АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5850/15 Справа № 204/8572/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Бараннік О.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік червень 11 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що йому, позивачеві, на праві власності, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22856084 від 27.05.2009 року, належить домоволодіння АДРЕСА_1, яке він отримав свого часу від своєї матері ОСОБА_4 на підставі договору довічного утримання № 3-1313 від 10.04.1993 року.

20.03.1996 року позивач також уклав договір довічного утримання на вищезгадане домоволодіння в обмін на довічне утримання його та його дружини ОСОБА_5 зі своєю донькою, відповідачкою по справі ОСОБА_3.

Вказаний договір довічного утримання діяв до 29.08.2008 року, після чого, через неналежне виконання договірних зобов'язань відповідачкою ОСОБА_3, за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська - розірваний за ініціативою позивача.

Після розірвання договору довічного утримання позивач зареєстрував право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на своє ім'я, вважаючи таким чином справу завершеною.

Однак, у жовтні поточного року позивачеві стало відомо від сусідів, що відповідачка ОСОБА_3 потайки від нього приватизувала земельну ділянку, на якій розташоване належне позивачеві домоволодіння.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що, оскільки відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування і на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, тобто на думку позивача, чинним законодавством передбачений «автоматичний» перехід права власності на земельну ділянку, у разі відчуження будівлі або споруди, що розташована на земельній ділянці, він вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права при постановці зазначеного рішення, просив його скасувати та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка має кадастровий номер НОМЕР_1 цільове призначення «для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», що розташована за адресою : АДРЕСА_1

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Доводи ОСОБА_2 про те, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти, і до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину на якій вони розміщаються, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи, за договором довічного утримання від 20 березня 1996 року /а.с.6/ позивачем було передано відповідачці ОСОБА_3 у власність, належний йому на праві особистої власності житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1

В послідуючому, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2008 року зазначений договір довічного утримання розірвано з підстав неналежного виконання відповідачкою ОСОБА_3 своїх обов'язків за вказаним договором /а.с. 7 - 8/. Цим же рішенням суду спірний житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами повернуто у власність позивачеві ОСОБА_2.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що за положеннями статті 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває права власності лише на майно, яке було ним передане, в той час коли спірна земельна ділянка стала належати відповідачці не за договором довічного утримання, а за Державним актом на право власності на земельну ділянку від 25.07.2007 року /а.с. 39/, і що судом першої інстанції вірно було прийнято до уваги, рішення суду, як ухвалене на підставі належного з'ясування обставин по справі та перевірених доводів сторін, на думку судової колегії, відповідає вимогам закону.

Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :