АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Левцунові І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" (далі - ПАТ "Дніпрогаз") звернулось до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що у відповідності до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надають споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання.

Зазначали, що правовідносини між ними та відповідачем оформлювались шляхом видачі розрахункової книжки з відкриттям особового рахунку № НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що надані послуги сплачувались несвоєчасно та не у повному обсязі, через що станом на 25 лютого 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 3.801 грн.54 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ "Дніпрогаз" задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за спожитий газ з 01 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2014 року у розмірі 1.079 грн.89 коп. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ "Дніпрогаз" ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити в розмірі 2.230 грн. 90 коп., зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", передбачений обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно п.п.3,4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246, постачання природного, а також скрапленого газу від групових резервуарних установок здійснюється безперервно відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, що затверджуються Держнаглядохоронпраці, та цих Правил. Послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована і проживає у АДРЕСА_1, за якою позивач надає послуги з газопостачання.

Правовідносини між сторонами оформлювались шляхом видачі розрахункової книжки з відкриттям особового рахунку № НОМЕР_1.

Згідно п.15 Правил надання населенню послуг по газопостачанню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року абонент зобов'язаний своєчасно, не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, оплатити вартість наданих послуг по газопостачанню.

Проте, відповідач систематично порушувала свої обов'язки, передбачені законодавством, внаслідок чого утворилась заборгованість з оплати за газопостачання, яка складає 3.801 грн.54 коп. (а.с.38-39).

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ "Дніпрогаз", суд виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачем своїх обов'язків утворилась заборгованість з оплати за постачання природного газу, яка за період з 01 жовтня 2011 року по 01 жовтня 2014 року складає 1.079 грн. 89 коп. і підлягає стягненню у межах строків позовної давності.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Частиною 1 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Згідно із ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а згідно ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

А відповідно до п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №165 від 17 лютого 2010 року, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлений інший строк.

Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, на яку має право позивач.

У ч.1 ст.95 ЦПК України зазначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів чи витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч.3 ст.15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

За змістом ч.ч.1,3 ст.118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції. Позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

За своєю сутністю судовий наказ є актом реалізації судової влади, яким вирішується цивільна справа по суті заявлених вимог.

Як і в наказному, так і в позовному провадженні реалізуються завдання цивільного судочинства (ст.1 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставою для відкриття наказного провадження у справі є прийняття судом заяви про видачу судового наказу, а для відкриття позовного провадження позовної заяви.

Результат вирішення цивільної справи по суті у позовному провадженні закріплюються у рішенні суду. За результатами вирішення справи у наказному провадженні видається судовий наказ.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач тривалий час, а саме з січня 2003 року не оплачувала надані їй послуги, проте 08 липня 2013 року ПАТ "Дніпрогаз" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу (а.с.9-10).

Ураховуючи те, що судовий захист позивача на стягнення заборгованості за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Таким чином перебіг строку позовної давності було перервано, а тому до стягнення підлягає сума заборгованість з липня 2010 по 16 жовтня 2014 року.

З'ясувавши обставини справи та давши належну правову оцінку зібраним доказам, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, як таке що постановлене з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 365 грн.40 коп.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2015 року скасувати.

Позов позовом публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" заборгованість за спожитий природний газ за період з липня 2010 року по 16 жовтня 2014 року у розмірі 2.168 грн. 52 коп. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" судовий збір в розмірі 365 грн.40 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Суддя: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.