Справа № 297/1931/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., за участю позивача ОСОБА_1, його представника за угодою адвоката ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника за дорученням адвоката ОСОБА_4, перекладача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу, визнання квартири обєктом права спільної сумісної власності, встановлення права власності на 1/2 частку цієї квартири та поділ рухомого майна, що знаходиться у ній, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Берегівського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без укладення шлюбу, визнання квартири обєктом права спільної сумісної власності, встановлення права власності на 1/2 частку цієї квартири та поділ рухомого майна, що знаходиться у ній.

Позов мотивований наступним.

16 липня 2014 року померла колишня дружина позивача - ОСОБА_6, з якою вони разом придбали за час спільного фактичного проживання як чоловік та дружина без укладення шлюбу квартиру АДРЕСА_1. Позивач проживав з нею у цій квартирі, починаючи з грудня 2002 року. Квартира була придбана ними за 4000 доларів США, які на той час були еквівалентні 20000 грн., однак позивач згодом виявив, що ОСОБА_6 оформила квартиру на себе по договору дарування.

З покійною позивач перебував у шлюбі з 1980 по 1996 рік. Тоді їх шлюб був розірваний, але вони з 1997 року періодами продовжували свої шлюбні відносини, спочатку в АДРЕСА_2, потім АДРЕСА_3, де проживали постійно як чоловік і дружина без укладення шлюбу по день смерті ОСОБА_6, тобто по 16.07.2014 року і вели з нею спільне господарство.

У звязку зі смертю ОСОБА_6 відкрилась спадщина на її спадкове майно, до якого входить і майно, набуте позивачем за його особисті кошти і вважаючи себе спадкоємцем померлої, ОСОБА_1 подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині того, що він не довів факт проживання з ОСОБА_6 у шлюбі та запропонувала звернутись до суду.

У 1996 році позивач у звязку з необхідністю десь зареєструвати своє місце проживання уклав шлюб із ОСОБА_7, яка померла у 2008 році.

У придбаній квартирі провів євроремонт, за рахунок чого значно підвищилася вартість квартири. Крім того, ними за час спільного проживання було придбано ряд речей холодильник «Норд» та газова плита за 1500 грн., 3 килими загальною вартістю 2200 грн., посуд на суму 1000 грн., витяжку за 330 грн., картину за 850 грн., люстру за 680 грн., змішувач за 500 грн., унітаз за 690 грн., і тому просив також відповідачку компенсувати їй половину вартості вказаного майна у сумі 6125 грн.

Позивач також просив визнати його право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала, разом з тим вказавши, що позивач з померлою ОСОБА_6 стабільно разом проживали з грудня 2002 року.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні визнала позовну вимогу про компенсацію спільно набутого майна позивачу на суму 4000 грн. Стосовно інших вимог заперечила.

Представник відповідачки ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки, вказавши, що майно, компенсацію за яке просить позивач, є бувшим у користуванні, експертиза по визначенню його вартості не проводилась і не заявлялась, а тому суму, яку просив стягнути позивач з відповідачкою, вважає завищеною; підтримав її позицію про обмеження суми компенсації у 4000 грн. Щодо встановлення факту проживання позивача з покійною ОСОБА_6, просив у цьому відмовити, адже з 1996 по 2008 рік позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Просив також відмовити у вимозі про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 спірної квартири, адже вона не може належати позивачу на праві спільної сумісної власності, так як була набута покійною на підставі договору дарування.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у судовому засіданні показали, що були у квартирі АДРЕСА_1, у ній ОСОБА_1 зробив євроремонт, а також придбав багато речей у квартиру. Він жив разом з покійною ОСОБА_6 тривалий час як чоловік з дружиною.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що він робив євроремонт у квартирі АДРЕСА_1, за роботу гроші йому платив ОСОБА_1 Там проживали разом ОСОБА_1 та ОСОБА_6 З самого початку меблів не було, і спали вони на підлозі.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні повідомила, що відповідачка не заперечувала, щоб позивач проживав у спірній квартирі, однак одного дня ОСОБА_6 потрапила у лікарню, де через тиждень померла, і через короткий період часу позивача відповідачка зі скандалом виставила з квартири, а згодом і взагалі поміняла замок.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування.

Так, поясненнями сторін та показами свідків доведено, що позивач ОСОБА_1 проживав разом з покійною ОСОБА_6 з 1980 року по 1996 рік, та з грудня 2002 року по 16.07.2014 року.

Разом з тим, встановлено, що з 1996 року по 2008 рік ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13

Відповідно до розяснень, що містяться в п.12 постанови Пленуму ВС «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» від 12.06.98 р. №16 (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сімєю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з п.1 ст.17 закону «Про власність», відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням п.5 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 №20. Правила ст.ст. 22, 28, 29 КпШС в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із ч.1 ст.17 закону «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Однак, хоч і чинним на той момент законодавством не було чіткого визначення терміну «члени сімї», однак можна дійти до висновку, що у разі, якщо особа перебуває у одному зареєстрованому шлюбі, однак фактично проживає з іншою особою, неможливо її визнавати членом і тієї, і іншої сімї. У такому разі майно, набуте ними за час спільного проживання, не належить їм на праві спільної сумісної власності.

Це ж підтверджується і нормою кодексу, що невдовзі набрав чинності, а саме, згідно з ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Разом з тим, слід встановити факт проживання однією сімєю протягом періоду часу, коли позивач ОСОБА_1 не перебував у іншому шлюбі, однак проживав разом з покійною ОСОБА_6, що підтверджено показами свідків, та фактично визнано відповідачкою та її представником.

Крім того, дана квартира набута покійною на підставі договору дарування.

Слід також стягнути з відповідачки на користь позивача суму компенсації, яку вона визнала.

Керуючись ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», п. 12 постанови Пленуму ВС «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» від 12.06.98 р. №16, ст.ст. 10, 15, 60, 61, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 з покійною ОСОБА_6 як чоловіка та дружини без укладення шлюбу за період з 01.01.2009 року по 16.07.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації частки у спільному сумісному майні, набутому за час проживання однією сімєю ОСОБА_1 з покійною ОСОБА_6 як чоловіка та дружини в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

У задоволенні інших вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Драб В. І.