МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20.11.2015 року Справа № 370/2627/15-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Левківський С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації, -
ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1С.) звернувся до суду з позовом про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації ОСОБА_2 (далі Відповідач, ОСОБА_3М.)
Проте окрім позивача та його дружини ОСОБА_4, доньки ОСОБА_5, матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_7, зареєстрований відповідач ОСОБА_3
Відповідач більше чотирьох років у будинку позивача не проживає, адже з січня 2011 переїхав до м. Обухів Київської області, де працював, а з липня 2012 року переїхав до Автономної Республіки Крим. Фактичне місце проживання та засоби зв'язку з Відповідачем невідомі. Зв'язок з ним втрачений після анексії АРК.
Враховуючи те, що ОСОБА_3, зареєстрований у будинку позивача, проте у ньому не проживає, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги, адже відповідач чинить перешкоди у користуванні та володінні належним позивачу на праві власності нерухомим майном.
Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовільнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідач не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у судове засідання.
Також відповідач не надавав суду будь - яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову чи заперечень проти позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю позивача та відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.
Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
На сьогоднішній день, за адресою у будинку зареєстровані: Позивач (ОСОБА_1С.), дружина Позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька Позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мати Позивача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, батько Позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та племінник Позивача ОСОБА_3, 22.03. ІНФОРМАЦІЯ_5
ОСОБА_9 депутата Макарівської селищної ради за №1-14 від 11 серпня 2014 року, №3-15 від 07 липня 2015 року, №2-15 від 22 січня 2015 року ОСОБА_3 в будинку позивача не проживає, його особисті речі відсутні, участі у обслуговуванні та утриманні будинку та підсобного господарства останній не приймає.
ОСОБА_9 вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
ОСОБА_9 до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним.
ОСОБА_9 до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
ОСОБА_9 із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Судом встановлено, що відповідач по справі у будинку позивача не проживає, проте зареєстрований у житловому будинку, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні його права власності (володіння, користування та розпорядження) цим будинком.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном.
Як вбачається з матеріалів справи, якими підтверджується реєстрація відповідача за адресою власника житлового будинку та згідно діючого законодавства, порушення прав позивача як власника житлового будинку, наявні підстави для виселення відповідача.
Зважаючи на доведеність вимог в цій частині, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких, пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований у будинку, позивач є власником вказаного будинку і має правовстановлюючі документи на підтвердження цього, суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», Постановою Пленуму Верхового суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст. ст. 3,10, 11, 58-60, 88,208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації - задовольнити.
Зобовязати Макарівський районний сектор Державної міграційної служби зняти з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.
Заочне рішення суду за заявою осіб, за відсутності яких воно було ухвалено, може бути переглянуте Макарівським районним судом протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В.Косенко