Справа № 128/4152/14-ц Провадження № 22-ц/772/1322/2015Головуючий в суді першої інстанції Карпінська Ю. Ф.
Категорія 41Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :
головуючого: Ковальчука О.В.,
суддів : Медяного В.М., Жданкіна В.В.
при секретарі : Агеєвій Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнив, мотивуючи його тим, що відповідач ОСОБА_2 у своїх письмових зверненнях до Міністра оборони України від 14.11.2013 року та від 20.05.2014 року, до начальника управління СБУ у Вінницькій області від 08.05.2014 року, до Генерального прокурора України від 28.04.2014 року і 08.05.2014 року умисно, систематично повідомляв зазначеним органам державної влади завідомо неправдиву інформацію про ніби-то вчинення позивачем, який є начальником Центрального територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, злочинів і корупційних правопорушень, тому він просив суд визнати недостовірною та такою, що порушує його право на повагу до честі, гідності, а також на недоторканість ділової репутації, інформацію, викладену відповідачем у вищезазначених зверненнях до органів державної влади. Крім того, він просив стягнути з відповідача на його користь 35 000 грн. завданої вищевказаними діями відповідача моральної шкоди.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 14.11.2013 року та повторно 20.05.2014 року відповідач ОСОБА_2 звертався з заявами до Міністра Оборони України, а 08.05.2014 року до начальника Управління Служби Безпеки України у Вінницькій області. У заявах зазначав, що: «Характеристика та висновок за результатами оцінювання також не відповідають дійсності та здоровому глузду, та є результатом впливу полковника ОСОБА_1 на мого безпосереднього командира»; «Весь службовий час полковника ОСОБА_1 зайнято судовими тяжбами, контрольних заходів він не проводить, не очолює та не контролює»; «Полковник ОСОБА_1 постійно розповсюджує плітки про те, що я проблемний офіцер але він забув як будучи начальником фінансової служби військової частини НОМЕР_1 через касу видав близько 7-ми млн. грн. я сам тоді намагався отримати пайкові, але відкат у 50% сплатити я відмовився, тому гроші я не отримав. Тема пайкові це тема яку експлуатує полковник ОСОБА_1 з 2007-го року, тому мабуть його приближенні інспектори і не бачать завищення контрольних сум у зв`язку зі зловживаннями по виплаті пайкових. На запитання одному з інспекторів чому не написав в звіті про завищення обсягів фінансування була відповідь «не було команди», а це можна перефразувати команда була «не бачити цього порушення» і ця команда була від полковника ОСОБА_1 ». Також в вищезазначених зверненнях від 08.05.2014 року до начальника Управління Служби Безпеки України у Вінницькій області та Генерального прокурора України, від 20.05.2014 року до Міністра Оборони України відповідачем, зокрема, було зазначено, що: «... перебуваючи на посаді начальника відділу контрольно-ревізійного Департаменту МО України полковник ОСОБА_1 створив корупційну схему на об`єктах «свого» контролю у військових частинах НОМЕР_2 (м. Васильків), НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (м. Біла Церква), НОМЕР_5 (Вінницька область с. Гущенці) з виплати грошової компенсації за неотриманий продовольчий пайок. Аудиторські перевірки мають замовні ознаки, так наприклад аудит військової частини НОМЕР_6 м. Вінниця, який проводився під керівництвом підполковника ОСОБА_3 , кума полковника ОСОБА_1 (аудиторський звіт від 24.01.2014 року) мав за мету зняття з посади заступника начальника фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_6 ст. л-та ОСОБА_4 . Про це свідчить висновок звіту. На той час стояло питання по призначенню ст. л-та ОСОБА_4 на посаду начальника фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_6 , але у полковника ОСОБА_1 на цю посаду були свої плани, тому на посаду начальника ФЕС призначено капітана ОСОБА_5 , колишнього начальника ФЕС в/ч НОМЕР_5 с. Гущинці, вотчини полковника ОСОБА_1 та колишнього директора департаменту КРУ МО України Ільченка В.І. На сьогоднішній день переслідування ст. л-та ОСОБА_4 з боку полковника ОСОБА_1 триває. Вирішення різних сумнівних питань відмінні риса полковника ОСОБА_1 , особливо, коли є можливість поживитися грошима за рахунок держави. Так проведення аудиту ЦВКС «Хмільник» під керівництвом підполковника ОСОБА_6 , попри кума ОСОБА_1 , який почався у серпні 2013 року, ще не закінчився. Мабуть полковник ОСОБА_1 ще не вирішив ціну закриття питання, а саме питання крадіжки 600,0 тисяч гри., які списані на ремонт санаторного корпусу, але робіт не яких не проводилось, акти виконаних робіт відсутні, фірми які нібито виконали роботи не існують. Санаторію у зв`язку з розморожуванням системи опалення у 2011-2012 роках з вини посадових осіб санаторію, КЕЧ м. Вінниця, нанесені величезні збитки які під час аудиту чомусь не обраховані, не взяті на облік, винні не покарані. Затримка в завершенні аудиту ЦВКС «Хмільник» почалась після декількох візитів до санаторію полковника ОСОБА_1 », що підтверджується копіями даних звернень (а.с.8-12, 41-46, 93-98, 99-104, 114-119).

Звернення відповідача від 14.11.2013 року було розглянуто та за наслідками перевірки встановлено, що факти, викладені підполковником ОСОБА_2 у даному зверненні, не знайшли свого реального підтвердження, що підтверджується копією листа начальника Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку полковника Качуровського І.К., адресованого начальнику Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальнику Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України генерал-майору Дубляну О.В. (а.с.13-20).

У зверненні до Генерального прокурора України від 28.04.2014 року відповідачем була викладена інформація наступного змісту: «Злочинність дій ОСОБА_1 полягає у наступному: в порушення вимог п.4.2 наказу МО України від 11.06.2008 № 260 «Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ…» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 року № 638/15329), наказом по управлінню аудиту від 11.06.2012 № 1 полковник ОСОБА_1 сам собі встановив максимальний посадовий оклад в сумі 1900 грн., тоді як посадовий оклад мав встановити його керівник директор Департаменту аудиту МО України» (а.с.105-113).

Встановивши вказані обставини, керуючись ст.ст. 32, 40 Конституції України, ст.ст. 201, 277, 276, 297, 299 ЦК України, рішенням Конституційного Суду України від 10.04.2003 року № 8-рп/2003, застосувавши Конвенцію з прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського Суду з прав людини від 30.06.2011 року «Сірик проти України» та взявши до уваги роз`яснення ВСУ, надані у постанові Пленуму від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки звернення ОСОБА_2 було викликано наміром виконати свій громадянський та службовий обов`язок і захистити свої права та законні інтереси, а суб`єкти отримання таких звернень наділені владними повноваженнями щодо перевірки вказаних обставин з метою поновлення законності у відповідних відносинах, відповідно його звернення не може розцінюватися як поширення неправдивих відомостей, а є реалізацією його законного права, гарантованого ст.40 Конституції України.

Всупереч ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не довів поширення відповідачем завідомо неправдивих відомостей щодо нього, які б принизили його честь, гідність та завдали шкоди діловій репутації.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач у своїх послідуючих зверненнях сповіщав ті ж самі фактичні дані, що й у зверненні до Міністра Оборони України від 14.11.2013 року, які при перевірках не знайшли свого підтвердження, про що він уже отримував відповідь, тому звернення ОСОБА_2 були викликані не наміром виконати свої обов`язки та захистити свої права, а наміром поширити про нього неправдиву та негативну інформацію, чого суд не врахував, а відтак неповно з`ясував обставини справи, не можна визнати обґрунтованими, оскільки суду не надано жодного доказу отримання відповідачем вказаної відповіді та її змісту.

Крім того, апелянт формально послався на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки апеляційна скарга не містить посилань на те у чому конкретно полягають вказані порушення, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

В.В. Жданкін