом з порушенням терміну їх сплати, має прострочену заборгованість, що згідно вимог статті 610 ЦК України є порушенням зобов'язань.

Згідно п. 9.4 договору споживчого кредиту, при порушенні строків сплати кредиту та (або) процентів більше ніж на три дні, процентна ставка подвоюється до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 10 жовтня 2012 року має заборгованість - 4071 грн., яка складається з наступного: 1161, 24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2886, 71 грн. - заборгованість за відсотками. За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Мелон» вказаної суми заборгованості відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Представник відповідача на підтвердження того, що ОСОБА_2 не отримувала кредитні кошти, додав до апеляційної скарги висновок експерта, в якому вказано, що підписи і записи від імені ОСОБА_2 у договорі заяві на отримання кредиту від 09.03.2010 р., договору споживчого кредиту № С-149 від 09.03.2010 р. , договорі поруки № С-194 від 09.03.2010 р. на ім'я ОСОБА_5, договорі поруки № С-194 від 09.03.2010 р. на ім'я ОСОБА_4, видаткового касового ордеру від 09.03.2010 р. - виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (а. с. 207-213).

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги щодо наявності такого висновку експерту не можуть бути підставою для скасування судового рішення, виходячи з наступного. По-перше, в силу вимог статті 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Судом при вирішенні спору не призначалася судова почеркознавча експертиза, суд був позбавлений можливості задати відповідні питання. Таким чином, при вирішенні спору такий висновок експерта, представлений суду відповідачем (без призначення в справі судової почеркознавчої експертизи) може досліджуватися і оцінюватися судом лише як письмовий доказ.

До того ж, навіть у разі наявності в матеріалах справи висновку судової почеркознавчої експертизи, у відповідності до частини 6 статті 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За таких обставин судова колегія вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: