_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1611/15-ц
Провадження № 2/520/2265/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного товариства „Державний ОСОБА_1 України до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту та внесення змін у кредитний договір і за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_1 банк України» про захист прав споживача за споживчим кредитом,

Встановив,

ПАТ „Державний Ощадбанк України в особі філії Одеського обласного управління звернувся 25.12.2012 року з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором №1873-н від 29 серпня 2007 року у сумі 97915,65 дол. США та судові витрати у сумі 3760 грн., стверджуючи, що відповідачі ухиляються від виконання зобовязань за договором кредиту і за договором поруки. Крім того, позивач вимагав внести зміни до кредитного договору №1873-н від 29 серпня 2007 року : п.1.2. слова та цифри «108 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 серпня 2016 року» замінити на «терміном остаточного погашення кредиту встановити дату подання позовної заяви» ; п.1.5. «останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше подання позовної заяви.

Після уточнень позовних вимог в судовому засіданні представник банку підтримав такі вимоги: стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в солідарному порядку прострочений основний борг за кредитом 65706,62 дол. США, прострочені проценти за користування кредитом 41190,8 дол. США, прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту 5760 грн., пеню за прострочений основний борг по кредиту за період з 27.01.2012 року по 26.01.2015 року 25212,05 дол. США, що складає 398602,64 грн., пеню за прострочені проценти за користування кредитом за період з 27.01.2012 року по 26.01.2015 року 15134,43 дол. США, що складає 239275,41 грн., пеню за прострочену комісійну винагороду 2380,48 грн.

Представник ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позов банку не визнала і від імені ОСОБА_2 заявила вимоги про захист прав споживача шляхом визнання договору кредиту недійсним. Позов ОСОБА_2 було обєднано в єдине провадження з позовом банку.

Провадження по даній справі зупинялось на період виконання судової економічної експертизи щодо спірного договору кредиту; на період вирішення іншим судом спору за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ОСОБА_1 України» про визнання договору поруки, укладеним у якості забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту, припиненим, (рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.02.2015 року визнано припиненим договір поруки, укладений 29.08.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3Г.); на період розгляду апеляційним судом апеляційної скарги ПАТ «Державний ОСОБА_1 України» на ухвалу Київського райсуду м. Одеси про зупинення провадження по справі до вирішення іншим судом позову ОСОБА_2 про визнання договору кредиту недійсним.

Суд вислухав представників сторін, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

29 серпня 2007 року ВАТ „Державний ОСОБА_1 банк України (нині ПАТ «Державний ОСОБА_1 України») і ОСОБА_2 уклали кредитний договір №1873-н, за умовами якого ОСОБА_1 надав, а ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 90000 дол. США, що дорівнювало на той час 454500 грн. Відповідно до умов договору кредит надався строком до 29 серпня 2016 року зі сплатою 14 % річних. Надання кредиту здійснено одноразово з рахунку №6948 через касу банку готівкою.

Повернення кредитних коштів та сплату відсотків за користування кредитом належало здійснювати щомісяця рівними частками в сумі 834 дол. США, що складало 4208,33 грн шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих у ВАТ «Ощадбанк» до 29 числа кожного місяця.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором № 1873-н 29 серпня 2007 року між Банком і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязалась відповідати за виконання позичальником усіх зобовязань перед кредитором у повному обсязі.

Представник банку стверджує, що ОСОБА_1 виконав свої зобовязання за договором кредиту у повному обсязі видав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 90 000дол.США, а Позичальник свої зобовязання за кредитним договором не виконує і не повертає банку кредитні кошти та не сплачує проценти, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з : простроченого основного боргу за кредитом 65706,62 дол. США, прострочених процентів за користування кредитом 41190,8 дол. США, простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту 5760 грн., пені за прострочений основний борг по кредиту за період з 27.01.2012 року по 26.01.2015 року 25212,05 дол. США, що складає 398602,64 грн., пені за прострочені проценти за користування кредитом за період з 27.01.2012 року по 26.01.2015 року 15134,43 дол. США, що складає 239275,41 грн., пені за прострочену комісійну винагороду 2380,48 грн.

Умови договору кредиту (п.4.2.2.) передбачають право банку у разі порушення позичальником своїх зобовязань вимагати дострокового повернення кредитних коштів у повному обсязі з процентами і штрафами за порушення умов договору. Банк вимагає стягнути з позичальника і поручителя в солідарному порядку на виконання умов договору кредиту №1873-н від 29.08.2007 року: прострочений основний борг за кредитом 65706,62 дол. США, прострочені проценти за користування кредитом 41190,8 дол. США, прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту 5760 грн., пеню за прострочений основний борг по кредиту за період з 27.01.2012 року по 26.01.2015 року 25212,05 дол. США, що складає 398602,64 грн., пеню за прострочені проценти за користування кредитом за період з 27.01.2012 року по 26.01.2015 року 15134,43 дол. США, що складає 239275,41 грн., пеню за прострочену комісійну винагороду 2380,48 грн.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на такі докази: кредитний договір №1873-н від 29.08.2007 року з графіком погашення кредиту і розрахунком сукупної вартості кредиту, договір поруки, договір іпотеки, заяву на видачу готівки, розрахунок заборгованості за договором кредиту, квитанції на судові витрати, статутні документи Банку.

Відповідачева сторона, не визнаючи позов, доводить наступне: кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Постанові Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупну вартість кредиту», і підтримує свої вимоги про визнання договору кредиту недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_2 стверджує,що за фактом 29.08.2007 року ОСОБА_4 отримав від Банку гривневий кредит в розмірі 454500 грн., який був конвертований тут же банком в іноземну валюту в розмірі 90 000 дол. США і повернутий ОСОБА_4 уже в іноземній валюті. Протягом 2007-2011 років ОСОБА_4 на виконання договірних зобовязань повертав в іноземній валюті гривневий кредит і виплатив Банку 55521,14 дол. США.

Відповідачева сторона не погоджується з розрахунками банку щодо наявної заборгованості позичальника за кредитним договором і стверджує, що розрахунки засновані на розрахунках по сплаті тіла кредиту, відсотків, пені, які не відповідають ні умовам договору кредиту ні розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту.

Свої доводи відповідачева сторона підтверджує: висновком судової бухгалтерсько-економічної експертизи від 29.08.2007 року за №7179-7180,яким встановлено, що наявний у матеріалах справи № 1512/17626/2012 розрахунок заборгованості (а.с. 19-23) позичальника по сплаті тіла кредиту, відсотків, пені, та штрафів не відповідає умовам договору кредиту № 1873-н від 29.08.2007 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту;

рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16.02.2015 року , яким визнано припиненим договір поруки № 1 від 29 серпня 2007року, укладений між поручителем ОСОБА_3 та ПАТ Державний ощадний банк України на забезпечення кредитного договору № 1873-н від 29 серпня 2007 року;

заявою на отримання готівки, де зазначено, що з рахунку №2203… (який є внутрішнім обліковим рахунком і на якому за дебітом проводяться суми наданих кредитів) на рахунок №1001…. (який є рахунком каси банку) перераховано 90 000 дол. США;

розрахунком загальної вартості кредиту в національній валюті - гривні, а не в іноземній валюті;

квитанцією за платіж в сумі 1818 грн. за надання кредиту. На думку ОСОБА_4 29.08.2007 року квитанцією на суму 1818 грн. він сплатив банку комісійну винагороду за конвертування гривневої маси кредиту в іноземну валюту долари США, що підтверджується банківськими проводками по рахунках дебет 1001, кредит 6114 (відповідно до Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами сплата комісійної винагороди за здійснення операції з конвертування відображається в бухгалтерському обліку проводками: дебет-1001,1002,1003, кредит 6114).

При вищевикладених обставинах суд дійшов висновку, що позов банку не підлягає задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_4 є доведеними і підлягають задоволенню з наступних підстав:

За договором кредиту одна сторона - банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит у встановлений строк та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов'язальним. Вимоги до форми і порядку укладення кредитного договору передбачено у ст. 1055 ЦК України, ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Кредитний договір укладається між позичальником і кредитодавцем в письмовій формі і визначає взаємні зобов'язання стосовно суми кредиту, терміну його повернення, розміру та порядку сплати відсотків і не може змінюватися в односторонньому порядку. До умов кредитного договору належать: об'єкти кредитування; розмір кредиту; умови його надання та погашення; процентні ставки за користування кредитом та порядок сплати процентів; умови здійснення банківського контролю за використанням коштів; способи забезпечення виконання зобов'язань клієнтом; перелік розрахунків та відомостей, необхідних для кредитування, строк їх надання клієнту; майнова відповідальність за порушення умов договору тощо.

Важливим є право позичальника на отримання попередньої достовірної інформації про умови кредитування, у тому числі про усі платежі, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Відповідно до вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року, кредитний договір обов'язково має містити вартість кредиту в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Відповідно до Правил в договорі кредиту обовязково повинні бути зазначені такі дані:

- детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки та вартості всіх супутніх послуг;

- графік платежів згідно зі строковістю, зазначеною в кредитному договорі,- щомісяця, щокварталу тощо у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг;

- сукупна вартість кредиту, зазначена як у процентному виразі, так і в абсолютному значенні у випадку подорожчання кредиту (у грошовому виразі).

У даному випадку умови кредитного договору №1873-н не відповідають додатку №1 до цього договору: за умовами кредитного договору банк зобовязався видати позичальнику 90000 дол. США, а в таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки всі розрахунки наведені в гривні (у додатку №1 взагалі відсутнє абсолютне значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі).

Пунктом 1.3 кредитного договору №1873-н передбачено, що видача кредиту здійснюється одноразово з кредитного рахунку № 2203___, який банк зобов'язаний відкрити позичальнику для надання кредиту і обліку заборгованості за договором (п. 4.1.2).

У відповідності до заяви позичальника ОСОБА_4 на видачу готівки № 207519_001 від 29.08.2007р. з рахунку № 6948 на рахунок № 8401 були перераховані 90 000 доларів США для видачі кредиту.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій (в тому числі видачу готівки) у національній та іноземній валютах, зокрема виплати готівки іноземної валюти з поточних, вкладних (депозитних) рахунків або фізичним особам за переказами без відкриття поточних рахунків визначено положеннями Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, чинної у 2007 році.

Так, відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІІ Інструкції №337, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заява на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі.

Згідно до п. 2 глави 3 розділу ІІІ Інструкції № 337, з каси банку готівка національної валюти видається за видатковими документами, в тому числі за заявою на видачу готівки фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків та фізичним і юридичним особам переказ без відкриття рахунку (з представленням юридичною особою довіреності на уповноважену особу) за операціями з клієнтами (видача кредиту тощо).

Пунктом 4 глави 3 розділу ІІІ Інструкції № 337 визначено, що видача готівки іноземної валюти здійснюється за видатковими документами, в тому числі за заявою на видачу готівки юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних рахунків на цілі, передбачені нормативно-правовими актами; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо.

Пунктом 10 глави 3 розділу ІІІ Інструкції № 337 передбачено, що операції з виплати готівки іноземної валюти з поточних, вкладних (депозитних) рахунків або фізичним особам за переказами без відкриття поточних рахунків здійснюються через касу банку за наявності цієї валюти в повній сумі.

Отже, видача фізичній особі кредиту (грошових коштів) з каси банку в іноземній валюті мала здійснюватись на підставі заяви про видачу готівки з поточного позичкового рахунку, відкритого позичальнику на договірних засадах.

Окрім цього, пунктом 2.3 Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 20.10.2004 року № 495 (далі Інструкція № 495), визначено, що операції з видачі готівки фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків в національній та іноземній валютах з кас банків відображаються в бухгалтерському обліку на підставі відповідних видаткових документів, визначених Інструкцією про касові операції, такими бухгалтерськими проводками:

Дебет 2620, 2630, 2635; Кредит 1001, 1002.

Документальним підтвердженням виконання сторонами умов договору (усного правочину) є належним чином оформлені первинні документи.

Надані суду докази (заява на видачу готівки, пояснення фахівця банку ОСОБА_5С.) свідчать, що готівка іноземної валюти позичальнику ОСОБА_4 була видана з внутрішнього банківського рахунку 2203 без відкриття поточного клієнтського рахунку 2620.

Згідно п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 18.06.2003 № 254 (надалі Положення № 254), особовий рахунок рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня (п. 5.4 Положення № 254).

Видача готівкової іноземної валюти, відповідно до актів цивільного законодавства та нормативно-правових актів НБУ, можлива лише з банківського рахунку клієнта банку (банківського рахунку, клієнтського рахунку, поточного рахунку, балансового рахунку 2620).

Такий порядок встановлено законодавцем для контролю за виданими кредитами в іноземній валюті і для запобігання валютних махінацій: оборот іноземної валюти на території України обмежений і регламентований цілим рядом законів та нормативно-правових актів України.

Відповідно до нормативно-правових актів НБУ вказані рахунки повинні містити дані про ідентифікаційний код клієнта і відображатися в бухгалтерській звітності банку для декларування банком своїх доходів з подальшою сплатою податків з цих доходів.

У даному випадку поточний рахунок клієнту ОСОБА_4 банком не відкривався , а в кредитному договорі банком застосована схема видачі кредитних коштів, передбачена для видачі кредитів в національній валюті( тобто з внутрішнього аналіточного рахунку 2203… напряму через касу банку).

Відображення бухгалтерської проводки операції з видачі кредитних коштів в іноземній валюті: Дт 2203___ ; Кт 1001___ у заяві про видачу готівки № 207519_001 від 29.08.2008р. не відповідає Положенню про організацію бухгалтерського обліку та звітність в банках України, затвердженому постановою Правління НБУ № 566 від 30.12.1998 року, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01.02.1999р. за № 56/3349; Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженому постановою Правління НБУ від 17.06.2004р. № 280, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 26.07.2004р. за № 918/9517, Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003р. № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 05.09.2003р. за № 768/8089, Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 20.10.2004р. № 495, у звязку з тим, що видача готівкової іноземної валюти здійснюється з вкладних або з поточних (клієнтського) рахунків фізичної особи.

Не відповідають нормативно-правовим актам НБУ і приходні касові документи, на підставі яких банк здійснював приймання чергових платежів в іноземній валюті від ОСОБА_2 на погашення кредиту:бухгалтерська проводка, яку застосовував банк в заяві на переказ готівки застосовується в бухгалтерських звітах банків України для приймання готівки в національній валюті гривні.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У статтях 18 і 19 Закону № 1023-XII передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами визначений у ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-XII. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті цей перелік не є вичерпним.

Поняття "нечесна підприємницька практика" означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 19 цього Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

За кредитним договором юридичні права й обов'язки сторін - банків та клієнтури - неоднакові. У банку-кредитора - фактично знаходяться всі права, а важливими обов'язками є надання кредитів різних видів та інформування клієнтів про умови кредитування. На клієнті лежать в основному обов'язки: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку проценти за користування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором.

З огляду на викладене суд вважає, що кредитний договір №1873-н, укладений 29.08.2007 року між ВАТ (нині ПАТ) «Державний ОСОБА_1 України і ОСОБА_2 є недійсним, тому як не відповідає вимогам цивільного законодавства.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Публічному Акціонерному товариству „Державний ОСОБА_1 України відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ОСОБА_1 банк України» про захист прав споживача задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір №1873-н, укладений 29 серпня 2007 року між Відкритим Акціонерним товариством (нині Публічним Акціонерним товариством) «Державний ОСОБА_1 України» і ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.