Справа № 761/8335/15-ц
Провадження № 2/761/4411/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсною окремої частини правочину, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 23 березня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - Відповідач) про визнання недійсною окремої частини правочину.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 травня 2008 року між нею та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є Відповідач, був укладений кредитний договір (далі - Договір), відповідно до якого Позивачеві був наданий кредит в сумі 44 237 доларів США 29 центів. Зауважує, що пунктом 11 розділу І Договору передбачено умови, відповідно до яких «Судовий захист прав та інтересів, які мають сторони в зв'язку з цим договором, в тому числі, розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту». Вказує, що зазначений пункт Договору є таким, що порушує її законні права та інтереси. Зокрема, пунктом 11 розділу І Договору, на її думку, порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Посилаючись на частину 2 статті 12 Закону України «Про третейські суди», зазначає, що якщо у третейській угоді є посилання на конкретний постійно діючий третейський суд, то регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. Однак, при укладенні Договору, регламент Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз», в редакції чинної на травень 2008 року, не був частиною Договору та Позивач не була ознайомлена з його змістом. За таких обставин, вважає, що умови Договору з третейського застереження є несправедливими по відношенню до Позивача як споживача банківських послуг, оскільки остання не мала реальної можливості ознайомитися зі змістом окремих умов кредитного договору, що поставило її у вкрай невигідне положення. Крім того, Позивач зазначає, що Законом України «Про третейські суди» визначено, що третейським судам заборонено розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку. Серед іншого, Позивач зауважує, що в порушення положень статті 12 Закону України «Про третейські суди», у третейському застереженні не вказані сторони та їх місцезнаходження, дата та місце укладення третейської угоди чи посилання на пункти кредитного договору, який містить відповідні дані. Тому просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати вказаний пункт Договору недійсним.

Представник Позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, як і заперечень на позов, до суду не подавав.

Заслухавши думку представника Позивача, який не заперечував щодо розгляду справи у відсутність представника Відповідача, суд знаходить можливим розгляд справи у відсутність останнього, на підставі зібраних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між Позивачем та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є Відповідач, був укладений Кредитний договір № 490073384 (далі - Договір), відповідно до якого Позивачеві був наданий кредит в сумі 44 237 доларів США 29 центів (а.с. 6).

В пункті 11 Договору зазначено, що судовий захист прав та інтересів, які мають сторони в зв'язку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням даного договору сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в зв'язку з даним Договором. Сторони домовилися, що якщо одна із сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їх спору у третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Підтвердженням досягнення згоди з усіх умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо позичальника - ОСОБА_1.

Крім того, статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, обов'язковість договору до виконання сторонами. Стаття 526 Цивільного кодексу України вказує, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Позивач вважає, що вказаний пункт Договору підлягає визнанню недійсним.

Проте, суд не погоджується із правовою позицією Позивача, з таких підстав.

Відповідно до частин 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, за змістом частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, яка діяла на момент укладення Договору), третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретній постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Оскільки пункт 11 Договору є за своєю формою третейським застереженням, яке викладене у письмовій формі, у третейському застереженні сторони зазначили конкретний постійно діючий третейський суд, що тягне за собою, у разі суперечностей, застосування положення Регламенту третейського суду, Договір підписаний сторонами, що робить вказане третейське застереження частиною Договору, підстав для визнання його недійсним в цій частині не вбачається.

Крім того, Позивач вважає, що пункт 11 Договору є таким, що порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є Позивач як споживач фінансових послуг. Разом з тим, в порушення частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, просить суд визнати вказаний пункт недійсним. При цьому будь-яких доказів в обґрунтування позову в цій частині, Позивач суду не надала. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, жодних зауважень чи застережень на момент укладання та підписання Договору у Позивача не було.

Вказана обставина свідчить про її намір прийняття на себе прав та обов'язків, зазначених у Договорі в цілому.

До того ж, Позивач посилаючись на пункт 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди», просила звернути увагу суд на ту норму, що третейським судам заборонено розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Додатково і з цієї підстави просила суд визнати недійсним пункт 11 Договору.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Проте, вказаний Закон набрав чинності 12 березня 2011 року, а Договір, який в тому числі містить третейське застереження, було укладено сторонами 29 травня 2008 року, тому суд критично оцінює та не приймає позицію Позивача з цього питання, адже на час укладення Договору не було законодавчої заборони на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Аналогічної позиції суд дотримується й щодо доводів Позивача про недотримання сторонами при укладанні Договору частини 5 статті 12 Закону України «Про третейські суди», де зазначено, що третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Вказану статтю 12 Закону України «Про третейські суди» доповнено новою частиною п'ятою згідно із Законом України від 05 березня 2009 року, тобто після укладення та підписання Позивачем та Відповідачем кредитного договору 29 травня 2008 року.

З огляду на викладене, виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судом, зокрема, спірний правочин викладений у письмовій формі, в частині щодо застереження, яке Позивач просить визнати недійсним, воно викладене у відповідності до правил, передбачених діючим законодавством, правочин є таким, що спрямований на набуття цивільних прав та обов'язків, сторони спірного правочину були наділені необхідним обсягом цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало їх внутрішній волі, крім того, правочин був спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним, тому суд не приймає позицію Позивача і знаходить, що позов є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 203, 215, 525, 526, 638 Цивільного кодексу України, Закону України «Про третейські суди», керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсною окремої частини правочину - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :