Справа № 310/7380/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Коваленко Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради, третя особа П'ята Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа П'ята Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності, який неодноразово уточнював.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 04.02.2015 року замінено відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем Бердянської міською радою.

У останньому уточнюючому позові ОСОБА_1 заявив вимоги до Бердянської міської ради, третя особа П'ята Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту, визнання права власності у якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі померла його бабуся ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та на 1/15 частину домоволодіння АДРЕСА_2, які належали спадкодавцю на праві приватної власності. Його батько ОСОБА_5, який приходився сином спадкодавцю помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Він єдиний спадкоємець і в порядку спадкової трансмісії звернувся до П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 йому відмовили, оскільки він не надав оригінали правовстановлюючих документів та пропустив строк на прийняття спадщини. Після смерті батька та матері він постійно проживав з бабусею ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 до її смерті. Вони вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом. Бабуся хворіла, тому він піклувався нею та доглядав її. Рішенням Шевченківського районного суду від 27.05.2014 року за ним визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування. Суд визнав, що він проживав до і після смерті ОСОБА_4 у її квартирі на день смерті і на день відкриття спадщини, тобто прийняв спадщину та не відмовився від неї. Він прийняв частину спадщини, тому вважається, що прийняв всю спадщину. Просив встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день відкриття спадщини. Визнати за ним право власності на 1/5 частину домоволодіння по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабусі ОСОБА_4.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, його представник просив розглянути справу у відсутності позивача.

Представник позивача адвокат Журавльов А. О. в судовому засідання вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник Бердянської міської ради в судове засідання не з'явився без поважних причин.

Представник П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника.

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до договору дарування від 22.08.2007 року ОСОБА_4 є власником 1/15 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с.8) і це право зареєстровано за нею в Реєстрі права власності на нерухоме майно 19.09.2007 року (а.с.9).

Із свідоцтва про смерть від 17.12.2013 року видно, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

У разі відсутності заповіту, право на спадкування мають особи зазначені в ст. ст. 1261 - 1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану видно, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали шлюб 01.11.1946 року, про що здійснено актовий запис №1498. (а.с.13).

За свідоцтвом про народження від 29.07.1947 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 народився ОСОБА_5 (а.с.86).

Згідно свідоцтва про смерть син ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до смерті спадкодавця ОСОБА_4.

На підставі ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про народження від 22.01.2013 року батьком позивача є ОСОБА_5 (а.с.5), а ОСОБА_4 приходиться позивачу бабусею, тому він за ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем ОСОБА_4 за правом представлення.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із пояснень свідка ОСОБА_3, довідки ЖБК кооператив №146 «Машинобудівник-13», відомостей про реєстрацію ОСОБА_4 (а.с.104,105) встановлено, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, тому вимоги про встановлення цього факту підлягають задоволенню.

Позивач посилався на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2014 року, яким встановлено факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але з цим неможливо повністю погодитись виходячи з наступного. Згідно мотивувальної частини зазначеного рішення судом встановлено факт проживання позивача до і після смерті ОСОБА_4 у спірній квартирі, що, на думку суду, свідчить про фактичне прийняття спадщини, але зазначений факт не має правового значення для прийняття спадщини, оскільки в даному випадку підлягає встановленню факт постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Разом з тим, суд враховує, що рішенням суду від 27.05.2014 року за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом на частину майна ОСОБА_4, зазначене рішення набрало чинності і воно є доказом прийняття спадщини ОСОБА_1

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_4.

Із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру та за повідомленням П'ятої Запорізької нотаріальної контори судом встановлено, що 13.02.2014 року від імені ОСОБА_1 зареєстровано заяву №171 про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі - ОСОБА_4, згідно ст. 1266 ЦК України (за правом представлення), оскільки син спадкодавиці - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, заведено спадкову справу. Заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався. Відомості про інших спадкоємців в матеріалах спадкової справи відсутні (а.с.42, 57-61).

Постановою державного нотаріуса П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 09.02.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, що складається з частини домоволодіння по АДРЕСА_2, оскільки не надано всіх необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.108).

Із листа державного нотаріуса П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 10.02.2015 року видно, що необхідним документом, який не надав позивач для оформлення спадщини був правовстановлюючий документ на домоволодіння по АДРЕСА_2, крім того ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини (а.с.109).

Таким чином, судом встановлено, що оформити спадщину у вигляді 1/15 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 що залишилася після смерті ОСОБА_4 в нотаріальній конторі позивач не в змозі, тому позовні вимоги про визнання права власності на це майно підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 212 - 215, 256 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1223, 1258, 1261, 1266, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину домоволодіння по АДРЕСА_2 Запорізької області в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабусі ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя