Справа № 387/1576/14-ц
Номер провадження по справі 2/387/8/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області в складі :

Головуючого судді Кучеренко О. П.

при секретарі Сташевській В.В.

за участі позивача - відповідача ОСОБА_1

за участі представника позивача - відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

за участі відповідача - позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Добровеличківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації Кіровоградської області про встановлення місця проживання дитини, відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації Кіровоградської області про визначення місця проживання дітей, зміну розміру стягуваних аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про встановлення місця проживання дитини, відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, в якому зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.05.2013 року. Після розлучення із ОСОБА_3, їх малолітні діти : ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2, залишились проживати з нею, що стверджується довідкою про склад сім'ї. В березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в орган опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради щодо встановлення порядку зустрічі із своїми дітьми. Вказаний порядок було встановлено, що стверджується рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 05.2014р. за № 63. Зазначене рішення виконкому Дрогобицької міської ради позивач по справі не оскаржував, свідчить про те, що згідно закону їх малолітні діти повинні проживати з нею у відповідності до ст. 19 СК України. 3 червня 2014р. ОСОБА_3 прийшов до неї додому і взяв сина на вихідні, згідно графіка, зазначеного рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 22.05.2014р. за № 63. З цього часу вона сина більше не бачила. З метою узаконення своїх протиправних дій ОСОБА_3 звернувся в Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області із позовом про встановлення місця проживання дітей, даний позов за його заявою залишено без розгляду. Після цього, ОСОБА_3 звернувся в орган опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації Кіровоградської області із заявою про визначення місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_5. Вважає, що ОСОБА_3 є суддею Новоукраїнського районного суду, розпорядженням голови Новоукраїнської райдержадміністрації за № 275-р від 16.09.2014 року визначили, що місце проживання їх малолітнього сина, ОСОБА_5 за місцем проживання батька, в АДРЕСА_3 і це незважаючи на рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 22.05.2014р. за № 63, який вона в електронній і почтовій формі надіслала на адресу органу опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації. Просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Новоукраїнської райдержадміністрації за № 275-р від 16.09.2014 року; встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір"ю, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1; відібрати у ОСОБА_3 малолітню дитину, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та повернути дитину матері - ОСОБА_1 за попереднім місцем проживання АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та обгрунтували їх обставинами викладеними в позовній заяві, просять позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не погоджуючись з позовом подав зустрічний позов про визначення місця проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним; про зміну розміру стягуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/15 частки від його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає в зустрічному позові, що у ОСОБА_1 недостатність житлової площі, вона не має самостійних доходів, офіційно не працевлаштована два роки після виходу із декретної відпустки, проживає виключно на матеріальну допомогу з безробіття та його аліменти, залучає до виховання дітей свою матір ОСОБА_7, яка вчиняє щодо дітей моральне насильство. Натомість він має достатні доходи, щоб забезпечити своїм дітям належні умови проживання, виховання, харчування та дозвілля. Крім того зазначає, що він сплачує аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини від отримуваних ним доходів. Підставою для стягнення аліментів був факт проживання на момент винесення рішення дітей разом з позивачкою. На даний час дані обставини змінились, й син ОСОБА_5 фактично проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Крім цього, він здійснює грошові виплати на придбання житлового будинку, в якому мешкає разом із сином, а також надає добровільну матеріальну допомогу непрацездатним батькові - інваліду та хворій матері. Також з 12.09.2014 року він уклав шлюб і створив нову сім"ю.

Позивач та її представник в судовому засіданні зустрічний позов не визнали повністю, просять в його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача-відповідача, представника позивача-відповідача, відповідача - позивача, провівши спілкування з дитиною сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності матері та батька, практичного психолога ОСОБА_8, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач - відповідач ОСОБА_1 та відповідач - позивач ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 10 грудня 2004 року по 28 травня 2013 року. Мають від шлюбу двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на час розірвання шлюбу залишилися проживати разом зі своєю матір'ю і на їх утримання рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2013 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 450,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18 квітня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с.185-186, 241-242 т.1).

Згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2014 року змінено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Вступило в законну силу 10.07.2014 року. (а.с.133-135 т.1).

Згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 10.07.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2014 року залишено без змін.

Згідно наказу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2013 року №35/к ОСОБА_3 призначений на посаду судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з 25 листопада 2013 року, підстава: указ Президента України від 07.11.2013 року №620/2013 (а.с.63-69 т.1).

Згідно до звіту про здійснення відрахування та виплати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за період з 01.07.2014 року по 30 вересня 2014 року по 450,00 грн. щомісячно на кожну дитину та з 01.10.2014 року по 31.12.2014 року 33,33%. (а.с.237-238 т.1).

Згідно довідки Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області від 23.02.2015 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області Шепетько Володимира Івановича станом на 30.04.2014 року становить 6890,00 грн. Заборгованість утримано у серпні та вересні 2014 року.

Згідно довідки Дрогобицького МРЦЗ від 02.09.2014 року ОСОБА_1, яка проживає АДРЕСА_1 перебуває на обліку як безробітня з 20 лютого 2014 року (а.с.5 т.1)

Згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2013 року визначено за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право на 1/2 ідеальну частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.02.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2013 року в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності сторін змінено, визначено за ОСОБА_1 право на 2/3 ідеальних частки у квартирі АДРЕСА_1, визначено за ОСОБА_3 право на 1/3 ідеальну частку у квартирі АДРЕСА_1. (а.с.173-175 т.1).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 22.05.2014 року встановлений наступний порядок зустрічей ОСОБА_3 з його малолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають в АДРЕСА_1, а саме першої та третьої суботи щомісяця з 10,00 год. до неділі 15,00 год. з ночівлею за адресою АДРЕСА_2, з 01 липня по 15 липня та з 01 січня по 05 січня щорічно у межах Львівської області з метою забезпечення дітям відпочинку. Зобов"язати матір дітей ОСОБА_1 не чинити перешкоди зустрічам із вищевказаними дітьми ОСОБА_3 за адресою їхнього проживання в АДРЕСА_1 (а.с.3 т.1).

В судовому засіданні встановлено що 05 липня 2014 року ОСОБА_3 забрав дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 з місця проживання дитини та перевіз його по місцю свого проживання АДРЕСА_3.

Відповідно до розпорядження голови Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області №275-р від 16 вересня 2014 року про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено місце проживання останього за місцем проживання батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 по АДРЕСА_3 (а.с.28 т.1).

Згідно висновку Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 05.02.2015 року районна державна адміністрація, відповідно ч.4 ст.19 та ч.1 ст.161 СК України, ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", враховуючи рішення районної комісії з питань захисту прав дитини (протокол №1 від 04 лютого 2015 року) та матеріально-побутові умови ОСОБА_3 вважає можливим проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.183 т.1).

Згідно висновку органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради від 19.03.2015 року про можливість проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 біля матері ОСОБА_1, орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради вважає можливим проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 біля матері дітей ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава: протокол засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 05.03.2015 року №3.Затверджено рішенням виконкому Дрогобицької міської ради від 19.03.2015 року №51.

Згідно психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.02.2015 року зазначено що під час індивідуальних консультувань було з"ясовано, що хлопець емоційно прихильний як до матері, так і до батька. Зі слів ОСОБА_9 хлопчик проживає разом з ним останні сім місяців. За мамою ОСОБА_1 та сестричкою ОСОБА_4 хлопчик сумує, виявляє бажання їх побачити. Дитина потребує турботи та піклування дорослих. ОСОБА_5 більш схильний до проживання в родині батька (а.с.246 т.1).

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Умовами ч.1 ст.ст. 14,15 СК України передбачено, що здійснення сімейних прав та обов'язків є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган.

Для з'ясування прихильності дитини до його батьків, судом в присутності матері та батька, практичного психолога ОСОБА_8 було проведено спілкування з дитиною сторін - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який розповів про те, що проживає з батьком в Новоукраїнці, раніше проживав з матір"ю в Дрогобичі, у нього є сестричка ОСОБА_4, і у тьоті ОСОБА_6 буде скоро його братік. Під час спілкування дитина знаходилася біля матері, було помітно, що дитина не бачила матері тривалий час і скучила за нею, дитина не вирізняла прихильності до когось із батьків.

З пояснень в судовому засіданні психолога ОСОБА_8, в присутності якої судом було проведено спілкування з дитиною, зазначила, що дитина всебічно розвинута, дитина не вирізняла прихильності до когось із батьків, проте в дитини є прояви емоційної замкнутості, виснаженості, ситуативної тривожності, дитина відповідала автоматично, була підготовлена до судового засідання і говорила те, що йому сказав батько.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини (ст.141 СК України).

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що позивач-відповідач та відповідач-позивач характеризуються з позитивної сторони, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалися, на обліку у лікарів психіатра та лікаря нарколога не перебувають, відповідач-позивач має постійне місце роботи та стабільний дохід, сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1

Матеріалами справи, а саме чисельними зверненнями до правоохоронних органів відповідача -позивача, листами про відмову в порушенні кримінальних справ по даних фактах, висновку начальника СКМСД Дрогобицького МВ ГУМВС України в Львівській області підтверджується та обставина, що між сторонами склались вкрай неприязні стосунки (а.с.108, 109, 132, 137,143).

В матеріалах справи є висновок Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 05.02.2015 року про можливість проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_3 та висновок органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради від 19.03.2015 року про можливість проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 біля матері ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержуваних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків інших осіб, які бажають проживати з дитиною, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.5 і ч.6 ст.19 СК України).

Суд вважає, що малолітні діти після розірвання шлюбу сторін за їх спільною згодою залишилися проживати біля матері, і на їх утримання було тим же рішенням стягнуто аліменти з батька. Відповідач- позивач не мав права без згоди матері міняти місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з "Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок", схваленої Постановою Верховної Ради України від 06 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Таким чином дослідивши всі докази в совокупності, суд, виходячи з віку та статі дітей, принципу 6 Декларацією прав дитини вважає, що проживання малолітніх дітей 2009 та 2006 років з матір"ю забезпечить їм більш повний : нормальний фізичний і духовний розвиток, тому місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити разом з матір"ю.

Суд відзначає, що залишення дітей проживати із матір'ю не розлучає дітей із батьком, рішення суду не позбавляє відповідача-позивача права проявляти турботу та любов до дітей, незалежно від того, з ким із батьків вони проживають.

В судовому засіданні встановлено, та не заперечується і самим відповідачем -позивачем, що 05 липня 2014 року він, без згоди позивача -відповідача, забрав у неї сина ОСОБА_5 і з того часу позивач -відповідач сина не бачила, дитина проживає з ним за місцем його проживання.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності.

Згідно чинного законодавства у позові про відібрання дитини може бути відмовлено лише тоді, коли відповідач доведе, що той з ким проживала дитина, жорстоко поводився з нею, схиляв її до вживання наркотиків, проституції, тримав дитину в умовах, небезпечних для її життя та здоров`я.

Таких доказів відповідачем - позивачем надано не було.

Для повернення дитини непотрібно представляти докази створення для неї нормальних умов для її виховання та розвитку, оскільки стаття 162 СК України базується на юридичній презумпції правомірності поведінки того з батьків, з ким вона проживала.

Суд вважає, що відповідач-позивач по справі, будучи батьком дитини, та маючи абсолютне право, передбачене законом на виховання сина, повинен повернути сина матері, оскільки самовільно, без її згоди змінив місце проживання малолітньої дитини.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнії дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_1, та відібрання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька і повернення дитини матері ОСОБА_1. В іншій частині позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Під час судового розгляду в суді не встановлено будь-яких виняткових обставин, які б переконали суд у тому, що дітям необхідно визначити місце проживання з батьком і тому в зустрічному позові, щодо визначення проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народженнята ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_3 слід відмовити. Щодо позовних вимог про змінення розміру стягуваних аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 до розміра 1/15 частки від доходів щомісячно також слід відмовити, поскільки ОСОБА_3 не доведено належними та допустимими по справі доказами дані позовні вимоги.

Керуючись ст.51 Конституції України, Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) "Про права дитини", Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Декларацією про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, схваленої Постановою Верховної Ради України №475-XFV від 05.03.1999 року, ст.4 Конвенції "Про контакт з дітьми", яка ратифікована Україною 20.09.2006 р., Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ (із змінами і доповненнями), ст.ст.3,7,14,15, ч.ч.4,5,6 ст.19, 24, ч.3 ст.105, ст.ст.112, 141, 155, ч.ч. 1-3 ст. 157, 158, 159, 160, ст.161, ч.1 ст.162, ст.171 Сімейного Кодексу України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, ст.ст. 3,8, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, п.5 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації Кіровоградської області про встановлення місця проживання дитини, відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання задоволити частково.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Відібрати малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, від батька - ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 і повернути дитину матері ОСОБА_1, котра проживає за адресою АДРЕСА_1.

Рішення про відібрання дитини від ОСОБА_3, і повернення її ОСОБА_1, з якою дитина проживала, допустити до негайного виконання.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування виконкому Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Новоукраїнської райдержадміністрації Кіровоградської області про визначення місця проживання дітей, зміну розміру стягуваних аліментів відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн. ( двісті сорок три гривні 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області в 10-денний строк з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області О. П. Кучеренко