АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/5572/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Шумейко О.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Рубан С.М.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю

представника позивача Пітюренко Є.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», поданою представником за довіреністю Мусійченком Данилом Леонідовичем, на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за договором строкового банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення з ПАТ КБ "ПриватБанк" суми банківського вкладу за договором банківського вкладу samd№5006 від 20 грудня 2012 в розмірі 1 182 532,46 грн., нарахованих відсотків в сумі 28915,04 грн., 3% річних в розмірі 21407,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено Договір №SAMDN5006 (вклад "Стандарт 12 мес., ЧП"), згідно із яким банк прийняв від вкладника 37000,39 євро на строк 365 днів, до 20 грудня 2013 року зі сплатою 8% річних щомісячно.

24 грудня 2013 року договір продовжено до 24 грудня 2014 року з відсотковою ставкою 8,5% річних щомісячно.

Починаючи з березня 2014 року, банк припинив нарахування відсотків та обмежив доступ до коштів через інтернет-банкінг, у зв"язку із чим позивач звернувся до банку із вимогою про повернення вкладу, в чому було відмовлено.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по Договору №SAMDN5006 від 20 грудня 2012 року, що виникла станом на 24 лютого 2015 року, а саме: заборгованість з видачі вкладу у сумі 1 182 532,46 грн., процентів по банківському вкладу за період з 24 грудня 2013 року по 22 липня 2014 року у сумі 28915,04 грн., 3% річних у сумі 21407,77 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ КБ "ПриватБанк" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що здійснений позивачем вклад був розміщений у відокремленому підрозділі ПАТ КБ "ПриватБанк", розташованому у АР Крим, де і зберігалася документація за договором. Після окупації території півострова, Національним банком України прийнято ряд актів, якими, зокрема, вирішено припинити діяльність на території півострова філій ПАТ КБ "ПриватБанк".

Згідно із рішенням окупаційної влади також було припинено діяльність філій ПАТ КБ "ПриватБанк", а належне рухоме і нерухоме майно банку було конфісковано (націоналізовано), у зв"язку із чим банк втратив доступ до речей, які забезпечують його діяльність - предметів документообігу, в тому числі договорів, бухгалтерських документів тощо, чим унеможливилось виконання зобов"язань.

Зазначає, що з метою гарантування вкладів, розміщених в українських банках на території півострова, окупаційною владою запроваджено механізм виплат по вкладам, зокрема і по вкладам, що були здійснені у ПАТ КБ "ПриватБанк", за рахунок конфіскованого (націоналізованого) майна, що належало відповідачу. Відповідальною особою призначено Автономну некомерційну організацію "Фонд захисту вкладників", яка фактично замінила відповідача у зобов"язаннях з позивачем.

Окрім того, ПАТ КБ "ПриватБанк" ставить під сумнів існування будь-якого правовідношення між сторонами, оскільки позивачем цього не доведено (не пред"явлено оригіналу депозитного договору, не надано доказів на підтвердження знаходження на депозитному рахунку сум).

Окрім того, зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження звернення до банку із вимогою про дострокове повернення суми вкладу.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 20 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір депозитного вкладу №SAMDN5006 (Вклад "Стандарт 12 мес., ЧП"), за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у сумі 37000,39 євро, процентна ставка по вкладу складає 8% річних. Строк депозитного вкладу сторонами погоджено до 20 грудня 2013 року.

Передання коштів відповідачу підтверджено даними платіжного доручення від 20 грудня 2012 року № .

Відповідач довідкою від 24 червня 2014 року засвідчив, що на депозитному рахунку, відкритому на ім'я позивача, обліковуються грошові кошти у сумі 37241,65 євро. Номер такого рахунку збігається з номером, вказаним у договорі банківського вкладу.

Після 20 грудня 2013 року дія договору банківського вкладу була автоматично пролонгована, процентна ставка визначена банком на рівні 8,5% річних.

01 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про дострокове припинення дії договору банківського вкладу та вимогою повернути грошові кошти. Вказана заява отримана банком та на неї надана відповідь, датована 23 липня 2014 року, згідно із якою, банк посилався на неможливість здійснення банківської діяльності на території АРК Крим та призупинення обслуговування клієнтів та роботи відділень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту існування між сторонами правовідносин договору банківського вкладу та обов"язку банку виконати свої зобов"язання незалежно від обставин, що виникли на окупованій території.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов»язання.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з положенням ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Доводи апеляційної скарги щодо розміщення вкладу у відокремленому підрозділі ПАТ КБ "ПриватБанк", розташованому у АР Крим, та прийнятих рішень, якими, зокрема, вирішено припинити діяльність на території півострова філій ПАТ КБ "ПриватБанк", відхиляються колегією суддів, оскільки договір укладено між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якої є м.Дніпропетровськ.

Відповідно до ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов»язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов»язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З огляду на зазначені вимоги законодавства, доводи апеляційної скарги щодо розміщення вкладу у відокремленому підрозділі ПАТ КБ "ПриватБанк", розташованому у АР Крим, та прийняття рішення про припинення діяльності на території півострова філій ПАТ КБ "ПриватБанк", відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки договір укладено між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якої є м.Дніпропетровськ. Припинення діяльності відокремленого підрозділу само по собі не дає підстав для невиконання взятих зобов»язань відповідно до умов договору.

Твердження апеляційної скарги про запровадження окупаційною владою механізму виплат по вкладам відхиляються колегією суддів, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження факту виконання зобов»язання, передбаченого договором банківського вкладу, а посилання на зміну сторони у зобов»язанні є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Посилання в апеляційній скарги на наявність сумнівів щодо факту правовідносин сторін з договору банківського вкладу, відхиляються колегією суддів, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях, а дані наявних в матеріалах справи копії платіжного доручення від 20 грудня 2012 року, довідки від 24 червня 2014 року, листа від 23 липня 2014 року підтверджують визнання відповідачем факту наявності укладеного між сторонами договору.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження факту звернення позивача із вимогою до банку про дострокове повернення суми вкладу, є помилковими, відхиляються колегією суддів, оскільки в матеріалах справи наявні заява позивача від 07 липня 2014 року про видачу вкладу, а також відповідь ПАТ КБ «ПриватБанк» про призупинення обслуговування клієнтів на території Кримського півострова.

Відтак, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не убачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», поданою представником за довіреністю Мусійченком Данилом Леонідовичем, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

С.М. Рубан