1 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада
2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2011 року з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 вересня 2010 року до досягнення дитини повноліття.
25 вересня 2013 року між позивачем та ОСОБА_7 укладено шлюб, від якого в останніх ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_8. З 7 січня 2014 року по 4 січня 2015 року ОСОБА_9 перебуває у відпустці по догляду за дитиною у строк на один рік та перебуває на утриманні позивача. Враховуючи викладене, та те, що у позивача змінився сімейний стан, а саме: на утриманні останнього перебуває син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дружина ОСОБА_9, позивач просив в порядку ст. 192 СК України просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що майновий стан позивача не змінився настільки, що останній неспроможний сплачувати аліменти на доньку в розмірі ј частки його заробітної плати, що в силу положень ч. 1 ст. 192 СК України не дає підстав для висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від

20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України

27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що сімейний стан позивача дійсно змінився, однак доказів про те, що у позивача суттєво змінилося майнове становище при утриманні сина ОСОБА_10 та дружини ОСОБА_9 суду не надано, а тому прийшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада

2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Загородня Ю.Г. Іваненко