Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 219/2595/14 Головуючий у І інстанції: Тверський С.М.
Провадження № 22-ц/778/2329/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В. Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Артемівської міської ради, Реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції про визнання права постійного користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до Артемівської міської ради, Реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції, в якому просив визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,4931 га за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати Реєстраційну службу Артемівського МУЮ перереєструвати на нього цю змельну ділянку і видати відповідні реєстраційні документи на право постійного користування цією земельною ділянкою. Уточнивши позовні вимоги, просив суд: визнати за ним право постійного користування земельними ділянками кадастровий № НОМЕР_1 площею 0,2557 га та кадастровий № НОМЕР_2 площею 0,1576 га., розташованими за адресою м. Артемівськ АДРЕСА_1 загальною площею - 0,4133 га; зобов'язати Реєстраційну службу Артемівського МУЮ перереєструвати на нього ці земельні ділянки і видати відповідні реєстраційні документи.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2015 року в позові відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати та задовольнити позов.

Сторони до судового засідання апеляційного суду 02 квітня 2015р. не з»явились, будучи повідомлені про час, день та місце розгляду справи судовими повістками, про що у справі маються зворотні повідомлення про отримання судових повісток. Позивач направив до апеляційного суду заяву про розгляд справи у його відстуності, а відповідачі ніяких клопотаня не надали, про причини неявки не сповістили, тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з рішенням виконкому Артемівської міської ради народних депутатів від 20 липня 1994р. Артемівському виробничому управлінню «Донсервіспак» видано Державний акт про надання у постійне користування земельної ділянки площею 0,70 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для розміщення виробничої бази.

01.09.2000р. через Артемівську товарну біржу між ВАТ «Донсервіспак» як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем було укладено біржовий контракт № 354-Н ( договір купівлі-продажу), згідно з яким продавець продав, а покупець купив нерухоме майно Артемівської виробничої ділянки - будівлю контори з цехом за адреосю: АДРЕСА_1 загальною площею 540,10 кв. м.

У зв»язку з переходом права власності на вказане нерухоме майно рішенням виконкому Артемівської міськради № 790 від 18.10.2000р. було припинено право постійного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,1022 га Артемівській виробничій ділянці ВАТ «Донсервіспак», а рішенням № 791 від 18.10.2000р. ПП ОСОБА_2 цю земельну ділянку надано у тимчасове користування (до трьох років) для розміщення виробничої бази.

23.03.2001р. між ліквідатором ВАТ «Донсервіспак» та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого ВАТ «Донсервіспак» продало, а позивач купив нежилі приміщення, які знаходяться по АДРЕСА_1 саме: металевий склад-ангар загальною площею 648,0 кв. м та цегляний склад загальною площею 140,10 кв. м.

Рішенням виконавчого комітетут Артемівської міської ради № 486 від 06.06.2001р. припинено право постійного користування земельними ділянками ВАТ «Донсервіспак» розміром 0,3909 по АДРЕСА_1 м. Артемівську та ця земельна ділянка передана позивачу у тимчасове користування (терміном до трьох років) для розміщення виробничої бази.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Артемівської міськради від 15.12.2004р. № 845, прийнятого за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 від 11.08.2004р. про переоформлення земельної ділянки на праві оренди, позивачу надано в оренду земельну ділянку площею 0,2557 га по АДРЕСА_1 терміном на 5 років для обслуговування виробничої бази, на підставі якого 24.12.2004р. між орендарем та СПД ОСОБА_2 був укладений договір оренди.

22.05.2007р. позивачем до Артемівського міського голови було подано заяву про видачу дозволу на розробку проекту земелеустрою щодо відведення додаткової земельної ділянки за адерсою: АДРЕСА_1 для обслуговування під»їзних шляхів та майданчика з просушки деревини, яка задоволена рішенням Артемівської міськради № 20.06.2007р. № 5/17-367 та позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Рішенням Артемівської міської ради від 28.11.2007р. № 5/24-470 затверджено технічну документацію щодо відведення позивачу земельної ділянки площею 0,1576 за цією ж адресою для обслуговування під»їзних шляхів та майданчика з просушки деревини та вирішено надати цю земельну ділянку в оренду на 5 років, у зв»язку з чим 05.03.2008р. між радою та СПД ОСОБА_2 був укладений договір оренди цієї земельної ділянки.

Посилаючись на те, що з 01.09.2000р. та 23.03.2001р. він є власником нерухомого майна, розташованого в м. Артемівську, по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 вважав, що у нього виникло право постійного користування земельною ділянкою, на якій розташовано це нерухоме майно, оскільки саме на такому праві постійного користування вона належала попередньому власнику цього нерухомого майна. Тому в позові просив визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,4931 га за вказаню

адресою.

Відмовляючи в задоволенні цього позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що ним пропущено строк позовної давності.

Проте, суд не звернув уваги на те, що застосовувати строк позовної давності можливо лише в тому разі, коли позовні вимоги є обгрунтованими, але таких висновків суд не зробив та взагалі не досліджував того питання, чи є позов обгрунтованим.

Разом з тим, колегія вважає, що позов ОСОБА_2 є необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України 1990р., який діяв на час придбання нерухомого майна позивачем, у постійне користування земля, що перебуває у державній власності, надавалась обмеженому переліку осіб, зокрема, громадянам України виключено для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

На час звернення з цим позовом до суду статтею 92 ЗК України 2001р. передбачена можливість надання в постійне користування земельної ділянки із земель державної та комунальної власності виключно підприємствам, установам та організаціям.

Отже, ані чинним на час набуття позивачем права власності на нерухоме майно, ані чинним на час зверення з позовом земельним законодавством не передбачено права фізичних осіб мати у постійному користуванні земельні ділянки для експлуатації належних їм виробничих приміщень.

Тому суд першої інстанції, припустившись неповноти у встановленні цих обставин, без з»ясування питання щодо обгрунтованості позовних вимог, безпідставно застосував позовну давність, в той час як позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню як необгрунтовані.

Враховуючи вказане, колегія вважає, що рішення суду у відповідності до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлгяає зміні в частині правового обгрунтування відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 3013, 314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2015 року у цій справі змінити в частині правового обгрунтування підстав відмови в позові ОСОБА_2, відмовивши в позові з підстав його необгрунтованості.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.