Провадження №2/761/710/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника відповідача: Мойсеєнко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2014 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: зобов'язати відповідача виплатити позивачу заборгованість із виплати заробітної плати за травень 2014 року, грошової компенсації за 6 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 03.10.2012 року по 02.10.2013 року, за 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 03.10.2013 року по 300.5.2014 року та вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку, що складає 16 125,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 03 квітня 2006 року по 30 травня 2014 р. він працював у Відокремленому підрозділі «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» на посаді замначальника відокремленого підрозділу - начальника відділу енергетичного нагляду. На підставі наказу Відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» від 30.05.2014р. № 21 підприємство в якому він працював було переведено в умовах тимчасової окупації території АР Крим до м. Херсон. У зв'язку з відмовою від переводу на роботу в м. Херсон він був звільнений з роботи на підставі п.6 ст.36 КЗпП України з виплатою грошової компенсації за 6 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 03.10.2012р. по 03.10.2013р., за 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 03.10.2013 по 30.05.2014р. та вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку, яка згідно розрахункового листка складає в сумі 16 125,00 грн. При звільненні дана сума йому не була виплачена.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду електронною поштою клопотання про розгляд справи в його відсутності.

Відповідно до положень ст. 158 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. У наданих суду письмових поясненнях зазначив, що згідно п.5.2 Положення про відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» лише ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» здійснює оплату праці, преміювання та соціальне забезпечення своїх працівників, відповідно до вимог чинного законодавства України, розпорядчих актів ДП «НЕК «Укренерго» та умов колективного договору. У зв'язку із окупацією території АР Крим Російською Федерацією, з квітня місяця було майже повністю втрачено зв'язок з ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні». Виконання функціональних обов'язків працівниками ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» відповідно до їх посадових інструкцій стало неможливим. Тому, з метою забезпечення реалізації прав працівників на зайнятість у ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» та згідно ст. 5 та ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» адміністрацією було прийнято рішення про тимчасове розміщення ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» у м. Херсоні. Проте, працівники зазначеного підрозділу, в тому числі і позивач, від переведення відмовились та звільнились. Справи з кадрових питань ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» передані у міський архів міста Сімферополь і отримати їх немає можливості. Збройна агресія Російської федерації та, як наслідок, прийняття Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і створені ним правові наслідки для суб'єктів господарювання мають всі ознаки обставин непереборної сили в розумінні положень Цивільного кодексу України, а саме є надзвичайною або невідворотною за даних умов подією (непереборною силою). Отже, у зв'язку із тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, відмовою від переведення працівників підприємства в іншу місцевість та відсутністю первинних документів бухгалтерського обліку перевірити нараховану суму заробітної плати, вихідної допомоги та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку ОСОБА_2 неможливо. З цих підстав просив у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідач, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за наступних підстав.

Відповідно до п. 4.10 Статуту ДП «НЕК «Укренерго» від 10.02.2012 р. підприємство має право створювати відокремлені підрозділи, які не мають юридичного статусу і діють на підставі положень, що затверджуються директором підприємства. Відповідно до п. 4.13 Статуту керівники відокремлених підрозділів забезпечують організацію роботи в підпорядкованому підрозділі та здійснюють контроль за діяльністю підрозділів, що входять до відокремленого підрозділу або підпорядковані йому на підставі розпорядчого акта підприємства.

Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 03 квітня 2006 року по 30 травня 2014 р. працював у Відокремленому підрозділі «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» на посаді заступника начальника відокремленого підрозділу - начальника відділу енергетичного нагляду, що підтверджується записом в копії трудової книжки позивача.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру оплати праці, до якої відноситься основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно п.5.2 Положення про Відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» лише ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» здійснює оплату праці, преміювання та соціальне забезпечення своїх працівників, відповідно до вимог чинного законодавства України, розпорядчих актів ДП «НЕК «Укренерго» та умов колективного договору.

Судом встановлено, що наказом №40-к від 30.05.2014 р. ОСОБА_2 звільнений у зв'язку з відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, з виплатою грошової компенсації за 6 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 03.10.2012р. по 03.10.2013р., за 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 03.10.2013 по 30.05.2014р. та вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок.

Судом встановлено, що в зв'язку із окупацією території АР Крим Російською Федерацією, з квітня місяця було майже повністю втрачено зв'язок з Відокремленим підрозділом «Держенергонагляд у Кримському регіоні».

Згідно листа №1/04-612 від 09.07.2014 ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» вбачається, що постановою Державної ради республіки Крим від 04.04.2014 №1967-6/4, нерухоме та рухоме майно ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» внесено до переліку майна, яке належить Республіці Крим.

Розпорядженням Ради Міністрів Республіки Крим від 17.06.2014 № 535-р «Про майно ВП «Держенергонагляд у Кримському регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» органом управління майном Держенргонагляду у Кримському регіоні призначено Міністерство палива та енергетики Республіки Крим. Збереження майна забезпечується їх охоронним підрозділом.

З копії акта приймання-передачі документів по кадровим питанням від 10.07.2014 р. № 12 за підписом начальника ВП «Держенергонагляду у Криміському регіоні» Дмитрука М.І. та старшого інспектора архівного відділу Сімферопольської міської ради Склярук І.В. вбачається, що Відокремлений підрозділ «Держенергонагляд у Криміському регіоні» передав до архівного відділу Сімферопольської міської ради документи за 2006-2014 р.р. по кадровим питанням у кількості 25 справ.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач як доказ на обґрунтування заявлених вимог надав суду не завірену належним чином ксерокопію корінця розрахункового листка за травень 2014р., з якого вбачається нарахування позивачеві належних виплат при звільненні у травні 2014 р.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У свою чергу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ксерокопії корінця розрахункового листка за травень 2014 р., ОСОБА_2 було нараховано компенсацію при звільненні в розмірі 8 696,77 грн., простій в розмірі 4 613,33 грн., вихідну допомогу при звільненні в розмірі 6 303,29 грн. та зазначено що до видачі підлягає сума 16 125,00 грн. Доказів не проведення розрахунку в день звільнення матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Позивач ОСОБА_2 в обґрунтуванні позовних вимог вказує на те, що під час звільнення у травні 2014 р. він не отримував належних до виплати при звільненні сум. Разом з тим, доказів невиплати нарахованих при звільненні сум позивач не надав.

Судом в порядку ст. 137 ЦПК України за клопотанням позивача було зобов'язано відповідача ДП «НЕК «Укренерго» надати суду належним чином засвідчені копії первинних бухгалтерських документів про нарахування та виплату позивачу заробітної плати, вихідної допомоги та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, відповідач повідомив суд, що з часу окупації території АР Крим до ДП «НЕК «Укренерго» не надходили первинні документи бухгалтерського обліку ВП «Держенергонагляду у Кримському регіоні» про нарахування та виплату позивачу заробітної плати, вихідної допомоги та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, у зв'язку з чим не можуть виконати ухвалу суду про витребування доказів.

Разом з тим, позивач, який проживає в м. Сімферополі, зі свого боку не скористався можливістю, та не надав суду всіх можливих доказів на підтвердження своїх вимог.

Отже, сторона позивача в порушення наведених вище вимог ст.ст.10, 11, 60, 137 ЦПК України належних та допустимих доказів суду не надала, своїм правом звернутись до суду з клопотанням про витребування такої інформації у володільця (Архівного відділу Сімферопольської міської ради) не скористалась.

Суд з урахуванням положень ч.1 ст.11 та ч.1 ст.137 ЦПК України без відповідного клопотання сторони за своєю ініціативою позбавлений можливості вирішувати такі питання.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість належними доказами, не доведеність та необхідність відмови у їх задоволенні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 212, 213, 215, 218 ЦПК України та на підставі ст.ст.116 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати - відхилити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні рішення може його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г.Притула