Номер провадження: 22-ц/785/3863/15
Головуючий у першій інстанції Буран О. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом Кредитної спілки "Меркурій" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Меркурій" про визнання кредитного договору частково недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2014 року,

встановила:

У серпні 2012 року Кредитна спілка "Меркурій" (далі - КС "Меркурій") звернулося до суду з вказаним позовом, який уточнило та просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 13/07.009 від 22.05.2009 року у розмірі 62079,56 та суму судового збору у розмірі 495,18 гривень. Зазначило, що між КС "Меркурій" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 13/07.009 від 22.05.2009 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8585,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,157 % щомісячних від суми отриманої по кредиту за кожний день користування, терміном на 12 місяців з дня підписання договору.

В порушення прийнятих на себе зобов'язань за цим договором, відповідач умови договору у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованими по ньому відсотками не виконав, у зв'язку з чим утворилася кредитна заборгованість за кредитом, заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, а також 3% річних та суму інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату суми кредиту та процентів за кредитним договором № 13/07.009 від 22.05.2009 року у загальному розмірі 62 079,56 гривень.

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до КС "Меркурій" та з посиланням на ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", просив визнати недійсними п. 5.4, 5.5., 5.7 кредитного договору № 13/07.009 від 22.05.2009 року, відповідно до яких передбачена непропорційно велика сума компенсації у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2014 року позов КС "Меркурій" було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС "Меркурій" заборгованість за кредитним договором № 13/07.009 від 22.05.2009 року з урахуванням 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату суми кредиту та процентів у загальному розмірі 62 079,56 гривень. Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зазначене рішення суду після його перегляду у встановленому законом порядку, оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та відмові КС "Меркурій" у задоволенні її позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 22.05.2009 року між КС "Меркурій" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 13/07.009, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8 585,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,157 % щомісячних від суми отриманої по кредиту за кожний день користування, терміном на 12 місяців з дня підписання договору.

Згідно умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати кредитору грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками, згідно п.п. 1.4 - 1.6; 2.2.-2.4; п.п. 5.5; 5.7 кредитного договору № 13/07.009.

При укладанні кредитного договору № 13/07.009 від 22.05.2009 року сторонами за власним волевиявленням було досягнуто усіх істотних умов, договір власноруч підписаний обома сторонами, чим вони взяли на себе зобов'язання виконання вказаного договору належним чином.

Таким чином, договір прийнятий до виконання та з боку КС "Меркурій" виконаний у повному обсязі.

Отримання відповідачем кредиту у розмірі 8 585,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером № 36-р від 20.05.2009 року.

Умови зазначеного договору відповідають вимогам гл. 71 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При підписанні позичальником ОСОБА_2 заяви про надання кредиту, він зазначив, що ознайомлений та згодний з умовами про надання споживчого кредиту, а також тарифами кредитування, які були надані йому в письмовому вигляді. Своїм підписом позичальник підтвердив факт даної інформації про умови кредитування. Тому доводи апеляційної скарги щодо несправедливого положення умов договору є необґрунтованими.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобов'язання по договору не були виконані відповідачем.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст. ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованими по ньому відсотками не виконав.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, станом на 09.07.2013 року виникла заборгованість у загальному розмірі 62 079,56 гривень з урахуванням 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату суми кредиту та процентів за кредитним договором № 13/07.009 від 22.05.2009 року, яка складається з: 8 585,00 грн. - заборгованість за кредитом; 40 650,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, нарахованих згідно п.п. 5.5; 5.7 кредитного договору; 2 654,11 грн. - 3% річних на прострочену суму кредиту та процентів за користування кредитом; 10 190,37 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасну сплату суми кредиту та процентів за кредитним договором.

Належних та допустимих доказів які б спростовували зазначений розрахунок апелянтом не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову КС "Меркурій". Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева