Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1938/15 Головуючий у 1 інстанції Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про розірвання депозитного договору, повернення вкладу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду, з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, до ПАТ КБ "Приватбанк" про розірвання депозитного договору, повернення вкладу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачка зазначала, що 02 грудня 2013 року між нею та ПАТ "Приватбанк" було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № SAMDNWFD400 на суму 2162, 62 доларів США, строком на 12 місяців, до 02 грудня 2014 року включно, під 4 % річних.

В подальшому позивачка поповнила свій рахунок, та станом на 02 квітня 2014 року має загальну суму коштів та нарахованих відсотків на рахунку у розмірі 2829, 39 доларів США.

ОСОБА_3 зазначила,що неодноразово зверталась до банку на підставі п. 5 договору про дострокове розірвання договору вкладу, проте банк не задовольнив її вимогу.

Відповідно до довідки банка № 47188453 від 14 липня 2014 року відповідач припинив нараховувати відсотки з 02 квітня 2014 року.

Позивачка вважає, що підлягають нарахуванню відсотки у розмірі 4 % річних станом на день подання позовної заяви, оскільки така сума відсотків передбачена договором.

Також зазначала, що внаслідок дій відповідача вона зазнала моральної шкоди, що полягала у душевних хвилюваннях, погіршенні стосунків з оточуючими людьми і як наслідок погіршення її здоров'я.

На підставі викладеного просила суд розірвати договір банківського вкладу від 02 грудня 2013 року за № SAMDNWFD400 та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти та нараховані відсотки у розмірі 2920, 55 доларів США станом на 20 січня 2015 року, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 згідно договору банківського вкладу "Приват-вклад" № SAMDNWFD400 від 02 грудня 2013 року вклад в сумі 2829, 39 доларів США та не отримані відсотки в розмірі 4 % від суми вкладу за період з 02 квітня 2014 року по 20 січня 2015 року у сумі 91, 16 долар США.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди і розірвання договору відмовлено.

Позивачка ОСОБА_3 рішення суду не оскаржує.

Частково не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, скасувати в частині стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_3 вкладу в сумі 2829, 39 доларів США та не отримані відсотки в розмірі 4 % від суми вкладу за період з 02 квітня 2014 року по 20 січня 2015 року в сумі 91, 16 доларів США та ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позову відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін. Судові витрати стягнути з позивача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається,що 02.12.2013 року сторони у справі уклали договір банківського вкладу № SAMDNWFD400, згідно до якого вкладник ОСОБА_3 передала ПАТ КБ "Приватбанк" грошові кошти для розміщення на картрахунку вкладника ,строком на 12 місяців- до 02.12.2014 року в розмірі 2162,62 долари США з нарахуванням відсотків в розмірі 4% річних.

Надання зазначених коштів підтверджується квитанцією ПАТ КБ "Приватбанк" від 02.12.2013року(а.с.9), а також інформацією ПАТ КБ "Приватбанк" щодо балансу карти ОСОБА_3 № 47188453 від 14.07.2014р.(а.с.10,11),із якої вбачається,що на депозитний рахунок позивачки НОМЕР_1 02.12.2013р. зараховано 2162,62 доларів США..Станом на 14.07.2014 рік загальна сума коштів ОСОБА_3 складає2829,39 доларів США. Після 02.04.2014р. нарахування відсотків не здійснювалось.

На неодноразові вимоги позивачки від 26.06.2014р, 01.07.2014р, 11.08.2014р та інші звернення (а.с.12 -21)про розірвання договору і видати належні їй грошові кошти відповідач,не заперечуючи проти свого зобов"язання і посилаючись на складу ситуацію,що склалась у банку у зв"язку із анексією Російською Федерацією Крима, не виконав свого обов"язку і гроші позивачці не видав.

Листом ПАТ КБ "Приватбанк" на ім."я позивачки №20.1.0.0.0/7-20140811/5633 від 13.08.2014р. відповідач повідомляв,що для виконання вимог ОСОБА_3 банком здійснювались заходи з метою реструктуризації її вкладу,проте вона від цього відмовилась.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до ч. 1 ст. 1060 Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За положеннями ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Згідно до вимог ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться.

З урахуванням того,що строк повернення банківського депозитного вкладу позивачки за договором сплинув 02.12.2014р,проте банк не повернув їй гроші з нарахованими за умовами договору відсотками,суд правильно на підставі ст.ст.1058, 1060,1061,1066 ЦК України стягнув з відповідача на користь позивачки вклад в сумі 2829,39 доларів США і 4% річних від суми вкладу за період не нарахування з 02.04.2014р.по 20.01.2015р.в сумі 91,16 доларів США,розмір яких відповідач не спростував і підтверджується матеріалами справи.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо відшкодування матеріальної шкоди ,заподіяної громадянам України внаслідок тимчасової окупації Криму Російською Федерацією, є неспроможним, оскільки предметом спору між ОСОБА_3 і ПАТ КБ "Приватбанк" є не відшкодування шкоди, а стягнення сум за договірними правовідносинами.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те,що позивачка не довела відсутність її вимоги до установ Російської Федерації і те,що її позовні вимоги не входять до складу загальної суми,визначеної заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16.09.2014року у справі за позовом заступника прокурора республіки Крим до ПАТ КБ "Приватбанк" про припинення протиправних дій є неспроможними,оскільки юрисдикція установ Російської Федерації не розповсюджується на договірні правовідносини резидентів України між собою, а рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16.09.2014року стосується осіб,що проживають на території Криму,що вбачається із зазначеного рішення суду.

Позивачка ОСОБА_3 є громадянкою України,яка постійно проживає у м.Запоріжжі, і уклала депозитний договір з ПАТ КБ "Приватбанк",який розташований у м. Дніпропетровську, є банківською установою держави Україна , у якому був відкритий депозитний рахунок, що вбачається із змісту договору , і який діє на території України, тому посилання представника банку на укладання договору у відділенні банку,що знаходилось у м. Керчь як на підставу звільнення банку від зобов"язань за договором є надуманими.

Безпідставними і надуманими є також доводи представника відповідача щодо недоведеності укладення сторонами договору з посиланням, зокрема, на невідповідність квитанції про внесення коштів на депозит позивачки Інструкції про ведення касових операцій банками України, оскільки порушення відповідачем в особі його працівників вимог внутрішнього нормативного документу- Інструкції при оформленні квитанції щодо здійснення касової операції не може бути підставою для звільнення його від договірних зобов"язань. Наявність депозитного договору між сторонами, розмір внесеного вкладу і нарахованих процентів підтверджується матеріалами справи і визнанням вимог позивачки банком(а.с.9,10,31 ,28,33 та інші).

Доводи апеляційної скарги з посиланням на законодавство Російської Федерації , а також інші доводи є такими,що не заслуговують на увагу та спростовуються здобутими у справі доказами.

Судом повно і всебічно з"ясовані обставини справи,що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам,характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені,застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення. Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: