Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4917/14-ц
Провадження № 2/279/64/15
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді Коваленко В.П.
при секретарі Петрук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності , -
З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань між сторонами було укладено договір іпотеки б/н, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечив (а.с.109). Відповідачка ОСОБА_1 в засідання не з'явилася, про день та час розгляду повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.114).
Банк виконав свої зобов'язання і надав відповідачці кошти в сумі 52 тисячі доларів США для придбання спірної квартири.
З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань між сторонами було укладено договір іпотеки б/н, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною вартістю 352177 гривень.
Згідно п.4.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.
06 травня 2014 року (а.с.31) відповідачці направлено повідомлення з вимогою про порушення основного зобов'язання та звільнення приміщення, яке є предметом іпотеки.
Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ст.37 Закону).
Частиною першою статті 40 Закону України « Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.
За вимогами ч.2ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3ст.109 ЖК України після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя (кредитора) або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 43 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.
Згідно з ч.4ст.9,ст.109 Житлового Кодексу України, статей 39,40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.
Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотеко держателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
З 07 червня 2014 року набрав чинність Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ( газета «Голос України №109) статтею 1 якого передбачено, що протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та /або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
Протягом дії цього Закону інші Закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм (ст.4 вказаного Закону).
Отже, законодавець визначив обставини, при яких не може бути примусово стягнуто нерухоме житлове майно і норми цього закону мають пріоритетне значення над іпотечним законодавством.
Таким чином, судом встановлено, що загальна площа нерухомого майна не перевищує 140 кв. метрів , останнє використовується для постійного проживання ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 82), даних про те, що у відповідачки є інше житло не надано суду.
Враховуючи дію мораторію на час ухвалення судового рішення, суд приходить до висновку про неможливість задоволення вимог банку про звернення стягнення на іпотечне нерухоме житлове майно.
Оскільки інші позовні вимоги залежать від вирішення спору щодо звернення стягнення на майно (є похідними ) , то вони також задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 213-215 ЦПК України, ст. ст.610,611 ЦК України, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» , суд, -
В позові Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою заінтересованої особи, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Коваленко В.П.