Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Протасова О. М. ,

при секретарі - Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Комунальний вищий навчальний заклад Київської обласної ради "Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж" про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з цим позовом та зазначила, що 28.08.1998 р. їй, відповідачу та дочці ОСОБА_3 була надана квартира АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради "Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж". Відповідач з 13.02.2008 року фактично в квартирі не проживає, переїхав жити до своїх батьків в с. Олійникова Слобода Білоцерківського району. Оскільки він участі в утриманні квартири не бере, комунальні послуги не сплачує, просила визнати його таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що дійсно пішов з квартири у 2008 році, оскільки квартира однокімнатна, а вони розлучились. Ключі від квартири він мав, однак років за два тому позивач поміняла двері, а від нових дверей ключі йому не дала. У грудні 2014 року хотів повернутись та налагодити стосунки, однак в квартиру його не пустили. Він працює дальнобійником, тому проживав то в автомобілі, то у матері чи сестри.

Вислухавши сторони та їх представників: позивача - адвоката Гудзь Т.П., яка діє на підставі договору, відповідача - ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності, заслухавши показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням не підлягає задоволенню, на підставі такого.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають.

Згідно з довідкою №1904 від 23.12.2014 року, виданою Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради "Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж", будинок АДРЕСА_1 належить зазначеному коледжу, а в квартирі №4 цього будинку зареєстровані сторони та їх дочка ОСОБА_3

Як вбачається з ордеру, право зайняти житлову площу з сім'єю із трьох чоловік було надано відповідачу 28.08.1998 року.

Згідно зі свідоцтвом, сторони розірвали шлюб 13.02.2008 року.

Сторонами визнається, що відповідач пішов з квартири у 2008 році через конфліктну ситуацію в сім'ї.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6, кожний окремо, також показали суду, що між сторонами виникли напружені стосунки, і після розлучення позивач пішов з дому.

З показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що відповідач залишив квартиру, оскільки у сім'ї виникали сварки, і жити в однокімнатній квартирі було неможливо.

Як вбачається з висновку від 03.01.2015 р. дільничного інспектора міліції 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУМВСУ в Київській області, відповідач протягом тривалого строку за місцем реєстрації не проживав. 31.12.2014 року відповідач намагався повернутись до місця свого проживання, однак ключів від квартири не мав, а позивач відмовилась їх давати, посилаючись на відсутність другого комплекту.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Як вбачається з довідки №1904 від 23.12.2014 року, виданої Комунальним вищим навчальним закладом Київської обласної ради "Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж", наймачем квартири АДРЕСА_1 є відповідач.

За змістом ст.63 ЖК України, саме він є стороною договору найму жилого приміщення.

Права членів сім'ї наймача (у тому числі, колишніх), визначені ст.64 того ж Кодексу.

Права звертатись до суду з вимогою визнати наймодавця таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а фактично, розірвати договір найму, за членами сім'ї немає.

Зазначене випливає також з ч.2 ст.71 ЖК України, яка визначає, що право продовжити строк відсутності у житловому приміщенні має наймодавець, а не члени сім'ї наймача.

З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позивач не довів право свої вимоги, а тому у задоволенні позову відмовляє.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212, 213-215,223,294-296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Комунальний вищий навчальний заклад Київської обласної ради "Білоцерківський гуманітарно-педагогічний коледж" про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова