Провадження №2/642/111/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2015 р. Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23 червня 2014 р. ОСОБА_3 і ОСОБА_2 були визнані винними у нанесенні ОСОБА_4 умисних тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого ОСОБА_4 помер та за ст..121 ч.2 КК України засуджені: ОСОБА_2 з застосуванням ст..69 КК України до 3-х років позбавлення волі; ОСОБА_3 - до 7 років позбавлення волі.

За цивільним позовом потерпілої ОСОБА_1, матері ОСОБА_4, на її користь з ОСОБА_2Є і ОСОБА_3 було стягнуто: матеріальна шкода в сумі 19500 гр. і моральна шкода в сумі 5000 гр..

Вироком апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2014 р. був скасований вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2014 р. в частині задоволення цивільного позову та призначений новий його розгляд в суді першої інстанції, а також ОСОБА_2 з застосуванням ст.. 69 КК України призначене покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

У вироку апеляційного суду підставою для скасування вироку місцевого суду зазначено те, що суд при вирішення цивільного позову не врахував компенсації ОСОБА_1 родичами ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 10500 гр..

24 листопада 2014 р. Ленінським райсудом м. Харкова було відкрите провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Цивільний позов ОСОБА_1 подала в порядку ст.128 КПК України 20 листопада 2014 р. на досудовому слідстві. ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 27000 гр. і моральну шкоду в сумі 5000 гр., мотивуючи тим, що 02 жовтня 2013 р. ОСОБА_2 в ході конфлікту з її сином ОСОБА_4 наніс сину численні удари кулаками рук і ногою в обличчя сина, внаслідок чого її син помер. Смертю сина їй було завдано матеріальну шкоду в сумі 27000 гр., а саме: 7000 гр. за оплату отриманого сином кредиту; 7000 на похорон і поминальні обіди; 1300 гр. за комунальні послуги сина. Крім цього їй були спричинена моральна шкода на суму 5000 гр. ( а. с. 1).

Позивачка у судове засідання з»явилися.

Відповідачам, які у теперішній час відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, судом були направлені копії позовної заяви та письмові повідомлення про слухання справи з проханням надіслати до суду їх письмові пояснення по суті справи.

Згідно ст..76 ч.6 ЦПК України якщо особа, яка бере участь у справі, перебуває під вартою або відбуває покарання у виді позбавлення волі на певний строк, повістка та інші судові документи вручаються їй під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цієї особи до суду.

Судом було отримано письмове пояснення ОСОБА_3, в якому він зазначив, що позов ОСОБА_1 не визнає, оскільки винним у скоєнні злочину себе не вважає.

Засуджений ОСОБА_2 від отримання позовної заяви ОСОБА_1 з додатками відмовився.

Відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів.

Під час розгляду справи позивачка свої вимоги стосовно розміру матеріальної шкоди уточнила.

Позивачка зазначила, що матеріальна шкода складає: 7787 гр. - сплачені в рахунок отриманого сином кредиту; 3200 гр. - витрати на похорон; 3175 гр. - за поминальний обід на 9 день після похорону; 3660 гр. - за поминальний обід через 40 днів після похорону, 3500 гр. - за поминальний обід через 1 рік після похорону; 6000 гр. сплачені за сина комунальні платежі, а всього 27322 гр.. Позивачка також зазначила, що батьки ОСОБА_2 в рахунок компенсації матеріальної шкоди їй добровільно сплатили 12250 гр.. Таким чином залишилися некомпенсованими: матеріальна шкода в сумі 15072 гр. і 5000 гр. за моральну шкоду, і цю компенсацію вона просить стягнути з відповідачів солідарно на її користь.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю за наступних підстав.

Вироками Ленінського районного суду м. Харкова від 23 червня 2014 р. і апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2014 р. встановлено, що 02 жовтня 2013 р., приблизно, о 01-00 години ОСОБА_2, ОСОБА_3, разом з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходилися у квартирі АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, де разом вживали алкогольні напої. Тоді ж між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 внаслідок раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 наніс три удари кулаками обох рук в обличчя ОСОБА_4. В цей час ОСОБА_2, бажаючи діяти в групі з ОСОБА_3, і також маючи намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4, підійшов до них, та умисно наніс ОСОБА_4 не менше чотирьох ударів кулаками в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_4 присів, а ОСОБА_2 наніс один удар ногою в область обличчя, від чого ОСОБА_4 впав на підлогу.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_3, діючи в групі з ОСОБА_2, наніс два удари ногою в область грудей ОСОБА_4, а ОСОБА_2 наніс ОСОБА_4 три удари ногою по голові.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 і ОСОБА_2 спричинили ОСОБА_4 закриту черепно-мозкову травму ( забита рана верхньої губи, синці в періорбитальних областях, крововилив під тверду мозкову оболонку зліва в обсязі близько 350 мл, крововилив під м»які мозкові оболонки в лівій і правій лобовій частки, крововилив у тканину головного мозку, вогнища забоїв головного мозку в правій потиличній частці і в області дна правого шлунка та ін.), яка за ступенем тяжкості носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, а також крововиливи і синці на шиї, тулубі, верхніх і нижніх кінцівках. Які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок черепно - мозкової травми, яка в своєї течії ускладнилася набряком - дислокацією головного мозку, 02.10.2013 року о 10 годині за вказаною вище адресою ОСОБА_4 помер.

Згідно ст.. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи і не підлягає доказуванню стосовно дій особи з питань чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Виходячи з положень ст..61 ч.4 ЦПК України суд вважає встановленими наведені вище обставини про нанесення відповідачами тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4, внаслідок чого ОСОБА_4 помер, тобто у скоєнні злочину передбаченого ст..121 ч.2 КК України.

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної і моральної шкоди у зв»язку зі смертю ОСОБА_4, надавши суду докази понесених витрат: накладну від 02.10.2014 р. про обід у кафе на суму 3510 гр., накладну від 10.11.2013 р. про обід у кафе на суму 3672 гр., накладну про обід у кафе від 11.10.2013 р. вартістю 3175 гр.( а. с.44, 45, кримінальна справа№642/12279/13к); довідку та квитанції по оплаті кредиту (крим. справа №642/12279/13к а. с. 166, 209 - 213); квитанцію про витрати на похорон в сумі 3200 гр. (крим. №642/12279/13к а. с. 171); квитанцію про заборгованість за комунальні послуги станом на 07 листопада 2013 р. у розмірі 6330,98 гр. ( крим. пров. а. с. 174).

Загальна сума заявлених позовних вимог 27322 гр. відповідає наданим позивачкою доказам.

Судом встановлено, що батьки ОСОБА_2 добровільно виплатили потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 12250 гр.. Суд зараховує дану суму в рахунок матеріальної шкоди. Таким чином матеріальна шкода, яка залишилася несплаченою складає 15072 гр. ( 27322 гр. - 12250 гр. = 15072 гр.).

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Виходячи з положень ст..1166, 1190 ЦК України, суд стягує солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, пов»язану зі смертю її сина ОСОБА_4, оскільки смерть ОСОБА_4 настала внаслідок спільних неправомірних дій ( злочину) обвинувачених.

Таким чином суд стягує солідарно з обох відповідачів на користь позивачки невиплачену матеріальну шкоду в сумі 15072 гр..

Згідно ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч.2 цієї статті.

У відповідності до ст..23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв»язку з протиправної поведінки щодо неї чи близьких родичів.

Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_4, його матір ОСОБА_1 зазнала душевні страждання, а тому стягує солідарно з відповідачів на користь позивачки моральну шкоду в сумі 5000 гр..

Таким чином загальна сума шкоди, яку слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки становить 20072 гр. ( 15072 гр. + 5000 гр. = 20072 гр.).

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 61 ч.4, 212 - 215 ЦПК України, ст.. ст.. 23, 1166, 1167, 1190 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 15072 гр., моральну шкоду в сумі 5000 гр., а всього 20072 гр..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь в розгляді справи, але не були присутніми під час проголошення судового рішення можуть оскаржити рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.В. Лазарєв