Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачем з 21 листопада 1970 року. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 15 жовтня 2012 року шлюб між ними розірвано. Зазначеним рішенням суду встановлено, що шлюбні стосунки припинені у березні 2010 року. В період шлюбу сторонами було придбано майно: ? частка квартири АДРЕСА_1, вартістю 7933,50 грн.; домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_4, вартістю 26953,00 грн.; кухонний гарнітур вартістю 3400,00 грн.; кухонний куток, вартістю 2550,00 грн.; пральна машина - автомат, вартістю 3700,00 грн.; газова плита, вартістю 4200,00 грн.; холодильник «Атлант» вартістю 6200,00 грн.; м'які меблі вартістю 6800,00 грн.; телевізор вартістю 1000,00 грн. Просив суд здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити йому у власність 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4, кухонний гарнітур, кухонний куток, газову плиту, холодильник «Атлант». У власність відповідача просив виділити 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4, телевізор, пральну машинку, м'які меблі.

Відповідно до уточненої позовної заяви позивач зменшив розмір позовних вимог, виключивши з позовної заяви кухонний гарнітур, кухонний куток, газову плиту, холодильник «Атлант», телевізор, пральну машинку, м'які меблі.

Просить суд визнати за ним право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 та ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав частково, зазначивши, що він підтримує свій позов тільки в частині визнання права власності на нерухоме майно та зазначив, що під час шлюбних відносин з відповідачем він працював в Москві, заробляв гроші та забезпечував сім'ю. Окрім того, робив ремонт в будинку в с. Долина, а саме переробив вхід, штукатурив стіни, зробив піч, поклав кахель, поставив замки.

Представник позивача ОСОБА_2 надав пояснення аналогічні поясненням, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що будинок, який розташований в с. Долина, був нею придбаний за грошові кошти від реалізації будинку, який вона отримала в спадщину після смерті матері. Отриманий в спадщину будинок вона продала та купила собі будинок в селі майже через рік, оскільки тривалий час шукала необхідний будинок, а після цього чекала, поки власник підготує документи для реалізації. Позивач грошові кошти для придбання цього будинку не давав. В будинку був поставлений унітаз, замінені труби. Позивач також приймав участь у ремонті - обклав піч кахлем. Також, позивач в будинку робив батареї, труби, але їх він потім забрав. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана за кошти, отримані внаслідок продажу іншої квартири, яку отримав позивач ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 надала показання та зазначила, що вона є рідною сестрою відповідача ОСОБА_3 Після смерті їх матері вона відмовилася від своєї частки у спадщині на користь відповідача для того, щоб ОСОБА_3 мала можливість придбати собі житло. Саме за ці кошти відповідач придбала житловий будинок у с. Долина. Позивач для покращення цього будинку нічого не робив. Фактично в цей час ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільно не проживали.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 надала показання та зазначила, що вона є онукою позивача та відповідача. Позивач до неї приходив, за місцем її мешкання, в стані алкогольного сп'яніння, намагався винести меблі. Квартиру позивач залишив за власним бажанням, його ніхто не виганяв. В будинку у с. Долина позивач зняв розетки, розбив унітаз та пошкодив інше майно. Будинок в с. Долина був придбаний її бабусею - відповідачем по справі внаслідок того, що сестра бабусі відмовилася від своєї частки у спадщині після смерті їх матері. Будинок в с. Долина шукали довго. Позивач під час придбання цього будинку присутній не був, купувати будинок не хотів.

Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1970 року по 26 жовтня 2012 року, що вбачається з рішення Слов'янського міськрайонного суду. Також, з даного рішення суду випливає, що сторони припинили фактичне спільне проживання в березні 2010 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд доходить до висновку, що розподілу підлягає майно, яке придбане в період спільного проживання, а саме з 21 листопада 1970 року по березень 2010 року.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 23 квітня 2001 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 придбали квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 по ? частці за кожною, що випливає з довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янська.

Також, з Договору купівлі - продажу від 20 жовтня 2006 року випливає, що ОСОБА_3 придбала житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_4, на земельній ділянці Долинської сільської ради. Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янська право власності на зазначений будинок зареєстровано за ОСОБА_3

Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вищенаведене нерухоме майно було придбано ОСОБА_3 під час шлюбних відносин з позивачем ОСОБА_1

При вирішенні питання про те, чи є зазначене нерухоме майно об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної, сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні законодавчі положення містить ч. 3 ст. 368 ЦК України, яка говорить про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 своїй Постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Отже, виходячи з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, при визначенні майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд повинен врахувати джерело придбання майна.

Як випливає з Договору купівлі - продажу житлового будинку від 18 листопада 2005 року, ОСОБА_3 продала будинок АДРЕСА_5 за ціною 15400,00 грн. Як вже раніше було зазначено, 20 жовтня 2006 року відповідач ОСОБА_3 придбала житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами у АДРЕСА_4 за ціною 9000,00 грн. Тобто, будинок у с. Долина був придбаний після продажу відповідачем будинку у м. Слов'янську. Також, суд приймає до уваги пояснення відповідача про те, що будинок в с. Долина був нею придбаний за кошти від реалізації будинку, який вона отримала в спадщину після смерті матері. Окрім того, суд приймає до уваги ствердження відповідача про те, що такий тривалий термін між вчиненням зазначених правочинів пояснюється тим, що вона витратила значний час на пошук будинку та на оформлення власником будинку правовстановлюючих документів.

Також, суд приймає до уваги показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в судовому засіданні підтвердили ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 купила будинок в с. Долина внаслідок того, що після смерті матері сестра відповідача ОСОБА_4 відмовилася від своєї частки у спадщині на користь відповідача для того, щоб ОСОБА_3 мала можливість придбати собі житло, та за кошти від продажу цього будинку був придбаний будинок в с. Долина.

Проаналізувавши обставини даної справи, суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, та визнає той факт, що джерелом придбання нерухомого майна, а саме будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4, були особисті грошові кошти відповідача, які вона отримала від реалізації будинку, отриманого в спадщину після смерті своєї матері.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Отже, суд доходить до висновку, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_4, є особистою приватною власністю подружжя, а саме відповідача ОСОБА_3, та не може бути визнаний судом об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Підстав для застосування ст. 62 Сімейного Кодексу України, яка говорить про те, що у разі, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнано за рішенням суд об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд не вбачає.

Тому, в задоволенні вимоги позивача про визнання права власності на ? частину будинку, розташованого за адресою: с. Долина Слов'янського району, вул. Сєчкіна, 36, необхідно відмовити.

При вирішенні питання про визнання за позивачем права власності на ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної, сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вже було встановлено в судовому засіданні, ? частка зазначеної квартири була придбана відповідачем під час шлюбу з позивачем. Отже, суд визнає дане нерухоме майно об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та вважає за необхідне дану позовну вимогу задовольнити та визнати за позивачем право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 23 ППВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 57, 60, 70 СК України, ст.ст. 368 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко