АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 4316/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Бабко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Білич І.М.

суддів : Болотов Є.В., Поліщук Н. В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю : представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Дніпровська набережна» про стягнення суми внеску, нарахування пені та захист прав споживачів.

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 звертаючись до суду із позовом з урахуванням поданої заяви про збільшення своїх вимог ставив питання про стягнення з відповідача 50 000 гривень сплаченої на користь відповідача передоплати за договором купівлі - продажу автомобіля, 441 000 гривень пені в силу дії Закону України «Про захист прав споживачів» та 5 000 гривень спричиненої моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу, де ставила питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представники апелянта у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу.

Представник відповідача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, подану апеляційну скаргу, вислухавши пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи 18 травня 2013 року між ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» та ОСОБА_6 був підписаний договір купівлі - продажу автомобіля марки VOLKSWAGEN, моделі TIGUAN, номер кузова НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2.

Відповідно до п.3.1 договору, ціна автомобіля склала 339 345 гривень з урахуванням ПДВ

За п.3.2 договору, ОСОБА_6 зобов'язався сплатити ціну автомобіля шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача в наступному порядку: 50 000 гривень - передоплата, яку покупець сплачує не пізніше 2-х днів з дати укладення договору шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, які позивач, згідно квитанції №341810021 від 18.05.2013 року перерахував;

289 345 гривень - доплата, яку ОСОБА_6 зобов'язаний був сплатити в повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця будь-якими частинами у розмірі, визначеному на власний розсуд, в строк до 31 грудня 2013 року.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 не сплатив в визначений договором строк кошти, відповідач виходячи з умов договору та положень ст. 695 ЦК України звертався до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Деснянського районного суд м. Києва від 23.04.2014 року за невиконання умов договору з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Аглант-М Дніпровська набережна» було стягнуто штраф, пеню, 3 % річних та судовий збір. Зобов'язано ОСОБА_6 повернути ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» автомобіль та визнано за товариством право власності на автомобіль.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.06.2014 року рішення Деснянського районного суд м. Києва від 23.04.2014 року в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» пені та 3% річних від простроченої суми було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. Зменшено розмір судового збору. У іншій частині рішення залишено без змін.

30.04.2014 року відповідно до акту приймання - передачі автомобіля, з метою виконання рішення судів позивачем було повернуто товариству автомобіль.

Звертаючись до суду з позовом позивач вказував на те, що він за рішенням суду повернув предмет договору купівлі - продажу, а відповідач при цьому відповідно до норм чинного законодавства, умов договору, судової практики, принципів рівності та справедливості повинен був повернути йому раніше сплачені кошти в якості першого внеску у розмірі 50 тисяч гривень.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, так як сторони договору не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення пені та спричиненої моральної шкоди суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, апелянт вказував на те, що судом першої інстанції при постановленні рішення не було враховано, що частиною 2 ст. 627 ЦК визначено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Вищезазначене дає підстави вважати, що відносини між сторонами регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» А відтак згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. У відповідача, який є виконавцем послуги із сплати коштів споживачу з 30 квітня, виник обов'язок по поверненню 50 000 гривень на користь споживача. Проте такі кошти відповідачем виплачені не були. А відтак, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) відповідно договору, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 694 ЦК України, договором купівлі - продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

За умовами укладеного між сторонами договору позивачем було внесено передоплату у розмірі 50 тисяч гривень, доплата у визначений договором строк сплачена не була.

Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договором купівлі - продажу автомобіля що був укладений між ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» та ОСОБА_6 від 18 травня 2013 року не було передбаченого підстав ( відповідальність сторін) у відповідності до яких покупець мав право вимоги повернення коштів що були внесені у вигляді передоплати ( а.с. 10 -11 ).

Виходячи з положень ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як зазначеними вище рішеннями судів так і самими сторонами було встановлено, що товар ( автомобіль) відповідачем згідно умов договору купівлі - продажу покупцю було передано.

За ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного слід зазначити, що законом встановлено право продавця на повернення товару за ч. 2 ст. 695 ЦК. Однак з урахуванням умов договору, положень ст. 693 ЦК та фактичних обставин справи, у покупця відсутнє право вимагати повернення попередньої оплати.

Не можуть бути задоволені вимоги позивача і виходячи з діючих норм Закону України „ Про захист прав споживачів", так як і у відповідності до положень цього закону, гроші виплачені за товар повертаються споживачеві лише при розірванні договору.

Позивачем ( апелянтом ) не було надано доказів на підтвердження того, що договір купівлі - продажу автомобіля від 18.05.2013 року сторонами договору було розірвано.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для повернення коштів які були внесені в рахунок передоплати з урахуванням положень ст. 1212 ЦК України не ґрунтуються на нормах діючого законодавства. Так як положення зазначеної норми права не застосовуються до договірних правовідносин.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: