04.08.2015 Єдиний унікальний номер 205/9230/14-ц
справа № 2/205/9/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» про стягнення страхового відшкодування, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання припиненою поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04 листопада 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.3-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 березня 2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNК0АN09980391, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 38 436,76 доларів США, строком користування до 18.03.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими договором.

В порушення умов кредитного договору позичальник несвоєчасно і не у повному розмірі здійснював повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 26.02.2015 року має заборгованість в сумі 56 679,03 доларів США, з якої:

-заборгованість за кредитом - 18 320,19 доларів США;

-заборгованість по процентам за користування кредитом - 10 515,33 доларів США;

-пені - 27 843,51 доларів США.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2012 року із ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року в сумі 21 351,34 доларів США, у зв'язку із чим, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 35 327,69 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року, відповідно до умов якого остання поручилась за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Крім того, 19 березня 2007 року між ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» та ОСОБА_1 було укладено договір страхування наземного транспорту №DNK0AN00034822 та договір особистого страхування №DNK0LK00034823.

Посилаючись на викладені обставини у позові та уточнивши свої вимоги позивач просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року у сумі 35 327,69 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 060 190,16 грн. та судові витрати по справі.

26 березня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» про стягнення страхового відшкодування, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання припиненою поруки (а.с.135-137).

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що дійсно між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 19.03.2007 року було укладено кредитний договір № DNК0АN09980391. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_1М та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір застави, згідно умов якого він надав у заставу автомобіль «Great Wall», модель Hover, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_2, Д/Н НОМЕР_1, що належав йому на праві власності.

А,19 березня 2007 року між ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» та ОСОБА_1 було укладено договір страхування наземного транспорту №DNK0AN00034822, за умовами якого об'єктом страхування є автомобіль Great Wall», модель Hover, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_2, Д/Н НОМЕР_1. Ліміт відповідальності вказаний в умовах договору становить 136 800,00 грн., а гарантом виконання зобов'язань ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» за договором є ПАТ КБ «ПриватБанк».

28.11.2009 року автомобілем Great Wall», модель Hover, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_2, Д/Н НОМЕР_1, заволоділи невідомі особи, за фактом чого СВ Кобеляцького РВ ГУМВС України Полтавської обл.. було порушено кримінальну справу.

Страховою компанією було визнано страховим випадком факт заволодіння невідомими особами автомобіля Great Wall», модель Hover, д/н НОМЕР_1, визначено розмір часткового страхового відшкодування в сумі 27 086,40 грн., які були направлені на погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, позивачі зазначають, що ПАТ КБ «ПриватБанк» неправомірно, без попередження було підвищено процентну ставку з 10,08% на 12,12% річних, про що позивач дізнався лише в 2015 році. У зв'язку із чим, укладений між ОСОБА_3 та відповідачем договір поруки № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року можна вважати припиненим, так як позивач змінив умови кредитного договору (підвищивши процентну ставку), що є зміною основного зобов'язання без згоди на те поручителя, який так само не знав про зміну розміру процентів за кредитом.

Враховуючи вищевикладене, співпозивачі просять суд стягнути із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 109 713,60 грн.; визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» по збільшенню процентної ставки за користування кредитом за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року з 01.11.2008 року з 10,08% річних до 12,12% річних; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року в тому числі пені, виходячи із процентної ставки за користування кредитом 10,08% річних за період з 01.11.2008 року по 21.11.2013 року включно з урахуванням фактично сплачених позичальником коштів.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним діючий за довіреністю - ОСОБА_4, у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги первісного позову підтримує та просить їх задовольнити. Проти вимог зустрічного позову заперечує (а.с.190).

Співвідповідачі за первісним позовом та співпозивачі за зустрічним - ОСОБА_3, ОСОБА_1, у судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. До суду їх представником за договором адвокатом - ОСОБА_5, надано письмову заяву, в якій він просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги первісного позову не визнає та заперечує у повному обсязі. Вимоги зустрічного позову підтримує та просить задовольнити. У наданих письмових запереченнях просить первісний позов задовольнити частково, врахувавши страхове відшкодування, що було відшкодовано страховою компанією за договором страхування наземного транспорту №DNK0AN00034822 від 19.03.2007 року, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». А також, просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені за період з 21.12.2008 року по 16.02.2014 року (а.с.196,197,199).

Третя особа за зустрічним позовом - ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» в особі свого представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надіслано представником письмову заяву, в якій надає пояснення щодо розрахунку страхового відшкодування (а.с.198).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Судом встановлено, що 19 березня 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNК0АN09980391, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки, на строк з 19.03.2007 року по 18.03.2014 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 38 436,76 доларів США на: 26 229,00 доларів США на купівлю автомобіля; у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 262,29 доларів США у момент надання кредиту та у розмірі 11 938,70 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту (а.с.12-14).

ОСОБА_1 як позичальник зобов'язався за кредитним договором щомісяця надавати банку кошти в сумі 467,86 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, кредит позичальнику надав, про що свідчить ордер розпорядження № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року (а.с.33).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № DNК0АN09980391, за умовами якого остання поручилась перед банком за належне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором (а.с.16).

19 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна № DNК0АN09980391, відповідно до умов якого даним договором забезпечується виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року. Предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль Great Wall», модель Hover, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_2, Д/Н НОМЕР_1 (а.с.42-45).

На підставі заяви про укладення договору, 19 березня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» було укладено договір страхування наземного транспорту №DNK0AN00034822, відповідно до умов якого страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов'язався своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови правил страхування. Цей договір укладено на виконання договору застави № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року. Розмір страхової суми становить 136 800,00 грн. У разі лонгації договору страхування на наступні періоди ліміт відповідальності за ризиком вказаним у п.7.1.2. договору та у разі повного знищення ТЗ зменшується за кожен рік лонгації договору на 10% від страхової суми (а.с.47,48-49).

Також, 19 березня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» було укладено договір особистого страхування № DNK0LK00034823 (а.с.51-52).

Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач допустив прострочення повернення кредитних коштів, у зв'язку із чим, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 26.02.2015 року становить 35 327,69 доларів США, з якої: заборгованість за кредитом - 163,63 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 856,82 доларів США; пені - 27 307,24 доларів США (а.с.130-133).

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Достовірно встановлено, що позивач у січня 2012 року звертався до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути із останнього заборгованість за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року, а ОСОБА_1 в свою чергу звертався із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави рухомого майна (а.с.109-112).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.109-112).

Суд вирішив стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року в розмірі 170 661,26 грн., що складається із : заборгованість за кредитом - 18 156,56 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 2 658,51 доларів США; пені - 536,27 доларів США. А також, стягнуто судові витрати.

Отже, суд приходить висновку, що позивач у повній мірі реалізував своє право з відшкодування заборгованості за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року укладеним із ОСОБА_1, але не зважаючи на покладений обов'язок доказування відповідно до ст..60 ЦПК України, не надав жодних доказів щодо примусового виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2012 року.

Встановлено, що постановою СВ Кобеляцького РВ ГУМВС України в Полтавській області від 07 грудня 2009 року було порушено кримінальну справу по факту незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем Great Wall», модель Hover, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі: НОМЕР_2, Д/Н НОМЕР_1, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст..289 КК України (а.с.158). А, постановою СВ Кобеляцького РВ ГУМВС України в Полтавській області від 24 грудня 2009 року визнано потерпілим по вищевказаній кримінальній справі ОСОБА_1 (а.с.159).

Страховою компанією ЗАТ «СК «ІНГОСТРАХ» було здійснено страхове відшкодування в рахунок погашення по кредитному договору № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 90 288,00 грн. (а.с.162,170).

Враховуючи вищевикладене, суд ставиться критично до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, так як не має жодних доказів того, що заборгованість за кредитним договором № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року є не сплаченою.

Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом є незаконними, необґрунтованим, недоведеними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно п.6 договору страхування наземного транспорту, ліміт відповідальності за ризиком «незаконне заволодіння ТЗ (угон)» складає 136 800,00 грн. У разі лонгації договору на наступні періоди ліміт відповідальності за ризиком «незаконне заволодіння ТЗ (угон)» зменшується за кожен рік лонгації договору на 10% від страхової суми. Отже, на момент угону застрахованого автомобіля лонгація договору страхування мала місце двічі, то і страхова сума становить: 136 800 - 10% = 123 120; 123 120 - 10% = 110 808,00 грн.

За змістом п.15.16. договору страхування наземного транспорту, у разі незаконного заволодіння ТЗ, виплата страхового відшкодування здійснюється таким чином: при порушенні кримінальної справи виплата здійснюється у розмірі 30% страхового відшкодування, а решта страхового відшкодування виплачується після закінчення або зупинення досудового слідства по кримінальній справі.

Отже, розрахунок страхового відшкодування буде: 110 808 (сума страхового відшкодування) - 20 520 (франшиза) = 90 288,00 грн. Згідно наданим доказам, страхове відшкодування було здійснено у відповідності до вимог договору у повному обсязі та належним чином (а.с.151,162,163,170-171).

Із наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до 21 серпня 2009 року позичальник (ОСОБА_1М.) належним чином здійснював оплату платежів по кредиту, про що свідчить відсутність заборгованості. А також те, що починаючи з 01 листопада 2008 року процентна ставка була змінена в бік збільшення, а саме: з 10,08% річних на 12,12% річних (а.с.130-133). Але, також вбачається, що позичальник у період з 01.11.2008 року по 21.08.2009 року продовжував здійснювати платежі не зважаючи на підвищену відсоткову ставку.

Згідно п.п.2.3.1. кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні.

Відповідно до ст..1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Враховуючи той факт, що сторони підписанням кредитного договору погодили, що процентна ставка за даним кредитним договором є змінюваною, і що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2012 року було стягнуто заборгованість за кредитним договором, що утворилась за ОСОБА_1 станом на 23.08.2011 року, а банк змінив ставку 01.11.2008 року, суд приходить до висновку, що позичальник був ознайомлений із тим, що процентна ставка підвищена і жодних заперечень з цього приводу не надав. Тому, вимоги про визнання незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо збільшення процентної ставки за кредитним договором є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними.

Окрім того, враховуючи дані обставини заява про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені за кредитним договором є безпідставною.

Згідно ст..257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст..258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Щодо вимог про припинення договору поруки суд виходить із наступного.

Відповідно до п.3 договору поруки, поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений.

У відповідності до п.22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Згідно ст.. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, суд приходить висновку, що не має жодних підстав для визнання поруки ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором поруки № DNК0АN09980391 від 19.03.2007 року припиненим.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів за зустрічним позовом є незаконними, необґрунтованим, недоведеними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки сторонами при подачі позовів були сплачені судові витрати, і їх вимоги не підлягають задоволенню, то сплачений судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 526, 598-599, 610, 1054 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» про стягнення страхового відшкодування, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання припиненою поруки, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Шавула