Справа № 466/2348/15-ц
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

17 квітня 2015 року м.Львів

Суддя Шевченківського районного суду м.Львова Н.Л.ОСОБА_1, розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на дії та постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в суд в порядку ст.ст.383-388 ЦПК України зі скаргою, в якій просить визнати неправомірним винесення державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції постанови від 11.03.2015р. про відкриття виконавчого провадження №46593275 про стягнення виконавчого збору, скасувати цю постанову та зобовязати Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції повернути виконавчий документ стягувачу.

Однак вважаю, що дана скарга не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Розділом V11 ЦПК України 2004р. визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства.

За частиною 2 статті 384 ЦПК України скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ, незалежно від місця виконання судового рішення.

Встановлено, що оскаржувана постанова державного виконавця від 11.03.2015р. про відкриття виконавчого провадження №46593275 видана на підставі постанови Шевченківського ВДВС ЛМУЮ №37970639 від 30.12.2014р. про стягнення з ОСОБА_2 в доход держави 54769,59грн. виконавчого збору. Отже, скарга стосується дій державного виконавця не щодо виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, а щодо виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору належать до певних видів відповідальності за невиконання рішення у добровільному порядку. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка у разі її добровільного невиконання, виконується примусово в установленому Законом порядку шляхом накладення стягнення на заробітну плату, інші види доходів боржника чи на його майно.

Спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби під час виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час виконання будь-яких виконавчих документів, у тому числі рішень судів загальної юрисдикції, належать до адміністративної юрисдикції.

Згідно розяснень п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що у відкритті провадження по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про відкриття провадження про стягнення виконавчого збору слід відмовити.

Розяснити скаржнику його право на звернення до належного суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 15, 122, 209, 210 , 383 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

У відкритті провадження по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 03.04.2015р. про відкриття виконавчого провадження про стягнення в доход держави 54769,59грн. виконавчого збору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

ОСОБА_1