Справа № 523/5905/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 16, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про стягнення грошової суми, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку грошову суму в розмірі 41 000 грн. В обґрунтування вимог посилалася на те, що 29.11.2013р., ухвалою апеляційного суду Одеської області було визнано мирову угоду укладену між нею та відповідачами, за умовами якої вона зобов'язалася до 25.12.2013р., знятися з реєстраційного обліку в АДРЕСА_1, а відповідачі зобов'язалися до 25.12.2013р., виплатити їй грошову компенсацію в розмірі 41 000 грн. Вона умови мирової угоди виконала, а відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов'язань. Таким чином, посилаючись на договірні зобов'язання, що виникли на підставі мирової угоди, просить стягнути з відповідачів зазначену суму.

Відповідачі вимоги позову не визнали та пояснили, що позивачка не виконала умови мирової угоди у строк передбачений угодою, так позивачка повинна була знятися з реєстраційного обліку до 25.12.2013р., а фактично знялася з обліку тільки 17.06.2014р. Крім того, відповідачі зазначили, що позивачка, за умовами угоди повинна була знятися з реєстраційного обліку з двокімнатної квартири АДРЕСА_1, але зазначена квартира має три кімнати, з яких кімнати площею 15,6 кв.м та 19,0 кв.м перебувають в їх користуванні, а третя кімната площею 9,10 кв.м перебуває в користуванні позивачки та саме на цю кімнату з позивачкою укладено окремий договір найму, тобто зазначена квартира є фактично комунальною. Зняття позивачки з реєстраційного обліку не припиняє автоматично дію договору найму житлового приміщення, а саме кімнати площею 9,10 кв.м в АДРЕСА_1. Договір найму кімнати площею 9,10 кв.м позивачкою не розірваний, а отже позивачка не позбавлена можливості відновити місце своєї реєстрації в зазначеній кімнаті у будь який час, без згоди інших осіб, які проживають в квартирі.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що АДРЕСА_1 належить місцевій раді. Зазначена квартира є трикімнатною загальною площею 73,9 кв.м. житловою 43,6 кв.м, що підтверджується рішенням міжвідомчої комісії про приєднання нежитлового приміщення до квартири (а.с. 58), Розпорядженням Суворовської райадміністрації про прийняття реконструйованої квартири АДРЕСА_1 до експлуатації та вважати зазначену квартиру трикімнатною (а.с. 59), технічним паспортом на квартиру (а.с. 56-57). Наймачем двох кімнат площею 15,6 кв.м та 19,0 кв.м, в зазначеній квартирі, є ОСОБА_2, членами його сім'ї є син ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4, неповнолітня внучка ОСОБА_5 Наймачем (за окремим договором найму) кімнати площею 9,10 кв.м в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.11.2013р., визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з одного боку та ОСОБА_1, з другого боку, за умовами якої ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, зобов'язалися до 25.12.2013р., виплатити ОСОБА_1, 41 000 грн., а ОСОБА_1, зобов'язалася до 25.12.2013р., знятися з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 71,4 кв.м, яка складається з двох кімнат (площею 15,6; 19,0 кв.м) кухні 9,5 кв.м, коридору 9,6 кв.м, ванної кімнати 2.5 кв.м, туалету 0,9 кв.м, вбудованих шаф 0,3; 05; та 0,5 кв.м, підсобного приміщення 7,0 кв.м (а.с. 9). Також встановлено, що ОСОБА_1, в порушення умов мирової угоди, знялася з реєстраційного обліку в АДРЕСА_1 тільки 17.06.2014р., (а.с. 20 на звороті), разом із тим, договір найму житлового приміщення кімнати площею 9,10 кв.м в зазначеній квартирі, ОСОБА_1, не розірвала. Оскільки, ОСОБА_1, у встановлений мировою угодою строк, не виконала свого обов'язку, та в будь який час, на підставі окремого договору найму, може поновити реєстрацію місця проживання в квартирі, без згоди інших осіб, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відмовилися від виконання свого обов'язку (щодо сплати коштів) в повному обсязі.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 538 ЦК України, виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відмовилися від виконання свого обов'язку (щодо сплати коштів) в повному обсязі правомірно, з підстав передбачених законом, а саме у зв'язку із невиконанням свого зустрічного обов'язку ОСОБА_1, у строк обумовлений мировою угодою, а отже за таких підстав, вимога ОСОБА_1, про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, грошової суми задоволенню на підлягає.

Крім того, суд звертає увагу позивачки на те, що згідно до ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Згідно зі ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 3 цього Закону, примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом. Виконавчими документами є такі документи, що відповідають вимогам, зазначеним у ст. 19 цього Закону.

Згідно зі ст. 24 цього Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Стаття 210 ЦПК України визначає, що ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з вступної частини, описової частини, мотивувальної частини та резолютивної частини із зазначенням висновку суду та строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначене, ухвала про визнання мирової угоди є виконавчим документом та підлягає виконанню у випадку, якщо її резолютивна частина відповідає вимогам цього Закону.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про стягнення грошової суми - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: