АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/21/2015 Головуючий в І інстанції: Третьякова І.В.
Категорія:51 Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 09 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Кузнєцової О.А.
Суддів:Приходько Л.А.
Борка А.Л.
При секретарі:Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого в інтересах ОСОБА_6 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, зазначаючи, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

У письмових запереченнях представник відповідача ОСОБА_8 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 17 серпня 2007 року ОСОБА_9 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, і взагалі все те що йому належатиме на день смерті і на що за законом він має право, заповів ОСОБА_7. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Францішко Г.В. З тексу заповіту вбачається, що заповіт виготовлено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів у двох примірниках. Один із яких призначений для зберігання у справах приватного нотаріуса, а інший виготовлений на спеціальному нотаріальному бланку для заповідача. Заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_9 До підписання він був прочитаний уголос заповідачем та підписаний ним власноручно у присутності нотаріуса, який перевірив дієздатність заповідача (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер у віці 90 років, відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.14).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно до ст. 1247 ЦК України встановлені загальні вимоги до форми заповіту, зокрема, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем, а якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251, 1252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка мала на це права, а також заповіт,складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту посмертної судово-психологічної експертизи №88-2013 від 29.05.2013 року, яка була проведена при розгляді справи № 2108/4782/2012 (за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним) у ОСОБА_9 на момент підписання ним заповіту 17.08.2007 року мали місце ознаки органічеського патопсихологічеського симптомокомплекса, які мали легко виражений характер та не супроводжувались вираженим зниженням інтелектуально - мнестичних функцій, тоді він міг розуміти фактичний характер своїх дій, керувати ними, передбачати їх наслідки (а.с.26-27).

Згідно висновку психолого - психіатричної експертизи № 101, наданого КУ "Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я" , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент складання заповіту 17 серпня 2007 року, з урахуванням вікових змін, індивідуально -психологічних особливостей людини, психічного стану та умов мікросоціального оточення "міг розуміти характер здійснених ним дій, керувати ними та усвідомлювати іх наслідки".

На підставі вище викладеного судом І інстанції встановлено доведеність того, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент складання заповіту 17 серпня 2007 року, з урахуванням вікових змін, індивідуально -психологічних особливостей людини, психічного стану та умов мікросоціального оточення "міг розуміти характер здійснених ним дій, керувати ними та усвідомлювати іх наслідки".

Вказаний висновок суду також підтверджується поясненнями допитаних в судовому засіданні в якості спеціалістів лікарів Голопристанської ЦРЛ офтальмолог ОСОБА_11 та отоларинголог ОСОБА_12 щодо можливості ОСОБА_9 з огляду на стан його здоров'я в період 17.08.2007 року вільно бачити та чути пояснили, що у 2005 році лікар-офтальмолог ОСОБА_11 особисто оглянула ОСОБА_9 та поставила діагноз деструкція скловидного тілу, початкова ускладнена катаракта обох очей, дегенерація сітковитки обох очей. Останній мав 30 % зору, та погано бачив далеко, в нього були припущені віка. Проте, він міг бачити близько, навіть писати та читати. Скарг щодо неможливості це робити від хворого не було. Крім ОСОБА_9 приходив на прийом самостійно, без сторонньої допомоги, був адекватною літньою людиною, ніяких підозр щодо психічних розладів в нього не виникало. Лікар-отоларинголог ОСОБА_12 не оглядала особисто хворого ОСОБА_9, але після вивчення медичної картки хворого пояснила, що у 2004 році йому було поставлений діагноз неврит слухових нервів, що означало, що він чув на відстані 0,5-1 метра, з ним необхідно було розмовляти голосно.

Допитаний в судовому засіданні психолог - судовий експерт ОСОБА_18 пояснив, що на виконання ухвали Голопристанського районного суду від 27.02.2013 року він проводив посмертну судово-психологічну експертизу ОСОБА_9. Після її проведення був зроблений відповідний висновок про те, що ОСОБА_9 міг розуміти фактичний характер своїх дій, керувати ними, передбачати їх наслідки.

Крім того, твердження позивача щодо неможливості померлого самостійно пересуватись, вільно чути та бачити та наявність в нього процесу психічного розладу у 2007 році спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_8,ОСОБА_15, ОСОБА_16

Пояснення свідка ОСОБА_17 щодо психічних розладів у ОСОБА_9, не можуть бути прийняті судом до уваги оскільки вони спростовуються матеріалами справи та показами інших свідків.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що на час складання спірного заповіту у заповідача ОСОБА_9 був відсутній хворобливий стан, що міг негативно вплинути на його волевиявлення щодо вільного розпорядження своїм майном на випадок смерті.

Будь-яких медичних документів, результатів медичних досліджень, призначень лікування, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_9 був обмежений в можливості пересуватись або спілкуватись, чути, бачити або писати, мав хворобливий психічний стан, в період, який відноситься до написання заповіту - не має.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України не надано будь-яких допустимих доказів, що підтверджують факт наявності у ОСОБА_9 хворобливого психічного та фізичного стану на момент підписання спірного заповіту від 17.08.2007 року, а судом такі докази та обставини не встановлені.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий підпис

Судді підпис підпис

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 14 квітня 2015 року

Ухвала набрала законної сили 09 квітня 2015 року

Суддя О.А. Кузнєцова

Секретар судового засідання І.І. Сидоренко