Справа № 591/8450/14-ц
Провадження № 2/591/174/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Мальованої-Когер В.В.

при секретарі - Гребеньковій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в тому числі в інтересах малолітньої ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради, Зарічний ДМС м.Суми про визнання втрати права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач остаточно уточнивши свої вимоги (а.с.36) просить постановити судове рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 67 в буд. 25 по вул. Д.Коротченка в м.Суми. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з його сином ОСОБА_5. Від даного шлюбу у них народилися ОСОБА_3, ОСОБА_7. В 2013 році ОСОБА_3 народила ОСОБА_4. Вказані особи були зареєстровані у спірному приміщенні. Крім зазначених осіб за вказаною адресою були зареєстровані позивач - ОСОБА_1, його дружина - ОСОБА_8 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1). У 2014 році шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано. Але, близько 15 років ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 у спірній квартирі не проживають.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, пояснивши при цьому, що відповідачі втратили інтерес до житла, вказані особи добровільно вибули зі спірного житла на постійне місце проживання до іншого житла.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_10 проти позову заперечують, оскільки вважають вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачі вибули з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 не в добровільному порядку, інтересу до житла ніколи не втрачали. Протягом тривалого часу несли витрати по утриманню житла тощо.

Представник третьої особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради подало заяву, в якій зазначає, що наймачі вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї , які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків та інших осіб. При цьому, також зазначають, що просять розглянути справу у відсутність їх представника, при прийнятті судового рішення не порушувати прав та законних інтересів дитини.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, а також матеріали цивільної справи № 2-403/2000 , приходить до висновків, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що згідно ордеру виданого виконкомом Сумської міської ради № 3346 від 2308.1984 року двокімнатна квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_8 зі складом сім'ї з трьох осіб : ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_5 (а.с.10). ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть на а.с. 7) На час розгляду цивільної справи в суді у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4 (а.с.9).

Як пояснили сторони в судовому засіданні та даний факт не оспорювався, фактично за вказаною адресою не проживають : ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що також підтверджується актом № 352 від 16.10.2014 (а.с.8).

Дійсно, сторони даного факту не заперечують, що відповідачі разом з малолітньою ОСОБА_4 не проживають у квартирі, в якій проживає позивач. Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи 2-403/2000 за позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання осіб втратившими право користування спірним житловим приміщенням було відмовлено та задоволено зустрічний позов останіх щодо вселення їх у квартиру АДРЕСА_1 ( цив. Справа № 2-403/2000 а.с. 83,92). Згідно даних щодо виконання судового рішення (виконавчий лист) ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вселилися 13.07.2000 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до 18.08.2014 року (а.с.6) . В зв'язку із погіршенням відносин між зазначеними особами, ОСОБА_2, разом з ОСОБА_3 вимушені були залишити спірне житло, але продовжували сплачувати комунальні послуги, вартість яких розраховується на одну особу.

Зі змісту п. 10, 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року вбачається, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Суд надавши оцінку доказам , які надані сторонами у справі та у їх сукупності, в тому числі врахувавши пояснення допитаних свідків, а також обставини, що відповідачі не мають вільного доступу до житла (відсутність ключів від спірної квартири), відсутність іншого житла, яке їм належить на праві власності чи у користуванні тощо,а також те, що відповідачі проживають за іншою адресою без реєстрації, і в певній мірі вимушено, з огляду на наведені вище обставини і це місце проживання не може вважатись постійним.

Отже, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю, оскільки своєї позиції він не довів та не підтвердив доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України, а його право на житло з боку відповідачів не порушене.

Керуючись ст. 107 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у зв'язку з їх необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції..

СУДДЯ В.В.МАЛЬОВАНА-КОГЕР