ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 квітня 2015 року. м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Зуй Т.С.,
при секретарі: Антощенко Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу,-
З настанням строку для повернення депозитного вкладу та нарахованих процентів він звернувся з відповідною заявою до банку від 15.10.2014 року. Звернувшись до працівників банку з питання коли буде вирішено його питання, йому в усній формі було повідомлено, що нажаль вони не можуть видати його вклад.
Тому позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в примусовому порядку. Крім того вказує, що неправомірними діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода, так як він переніс переживання, оскільки не міг в повній мірі розпорядитися належними йому коштами, яку він оцінює в 1000 грн.
В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надіслав суду письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України..
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
15.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до банку про повернення депозитного вкладу та нарахованих процентів.
Однак, в порушенням вимог чинного законодавства позивачу кошти не повернуто.
Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Частиною третьою статті 1058 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 названого Кодексу (статті 1066 - 1076)), якщо інше не встановлено главою 71 Кодексу (статті 1046 - 1065) або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Як зазначалось вище, статтею 1060 Цивільного кодексу України, яка застосовується до договорів депозитних вкладів в силу статті 1058 цього ж Кодексу, визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад на вимогу вкладника.
Іншими словами, Цивільний кодекс України, як основний акт цивільного законодавства, передбачає право вкладника вимагати повернення внесеного ним депозиту у повному обсязі у будь-який момент. Цей же закон передбачає обов'язок Банку видати депозит на першу вимогу вкладника.
Пунктом 1.9, 1.10 Договору передбачено, що вклад виплачується вкладнику або уповноваженому представнику вкладника по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного договору, шляхом виплати готівкою з каси відділення Банку, а також виплатити нараховані проценти по ньому відповідно до умов Договору.
Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Ні договором ні жодним законом Відповідач свої дії не обґрунтовує, оскільки діючі закони такого права йому і не надають. Своїми діями Відповідач порушив також вимоги ст.ст. 629 та 1060 Цивільного Кодексу України, пункт 3.3 Постанови НБУ від 03.12.2003 року №516 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577).
Згідно з Постановою правління НБУ від 3.12.2003 року № 516 «Про затвердження положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами» п. 2.4., за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї на умовах та в порядку, установлених договором.
Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (ст. 1061 ЦК). Вказане положення деталізується в п. 1.10 Договору банківського вкладу, укладеного між Позивачем та Відповідачем, згідно з яким Банк зобов'язується повернути Вкладнику суму вкладу і зробити остаточний розрахунок по процентах в день повернення вкладу. Вкладник має право одержувати нараховані проценти відповідно до умов договору (п.1.9 Договору). Також Вкладник має право, відповідно до п.1.9., п. 1.10, після закінчення строку затребувати (отримати) суму Вкладу в готівковій формі через касу банку.
Відповідно до п.3.2. вказаної Постанови Правління НБУ, грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою через касу банку. Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад (п.3.3).
Крім того, згідно з частиною 2 ст. 22 Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
За весь час невиконання відповідачем своїх зобов'язань позивачу були завдані моральні страждання. Дії Банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали позивачу душевні страждання і переживання, яких він зазнав у зв'язку з протиправними діями відповідача.
А саме, укладаючи договір банківського вкладу та довіряючи свої грошові кошти даної фінансової установи, позивач розраховував на порядність і чесність Банку, дотримання Банком всіх умов і положень договору. Відмова в поверненні вкладу порушила плани позивача в частині розпорядження власними грошовими коштами, стало для нього сильним шоком від нахабства і незаконності дій по відношенню до своїх вкладників - людей, які повірили Банку в період нестабільної політичної та економічної ситуації в країні і довірили свої особисті кошти, тим самим забезпечивши фінансовій установі запас ліквідності в один із найважчих економічних моментів, а у відповідь отримали невдячність, і недбале ставлення до виконання Банком зобов'язань за договором.
Розмір моральної шкоди важно оцінити, але він має компенувати ті страждання, які довелось пережити позивачу, в звязку з порушенням умов договору та повернення вкладу. Тому, суд погоджується з оціненою позивачем розміром моральної шкоди в 1000 грн.
Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3654 грн., а також на користь позивача 243, 60 грн, що підтверджено квитанцією (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 526, 530, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
ПозовОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії.

СУДДЯ: Т.С.Зуй