Справа № 274/418/15-ц Провадження № 2/0274/603/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

11.03.15 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглядаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2,
за участюВиконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області,
пропозбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3, яка народилась 23.06.2011 р., стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

11.03.2015 р. ОСОБА_1 подала заяву від 11.03.2015 р., у якій вказала, що на момент звернення з позовом та на даний час дитина ОСОБА_3, з нею не проживала та не проживає, а відтак вона не є особою, яка має право пред'являти такий позов.

Зважаючи на зазначену заяву, суд вказує таке.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Зі змісту позовної заяви та заяви від 11.03.2015 р. випливає, що ОСОБА_1 не є ні матір'ю, ні опікуном ОСОБА_3, а також не є особою, в сім'ї якої остання проживає.

Таким чином, ОСОБА_1 не має права на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 та про стягнення аліментів на цю дитину.

Пунктом 2 частини першої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 має бути залишена без розгляду.

Частиною другої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви або скарги.

Тобто судовий збір у розмірі 243,60 грн., сплачений ОСОБА_1, підлягає поверненню.

Керуючись статтями 79, 207 210 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 повернути.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн., сплачений згідно квитанції № 128 від 29.01.2015 р.

Роз'яснити, що:

ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;

у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Апеляційного суду Житомирської області;

Суддя В.В. Корбут