Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є.у. № 235/511/15-ц Головуючий у 1 інстанції:Воробйов С.О.
№ 22-ц/778/2161/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТОП Фінанс» на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року про відкриття провадження в справі за позовом ОСОБА_2 - в особі представника ОСОБА_3 - до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк»Порто-Франко», Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТОП Фінанс» про захист прав споживачів фінансових послуг,

В С Т А Н О В И Л А :

02.02.2015 року ОСОБА_2 - в особі представника ОСОБА_3- звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акціонерний банк» Порто-Франко», ТОВ Фінансова компанія «ТОП Фінанс» про захист прав споживачів фінансових послуг. Просив визнати недійсним договір факторингу № 2, укладений 22.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТОП Фінанс» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк»Порто-Франко» та визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами - реєстр. № 1451 від 22.08.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТОП Фінанс» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк»Порто-Франко».

Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», позивач ОСОБА_2 подав позов до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області - за вказаним ним місцем його проживання (АДРЕСА_1).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року відкрито провадження у даній справі та призначено попереднє судове засідання на 16.02.2015 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду ТОВ Фінансова компанія «ТОП Фінанс», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зокрема, правил підсудності, просить ухвалу суду скасувати, позовну заяву повернути позивачу для подачі до належного суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановивши 06.02.2015 року ухвалу про відкриття провадження у справі і призначення попереднього судового засідання, суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву подано з дотриманням вимог статей 119, 120 ЦПК України та до судового розгляду спір між сторонами не врегульований (а. с. 58).

Основні доводи апеляційної скарги полягають в тому, що правовідносини сторін та спір, який виник між сторонами, виникли з договірних правовідносин і не пов'язані з порушенням прав споживача. При цьому апелянт вказує, що згідно роз'яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Апелянт вважає, що на відносини факторингу дія Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується, а тому спір має розглядатися за загальним правилом підсудності, встановленим частиною 2 статті 109 ЦПК України, якою передбачено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Також в апеляційній скарзі вказано, що позивач зареєстрований та проживає в Болградському районі Одеської області; всі угоди, які мають відношення до цієї справи, укладалися та виконувалися в м. Одесі; предмет іпотеки (ОСОБА_2 є іпотекодавцем) знаходиться в м. Одесі.

Такі доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

В своїй позовній заяві ОСОБА_2, посилаючись на те, що він є споживачем фінансових послуг, місцем свого проживання вказав наступну адресу: 85350, Красноармійський район, с. Ріг, вул. Ак. Корольова, 81 (а. с. 1).

При подачі позовної заяви ОСОБА_2 не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того факту, що він проживає за зазначеною у позові адресою.

Навпаки, додані до позовної заяви додатки свідчать про інше місце проживання позивача ОСОБА_2 Додатками до позовної заяви ОСОБА_2 суду надано копії таких документів:

· нотаріально посвідчена довіреність від 04.12.2014 року згідно якої ОСОБА_2 цією довіреністю уповноважує ОСОБА_3 представляти його інтереси. Ця довіреність оформлена в м. Одеса, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр. № 1440. В цій довіреності вказано, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 7);

· посвідчення пенсіонера - інваліда 1 групи, виданого 01.04.2007 року на ім'я ОСОБА_2 УПФУ в Болградському районі Одеської області (а. с. 8);

· довідка Болградського УПФУ Одеської області від 22.06.2010 року стосовно того, що ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться на обліку в УПФУ в Болградському районі і отримує пенсію по інвалідності (а. с. 10);

· кредитний договір № 1723/1-08 від 08.10.2008 р., укладений в м. Одеса між АКБ «Порто-ФРАНКО» та ОСОБА_2 З договору вбачається, що позичальник ОСОБА_2 зазначив в договорі свою адресу: АДРЕСА_2 (а. с. 11-13);

· іпотечний договір від 24.10.2008 року, укладений в м. Одеса між АКБ «Порто-ФРАНКО» та ОСОБА_2 - зі змісту якого видно, що ОСОБА_2 (іпотекодавець), проживає за адресою: АДРЕСА_2. Предмет іпотеки - трьохкімнатна квартира АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а. с. 35-40; 42);

· витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчужень об'єктів нерухомого майна від 24.10.2008 р. з якого вбачається, що внесено запис про обтяження щодо іпотечного майна, та зазначено, що власник цього майна - ОСОБА_2 проживає: АДРЕСА_2 (а. с. 41);

· договір факторингу № 2, який оспорюється позивачем, з якого видно, що договір укладено між відповідачами 22.08.2014 року у м. Одеса (а. с. 43-48).

·

Юридична адреса відповідача - Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк»Порто-Франко» - м. Одеса, вул. Пушкінська, 10.

Юридична адреса відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТОП Фінанс» - м. Київ, вул. Миколи Гайцана, 6.

Навіть, якщо суд першої інстанції вважав, що правовідносини сторін мають врегульовуватися нормами Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позивач ОСОБА_2 вправі подавати позов до суду за місцем свого проживання, суд мав пересвідчитись у тому, що позивач дійсно проживає за вказаною в позові адресою.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТОП Фінанс» в якості додатку долучено копію ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2015 року. Зі змісту цієї ухвали вбачається, що 22.12.2014 року від ОСОБА_2 до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла така ж сама позовна заява. В цій заяві позивач вказував, що він проживає в Дніпропетровській області, проте, за відомостями відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 зареєстрованим або знятим з реєстрації в Дніпропетровській області не значиться. Також в цій ухвалі суд вказав, що сфера дії Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на відносини факторингу, а тому у відповідності до вимог статті 115 ЦПК України повернув позовну заяву позивачеві - для подання позову до належного суду (а. с. 130-132).

Після отримання цієї ухвали ОСОБА_2 - в особі представника ОСОБА_3 - 02.02.2015 року подав таку ж саме позовну заяву до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не надано будь-яких відомостей на підтвердження місця свого проживання (а. с. 1-6).

Частиною 3 статті 122 ЦПК України передбачено: у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

Хоча цією нормою процесуального права не встановлено обов'язку суду перевіряти дані про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка є позивачем, проте, з огляду на матеріали позовної заяви ОСОБА_2 (з додатками), на ту обставину, що позов подано позивачем ОСОБА_2 з метою захисту прав споживача - за місцем його проживання, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі суд першої інстанції мав перевірити чи дійсно позивач ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на час подачі позову проживає або зареєстрований у с. Ріг Красноармійського району Донецької області.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом першої інстанції порушено порядок, встановлений для його вирішення, то в силу вимог частини 2 статті 312 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТОП Фінанс» задовольнити частково.

Ухвалу Кроасноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року про відкриття провадження у цій справі скасувати. Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: