Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/8000/13-ц Головуючий у 1-й інст. Хавронюк О.Л. ( Бердичівський м/р/с)
Категорія 19 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

при секретарі Ковальській Я.В.,

з участю представників позивачки та третьої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом. Просила визнати недійсним договір іпотеки від 20 квітня 2007 року, за яким вона передала в іпотеку Банку будинок № 64-А по вул. Тельмана в м.Бердичеві. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на момент укладення вказаного договору двоє її неповнолітніх дітей були зареєстровані та проживали у зазначеному будинку та проживають в ньому до цього часу. Проте, при укладенні оспорюваного договору дозвіл органу опіки та піклування не надавався. Тому вважала, що договір іпотеки порушує права дітей.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 07 липня 2014 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 20 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 877.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за договором іпотеки від 20 квітня 2007 року позивачка ОСОБА_2 передала в іпотеку Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» будинок №64-А по вул. Тельмана в м.Бердичеві. Іпотекою забезпечено виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором від 20.04.2007 року, за яким вона одержала в Банку кредит в сумі 24600 долларів США (а.с.6-9).

Судом встановлено, що позивачка має двох дочок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10-11).

Будинок № 64-А по вул. Тельмана у м. Бердичеві належить іпотекодавцю на підставі договору дарування від 06.11.2001 року (а.с.5).

При укладенні вказаного договору позивачкою було подано довідку від 13 квітня 2007 року № 54 ДП «Ваш добробут», згідно з якою в зазначеному будинку, крім неї, ніхто не зареєстрований та не проживає, малолітніх дітей немає; та довідку від 13 квітня 2007 року за № 53 того ж підприємства витяг із домової книги про склад сімї та прописку, згідно з якою в будинку проживає та зареєстрована лише одна особа ОСОБА_2 (т.1 а.с.66-67).

Фіктивність зазначених довідок в установленому законом порядку не встановлена.

Разом з тим, на підтвердження заявлених в даній справі вимог, позивачкою подані докази, які прямо протирічать тим документам, які надавались нею Банку з метою отримання кредиту.

Так, із змісту довідки сімейного лікаря Комунального закладу «Бердичівський міський центр медико-санітарної допомоги» вбачається, що діти позивача з моменту народження та по даний час перебувають під наглядом вказаної медустанови за адресою спірного будинку.

Згідно з довідкою управління освіти і науки виконкому Бердичівської міськради від 19 березня 2014 року доньки ОСОБА_2 на момент укладення оспорюваного договору відвідували дошкільний навчальний заклад № 5, діти проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з довідками Бердичіського МВС УМВС України в Житомирській області від 02 листопада 2012 року №123, Бердичівського районного сектора УДМС України від 21 лютого 2014 року та копією будинкової книги, зі ОСОБА_2 у спірному будинку з 29 березня 2002 року зареєстровані її діти.

Задовольняючи позов та визнаючи недійсним договір іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що сторони порушили право малолітніх на той час дітей на користування жилим будинком, переданим в іпотеку і в якому були зареєстровані і проживали діти. Тому договір іпотеки мав бути укладеним лише після надання на це дозволу органу опіки та піклування.

Проте погодитись з висновками суду в повній мірі неможливо.

Відповідно до п.22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 червня 2012 року №10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» висновки та мотиви, з яких скасовано рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Висновками та мотивами, з яких скасовано рішення, необхідно вважати положення мотивувальної та резолютивної частин ухвали суду касаційної інстанції щодо наявності передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для скасування судового рішення і передачі справи на новий розгляд та їх кваліфікації процесуальним законодавством як таких.

На виконання приписів касаційної інстанції, викладених в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, під час апеляційного розгляду даної справи були витребувані нові докази з метою усунення розбіжностей у поданих позивачкою довідках.

Так, згідно з повідомленням ДМС України в Житомирській області від 06.01.2015 року №5/47 ОСОБА_2 зареєстрована в іпотечному будинку 29.03.2002 року. До адресного листка матері вписані діти ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.76).

Із врахуванням того, що неповнолітні діти не набувають самостійного права на реєстрацію, а лише вписуються до облікового документа одного з батьків за місцем їх реєстрації, то можна зробити висновок про те, що діти позивачки були зареєстровані разом з нею: дочка ОСОБА_6 - з дня її реєстрації, а донька ОСОБА_5 з народження.

Незважаючи на те, що мати є законним представником своїх дітей та несе обовязок щодо захисту їх інтересів, саме позивачка з метою отримання кредитних коштів надала Банку довідки про відсутність в іпотечному будинку зареєстрованих дітей. Тобто, вона сама своїми діями призвела до несприятливих для дітей наслідків.

Разом з тим, як зазначається в Ухвалі суду касаційної інстанції, суд не звернув уваги на те, що даний позов предявлено не в інтересах неповнолітніх дітей (т.1 а.с.2-4).

За таких обставин, апеляційний суд відмічає, що позов не містить доводів щодо порушення оспорюваним договором особистих прав позивачки.

Сам факт укладення та свій особистий підпис на цьому договорі позивачка не заперечує. Про укладення договору їй було відомо з дня його підписання.

У звязку з наведеним апеляційний суд приходить до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, про що просив Банк в поданій до суду першої інстанції заяві (т.1 а.с.209).

За приписами ст.ст.257,ч.1 ст.261,ч.4 ст.267 ЦК загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За наведених обставин та відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові за пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.267 ЦК, ст.ст. 209, 303,304, 307, 309, 313, 314,316 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2014 року скасувати, ухваливши нове.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки недійсним за пропуском строку звернення до суду.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: