Справа № 515/1522/13-ц
Провадження 2-р/515/5/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 року . Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

при секретарі Коренчук О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбуна-ри Одеської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Татарбунарської міської ради Одеської області, відділу Держземагенства у Татарбунарському районі Одеської області, державного підприємства "Одеський науково-дослідний інститут землеустрою" про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними та заяву заступника начальника першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 про розяснення рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 26. 07.2013 р., що набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Татарбунарської міської ради Одеської області, відділу Держземаге-нства у Татарбунарському районі Одеської області, державного підприєм-ства "Одеський науково-дослідний інститут землеустрою" про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними за-доволено. Поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду з позовом про визнання державних актів на право власності на зе-мельні ділянки недійсними. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 900477 від 25.03.2010 р. про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 900479 від 25.03.2010 р. про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1000 га.

Додатковим рішенням Татарбунарського районного суду Одеської облас-ті від 20.09.2013 р., що набрало законної сили, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Доповнено резолютивну части-ну рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.07. 2013 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Татарбунарської місь-кої ради Одеської області, відділу Держземагенства у Татарбунарському районі Одеської області, державного підприємства "Одеський науково-до-слідний інститут землеустрою" про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, частиною пятою наступного змісту: «Зобовязати державне підприємство Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою виготовити та видати ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що по-свідчують право власності на земельну ділянку.

Заступник начальника відділу першого Малиновського відділу ДВС Оде-ського міського управління юстиції ОСОБА_3 звернулася до суду

із заявою, в якій просила розяснити резолютивну частину рішення, що викладена у виконавчому документі, виданому Татарбунарським районним судом 22.10.2014 р. у згаданій справі, в частині визначення межі між суміжними земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при виго-товленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), посилаючись на те, із змі-сту резолютивної частини додаткового рішення суду від 20.09.2013 р. державному виконавцю незрозуміло, де повинна проходити межа між суміж-ними земельними ділянками сторін у справі на відстані 87 см… чи 140 см від житлової будівлі ОСОБА_2

Представник відділу ДВС у судове засідання не зявився, зазначивши у згаданій заяві прохання розгляд заяви здійснити без його присутнос-ті.

Відповідач ОСОБА_2 також у судове засідання не зявилася, на-дала заяву про розгляд заяви у її відсутність з винесенням рішення на розсуд суду.

Представники інших відповідачів - Татарбунарської міської ради Оде-ської області, відділу Держземагенства у Татарбунарському районі Оде-ської області, державного підприємства "Одеський науководо-слідний ін-ститут землеустрою" у судове засідання не зявилися, хоча про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись у телефонному режимі. Проте, їх неявка, згідно ч.3 ст.221 ЦПК України, не перешкоджає розгляду пи-тання про розяснення рішення суду.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи і матеріали, що додано до заяви, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

У відповідності до ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозу-мілим суд за заявою осіб, які брали участь у справі, може постановити ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змі-сту.

Положенням даної норми права не суперечать положення ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про ро-з'яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого докумен-та є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого прова-дження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа. Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зо-бов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції. Згаданим додатковим рішенням суду, як вже зазначалось, на державне підприємство Одеський науково-дослідний та проектний інститут земле-устрою покладено зобовязання виготовити та видати ОСОБА_1 техні-чну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвід-чують право власності на земельну ділянку.

При ухваленні згаданих рішень суд не торкався питання про місце проходження межі між суміжними земельними ділянками сторін у справі, оскільки це не відноситься до компетенції суду, який не вправі підмі-нювати відповідну землевпорядну організацію, до виключної компетенції якої входить при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, проводити певні дії та встановлювати межі земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до п.4 ст.215 ЦПК України, рішення суду складається, у тому числі, з резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і поряд- ку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

При ухваленні судом зазначених рішень враховано вимоги згаданої норми Закону, і, зокрема, в резолютивній його частині зазначено про задоволення позовних вимог; наведено висновок суду по суті позовних вимог та строк і порядок оскарження судового рішення.

Тому для суду не є зрозумілим, які потрібні розяснення державному виконавцю щодо рішення суду та змісту виконавчого документу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208-210,215,221 ЦПК Украї-ни, ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Заяву заступника начальника першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 про розяснення рішення суду залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської обла-сласті протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, без участі яких було постановлено ухвалу суду, можуть оскаржити її протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Тимошенко