АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/7165/13-ц 22-ц/774/4/К/15
Справа №216/7165/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/4/К/15 суддя Бондарєва О.І.
Категорія - 27 ( ІV ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакова В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

19 вересня 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (надалі - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним кредитним договором № DNH4KP11170551 від 17.08.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав грошові кошти в сумі 2 899,00 гривень зі сплатою 25,08 % річних.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 30.05.2013 року в розмірі 41 403,17 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судом не враховано, що кредитний договір укладено сторонами у 2006 році, а тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності без заяви сторони у справі, адже положення п.7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" можуть бути застосовані лише до кредитних договорів укладених після 16.10.2011 року.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд порушив принципи рівності перед законом (ст. 5 ЦПК України), змагальності сторін (ч. 3 ст. 10 ЦПК України), диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 11 ЦПК України)та не врахував положення ст. 60 ЦПК України щодо обов'язку доказування обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (про що свідчить особиста розписка представника ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - Подолінного Р.Г. - а.с. 171, довідка про доставку СМС повідомлення на ім'я ОСОБА_3, сформована в електронному вигляді Програмою автоматизованого документообігу апеляційного суду Дніпропетровської області (Д-3) - а.с. 171 та телефонограма від 06.04.2015 року - а.с. 174), в судове засідання не з'явилися, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи. Крім того, представник ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - Подолінний Р.Г. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та виходив з пропуску позивачем трирічного строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з порушенням норм цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача, як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Статтею 267 ЦК України визначено наслідки спливу позовної давно. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Встановлено, що відповідач будь-яких заяв про застосування позовної давності суду першої інстанції не надавав та у будь-який інший спосіб про застосування позовної давності не заявляв.

Крім того, як вбачається з Кредитного договору № DNH4KP11170551 від 17.08.2006 року, сторонами погоджено строк повного погашення кредиту - 15.02.2008 року (а.с. 5- зворот) та збільшено строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки - пені, штрафів за цим Договором до п'яти років (а.с. 56).

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.02.2009 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, на підставі якої Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу 02 березня 2009 року було видано судовий наказ, який скасовано ухвалою цього ж суду від 30.06.2009 року.

Таким чином, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання кредитного договору - 15 лютого 2008 року, переривається зверненням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до суду із заявою про видачу судового наказу - 23 лютого 2009 року, та закінчується через п'ять років - 23 лютого 2014 року.

Оскільки, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у вересні 2013 року, колегія суддів не може погодитись із висновком суду щодо пропуску ним позовної давності

Таким чином, судом першої інстанції невірно застосовано ст. 257 ЦК України та п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір споживчого кредиту № DNH4KP11170551, відповідно до якого банком відповідачу надано грошові кошти у розмірі 2 899,00 на строк 18 місяців до 15.02.2008 року включно зі сплатою 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти, в обумовлені в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також у період з " 3" по " 10" число кожного місяця надавати банку щомісячний платіж у розмірі 195,40 грн.

При цьому, сторони погодились, що кредитно-заставний договір становлять Заява позичальника № DNH4KP11170551 від 17.08.2006 року, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифи банку.

Згідно п. 4.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушення позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, останній сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Згідно п. 2.4.5.5. цих Умов у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань виникла кредитна заборгованість, розмір якої станом на 30.05.2013 року позивачем визначено у сумі 41 403,17 грн.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Отже, нарахування процентів та пені за користування кредитом після закінчення строку дії договору не передбачено.

Оскільки, умовами кредитно-заставного договору передбачено повернення кредитних коштів до 15 лютого 2008 року включно, колегія суддів приходить до висновку, що сторонами кредитного договору, у відповідності до приписів ст.ст. 625-627 ЦК України, визначено строк дії договору до 15 лютого 2008 року, і з цього часу позивач має право лише на нарахування грошової суму відповідно до статті 625 ЦК України, а його вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та пені за період з 16 лютого 2008 року по 30 травня 2013 року включно задоволенню не підлягають, як такі, що не ґрунтуються на нормах закону.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за кредитним договором станом на 30.05.2013 року у розмірі 17 451,56 грн., яка складається з: 2 899,00 грн. - заборгованість за кредитом, 599,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом по 15 лютого 2008 року включно, 12 645,54 грн. - заборгованість по процентам за прострочення виконання грошового зобов'язання, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 807, 22 грн. - штраф (процентна складова).

Посилання відповідача ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції на те, що він не підписував даного договору колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Частина 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України покладає на кожну із сторін обов'язок з доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особами, які беруть участь у справі, в реалізації їх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

З врахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції двічі призначалася по справі судово-почеркознавча експертиза з метою перевірки доводів ОСОБА_3 про те, що кредитний договір № DNH4KP11170551 від 17.08.2006 року ним не підписувався.

Згідно ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Ухвалами суду від 26 березня 2014 року та від 17 вересня 2014 року (а.с. 129-130, 152-153) оплату за проведення експертизи було покладено на відповідача ОСОБА_3 із роз'ясненням йому положень ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, однак експертиза не була проведена саме через ухилення відповідача від її оплати.

Отже, колегія суддів не має підстав вважати, що Кредитний договір № DNH4KP11170551 від 17.08.2006 року було підписано не ОСОБА_3, а іншою особою.

На підставі викладеного апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з вказаних вище підстав.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з цим судові витрати позивача в сумі 376,55 грн., понесенні ним при сплаті судового збору в судах першої (а.с. 1) та апеляційної (а.с. 38) інстанцій, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - задовольнити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №DNH4KP11170551 від 17.08.2006 року станом на 30.05.2013 року в розмірі 17 451,56 грн., яка складається з:

- 2 899,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 599,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 12 645,54 грн. - заборгованість по процентам за прострочення виконання грошового зобов'язання;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 807, 22 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судові витрати по справі у розмірі 376,55 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: