АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4941/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Іванченка М.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Осіпчука Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду «Плесо» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до КП виконавчого органу КМР по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду «Плесо» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 прийнята на роботу до ДКП «Плесо» 27.10.1995 відповідно до наказу № 6-к від 27.10.1995 на посаду провідного спеціаліста служби інформаційного, інженерного та адміністративного забезпечення.

23.12.2013 відповідно до наказу №248-к/тр від 03.12.2013 у зв'язку зі змінами у штатному розписі ОСОБА_3 переведено на посаду інженера відділу утримання очисних споруд служби утримання очисних споруд та обслуговування насосних станцій.

01.07.2014 наказом № 129 к/тр ОСОБА_3, звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п. 1ст. 40 КЗпП України.

Виходячи з того, що звільнення ОСОБА_3 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України відбулось з дотримання норм трудового законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити у повному обсязі.Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, правильно встановив спірні правовідносини та вірно визначив норми закону, що їх регулюють.

Правильно встановлено судом першої інстанції, що на КП «Плесо» у зв'язку з необхідністю оптимізації структури підприємства у зв'язку з відсутністю необхідного бюджетного фінансування, інші несприятливі фактори та кризові явища, які відбулися в країні та впливають на виплату заробітної плати за рахунок бюджетних коштів, відбулося скорочення чисельності працівників підприємства.

20.03.2014 ОСОБА_3 особисто під її підпис більше ніж за 2 місяці попереджена про наступне звільнення, чого не заперечує сама позивач (ас. 51).

01.07.2014 наказом № 129 к/тр ОСОБА_3 звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п.1ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2014 та 01.07.2014 позивачу, з метою залишення її на роботі, запропоновані вакантні посади, від яких ОСОБА_3 під особистий підпис відмовилась.

З матеріалів справи також вбачається, що профспілкою КП «Плесо» 06.05.2014

розглянуто подання адміністрації підприємства про звільнення ОСОБА_3, за наслідками якого було надано рекомендацію запропонувати ОСОБА_3 звернутись до адміністрації підприємства з проханням працювати дачі на займаній посаді або розглянути питання перевести на рівноцінну посаду з не меншим посадовим окладом. При цьому заборона чи відмова в проведенні звільнення ОСОБА_3 профспілкою не надавалася.

Службовою запискою профспілкового комітету КП «Плесо» від 08.08.2014 у відповідності до ч. 7 ст. 43 КЗпП України роз'яснено, що у разі, якщо в рішенні немає обґрунтованої відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. А тому посилання ОСОБА_3 на те, що профспілковий орган не дав згоди на її звільнення, на заслуговують на увагу.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги про незаконність звільнення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та встановленими судом обставинами.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що на момент звільнення у КП «Плесо» були наявні робочі місця, які за посадою та фахом підходять ОСОБА_3 за освітою, рівнем кваліфікації, спеціальністю та практичними знаннями, оскільки в матеріалах справи містяться дані, що відповідні посади стосувалися лише сезонної літньої роботи.

Крім того, з наданої КП «Плесо» довідки начальника відділу кадрової роботи та з спеціальних питань КП «Плесо» від 01.04.2015 № 20 вбачається, що на підставі наказу від 10.03.2015 № 20 «Про затвердження змін до організації структури» та наказу від 13.03.2015 № 25 «Про затвердження змін до штатного розпису» відділ утримання очисних споруд та обслуговування насосних станцій скорочено (а.с. 196). Також згідно довідки начальника відділу кадрової роботи та з спеціальних питань КП «Плесо» від 01.04.2015 № 19 передбачено, що змінами штатного розпису, затвердженого т.в.о. Генерального директора КП «Плесо» 10.02.2015, постійні вакантні посади переведено в сезонні посади. Станом на 01.04.2015 постійних вакантних посад на підприємстві немає (ас. 197).

Оскільки належних та допустимих доказів на підтвердженя свїх доводів про порушення законодавства про працю при звільненні на підставі п. 1) ч. 1 ст. 40 КЗпП України позивач не надала, - правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність законних підстав для задоволення її позовних вимог. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на КП «Плесо» не залишилося кваліфікованих працівників з тривалим досвідом роботи, яким є позивач, проте, вказані обставини не впливають на правильність висновку суду.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді М.М. Іванченко

О.І. Шкоріна