Справа № 640/1579/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря - Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання державного виконавця Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції по цивільній справі за позовом Харківської крайової міжгалузевої кредитної спілки «Народна каса»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, просить стягнути з відповідача у примусовому порядку на користь позивача заборгованість по кредитному договору № 16-30 від 24.01.2008 р. у сумі 103682 грн. 65 коп., стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 28.10.2011р. позовні вимоги Харківської крайової міжгалузевої кредитної спілки «Народна каса» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської крайової міжгалузевої кредитної спілки «Народна каса», заборгованість за кредитним договором № 16-30 від 24.01.2008 року в загальній сумі 103682 грн. 65 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1036 грн. 83 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120 гривень.

Рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28.12.2012р.

На виконання вказаного судового рішення видані виконавчі листи, які по теперішній час перебувають на примусовому виконанні у Київському ВДВС ХМУЮ.

До суду від державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ надійшло подання, погоджене із в.о. начальника, про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування поданого подання виконавець посилається на те, що рішення суду по теперішній час не виконане, коштів або рухомого майна у боржника на які може бути звернено стягнення - відсутні. Між тим, боржнику належить на праві спільної сумісної власності квартира 35 по вул..Метробудівників в м.Харкові, тому виконавець з метою виконання рішення суду на підставі положень ЗУ «Про виконавче провадження» просить визначити частку квартири боржника яка йому належить на праві власності.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

За приписами ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 379 ЦПК України передбачено, що у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, при цьому питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Таким чином даними нормами права чітко визначено, що суд може визначити частку майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

З метою виконання рішення Київського районного суду м. Харкова та виявлення майна належного боржнику, державним виконавцем зроблено запити до відповідних установ.

Згідно відповіді ДПС України, рахунки відсутні. Згідно відповіді УПФУ , відомості відсутні. За повідомленням ВДАІ Київського району м. Харкова за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповіді ДПС України, боржник отримує заробітну плату у Комунальному закладі охорони здоровя «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня», за довідкою про доходи розмір його заробітної плати складає в середньому 1663,08 грн. на місяць .

Відповідно до ч.1,2 стаття 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Сума яка стягнута за рішення суду та не виконана боржником перевищує розмір трьох мінімальних заробітних плат, тому державним виконавцем не може бути звернене стягнення на заробітну плату боржника.

Під час розгляду даного подання у суді, а саме 19.03.2015р. божником подана заява до виконавчої служби про звернення стягнення на заробітну платню.

Згідно ч.4 ст. 70 ЗК «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику.

У відповідності до ч.5 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно,

Враховуючи суму яку божник повинен виплатити стягувану за судовим рішенням, яка складає 104839,48грн., розмір його заробітної платні не достатній для погашення вказаної суми, тому у державного виконавця є усі підстави передбачені Законом для здійснення заходів направлений на примусове виконання рішення, в тому числі звернення стягнення на майно боржника.

Згідно свідоцтва виданого Відділом приватизації житлового фонду при Виконавчому комітеті Головного управління економіки ц комунального майна Управління комунального майна та приватизації Харківські міської ради , №2А-99-194030 від 19.05.1999 р. квартира АДРЕСА_2 в підставі спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 Георгієвні, ОСОБА_3 Сергієвні та ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спільною сумісною власністю є: квартира (будинок), передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність.

Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Суд виходить з того, що квартира АДРЕСА_2 була приватизована на трьох осіб, і частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, оскільки інше не було встановлено договором між ними або законом, що не оспорюється.

Таким чином, частка боржника у квартирі АДРЕСА_2 складає 1/3ч.

Посилання представника на необхідність залучення до розгляду даного подання органу опіки та піклування, оскільки у квартирі АДРЕСА_2 мешкає малолітня дитина, судом не приймається як підстава для відмови у поданні, оскільки дане судове рішення на права та обовязки органу опіки та піклування не впливає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10,11, 210, 379 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Подання державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції - задовольнити.

Визначити що ОСОБА_1 належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом

пяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.