У Х В А Л А

10 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Сеніна Ю.Л., Григор'євої Л.І. ,Романюка Я.М., -

розглянувши заяву ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради, служба у справах дітей Одеської міської ради, про вселення, усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, виселення з наданням іншого житлового приміщення,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2013 року і рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року в частині виселення ОСОБА_4 з неповнолітнім сином на час проведення капітального ремонту квартири АДРЕСА_1 з наданням тимчасового житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті судові рішення залишені без змін.

ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 звернулась до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд рішення суду касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України, а також із клопотанням про поновлення строку для подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року, посилаючись на поважність причин його пропуску, зокрема на те, що вона є інвалідом ІІ групи, останні роки постійно хворіє та знаходиться на стаціонарному лікуванні міських лікарень та поліклініки, а також була змушена звільнитися з роботи, доглядаючи хворого сина.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, ОСОБА_4 наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 20 червня 2011 року.

Зі змістом частини першої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається:

протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд;

або протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами

1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до Верховного Суду України задоволенню не підлягає, оскільки наведені

ОСОБА_4 доводи щодо причин пропуску цього строку не свідчать про відсутність у неї можливості подати заяву в установлений законом строк, тобто з 21 серпня 2014 року до 20 листопада 2014 року.

Відповідно до частини другої статті 72 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для його поновлення.

Керуючись частиною другою статті 72 та частиною четвертою статті 356 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про поновлення строку для подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року відмовити.

Заяву залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Л.І. Григор'єва
Я.М. Романюк