Провадження № 2/638/7460/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Штих Т. В. при секретарі: Кондратюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі відділення № 15 м. Харкова про захист прав споживачів фінансових послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась 14.11.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд захистити її права та зобов'язати банк виконати умови договору, а саме: стягнути у валюті вкладу, о належить ОСОБА_1 з карткового рахунку НОМЕР_1 в АТ «Дельта Банк», на який банк розмістив гроші по закінченню строку дії депозитного договору банківського вкладу в євро, разом з нарахованими процентами в розмірі 18 728,08 євро, а саме: 18435,00 євро - основна заборгованість та 293,08 євро - заборгованість по процентам та зобов'язати банк здійснити виплату її коштів без будь-яких обмежень - в валюті вкладу та в повному обсязі.

В судове засіданні позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судове засіданні представник відповідача не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення та прохала суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із нижче викладеного.

03 серпня 2014 року між позивачем та АТ «Дельта Банк» було укладено договір № 6088 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-line» в євро, згідно якого вклад в розмірі 18 435 євро залучався на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок НОМЕР_2 та по 02 вересня 2014 року включно, який був пролонгований до 31 жовтня включно відповідно до п. 1.11 депозитного договору.

Відповідно до п. 1.10 депозитного договору вклад виплачувався по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_1, відкритий на ім'я вкладника у установі банку.

24 квітня 2013 року між позивачем та АТ «Дельта Банк» було укладено договір № 008-20685-240413 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, відповідно до якого банк відкрив позивачу поточний рахунок НОМЕР_1 у євро.

По закінченню строку залучення депозитних коштів грошові кошти у розмірі 18 435 євро були повернути на картковий рахунок НОМЕР_1, відкритий в АТ «Дельта Банк» на ім'я позивача.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), о надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог.

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або шляхом перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку.

Матеріали справи свідчать і сторонами не заперечується, що відповідачем після закінчення строку договору депозиту сума вкладу зарахована на картковий рахунок позивача. Згідно наданих відповідачем виписок по картковому рахунку позивача проценти за користування депозитними коштами були нараховані та перераховані відповідачем в розмірі 90,15 євро, 99,82 євро, 103,03 євро повному обсязі на картковий рахунок позивача. Отже, зобов'язання відповідача з повернення вкладу за договором № 6088 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-line» в євро є виконаним.

Згідно з частиною 3 статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з частиною 2 статті 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, о йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом (ч.2 ст. 1068 ЦК України).

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність отримувача, який має виключне право розпорядження ними, а банк в свою чергу у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунко-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Як визначено п. 7.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492 видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами.

Згідно п. 8.2 цієї інструкції поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, використовується відповідно до визначених цією інструкцією режимів поточних рахунків з урахуванням обмежень, установлених законодавством України.

Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо).

Розпорядження клієнта щодо коштів, які знаходяться на його рахунку, відбувається виключно на підставі документу, встановленого зразку.

Позивачем не надано до суду належних доказів розпоряджень про перерахування відповідних сум з поточного рахунку та проведення інших операцій за рахунком, які були залишені відповідачем без виконання. Натомість матеріали справи свідчать про виконання банком розпоряджень позивачки встановленого зразку без будь-яких обмежень.

Так, платіжне доручення № 1 від 01 грудня 2014 року було виконано банком, згідно якого сума 8 728 євро була переказана на депозитний рахунок згідно депозитного договору № 003-20562-011214 від 01.12.2014 та додаткової угоди № 1 від 01.12.2014 .

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності зі ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

З метою недопущення використання фінансової системи України для відмивання грошей і фінансування тероризму та врегулювання ситуації на валютному ринку України, керуючись ст. 99 Конституції України Правління НБУ прийняло постанову № 540 від 29.08.2014 р. «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», якою зобов'язало уповноважені банки обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати у межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Пунктом 13 Постанови передбачено, що видача готівкових коштів у межах України за електронними платіжними засобами (з використанням платіжних карт) на території України проводиться виключно в національній валюті.

При цьому правові норми, викладені в даній постанові НБУ є імперативними, тобто є обов'язковими для виконання вимогою, а не правом банку на обмеження видачі готівкових коштів.

Дана постанова є розпорядчим актом, який адресований обмеженій кількості осіб (мають персоніфікований або індивідуально - конкретних характер) а відповідач, який входить до переліку банків, на яких розповсюджується дія зазначеної постанови, мав дотримуватись встановлених обмежень.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України має право віднести банк до категорії проблемних з підстав, визначених нормативно-правовим актами Національного банку України.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановлених цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотримання принципів черговості, передбаченої ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому, введена тимчасова адміністрація, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 р. № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 р. прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 р. в АТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк».

Керуючись ст.ст. 5,6, 10, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі відділення № 15 м. Харкова про захист прав споживачів фінансових послуг - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Штих Т.В.