Справа №451/26/15-ц
Провадження № 2/451/77/15
РІШЕННЯ

іменем України

10 березня 2015 року

м. Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді: Крета А. І.

при секретарі судового засідання: Загайській І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання часток у майні колгоспного двору, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Радехівського районного суду Львівської області із позовом про визначення часток у майні колгоспного двору у порядку спадкування.

В обгрунтування позову вказуває, що 28.07.1989 року виконавчим комітетом Нивицької сільської ради було видано її бабі ОСОБА_4 свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1. Дане будинковолодіння належало колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4. Згідно довідки від 01.12.2014 року №763 виданої Нивицькою сільською радою, вбачається, що станом на 01.07.1990 року у житловому будинку були зареєстровані та проживали, крім ОСОБА_4, ще й ОСОБА_5, відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та заявник ОСОБА_1. Таким чином розмір частки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, враховуючи принцип рівності часток співвласників, починаючи з 15 квітня 1991 року по даний час становить 1/3, оскільки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, втратили право власності на майно, що належить колгоспному двору, так як не менше трьох років підряд до дати 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства даного колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла голова колгоспного двору ОСОБА_4, про що виконавчим комітетом Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області 02.09.1992 року було зроблено відповідний актовий запис за № 11. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачем ОСОБА_5, про що Нивицькою сільською радою Радехівського району Львівської області 04 жовтня 2013 року було складено відповідний актовий запис за № 22. Після смерті батька ОСОБА_5 позивач прийняла спадщину, однак її не може оформити, так як її батько не оформив спадкове майно після смерті ОСОБА_4.

У процесі судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги в яких просила визнати за нею право власності на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, яке вона успадкувала після смерті свого батька, якому належало 2/3 частки.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце слухання справи. Суду подали заяви про слухання справи без їхньої участі, проти задоволення позову не заперечують.

Таким чином суд прийшов до висновку про можливість слухати справи без участі відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла голова колгоспного двору ОСОБА_4, про що виконавчим комітетом Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області 02.09.1992 року було зроблено відповідний актовий запис за № 11 (а. с.7). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5, про що Нивицькою сільською радою Радехівського району Львівської області 04 жовтня 2013 року було складено відповідний актовий запис за № 22 (а. с.8). 28.07.1989 року виконавчим комітетом Нивицької сільської ради було видано ОСОБА_4 свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а. с.5). Дане будинковолодіння належало до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4. Згідно довідки від 01.12.2014 року №763 виданої Нивицькою сільською радою, вбачається, що станом на 01.07.1990 року у житловому будинку були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с.6).

Внаслідок укладення шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 змінилося на ОСОБА_1 (а. с.11).

Пленум Верховного Суду України у абзаці 1, підпунктах «а», «б» абзацу 2 пункту 6 своєї постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив наступне: «Роз'яснити судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» (697-12) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, втратили право власності на майно, що належить колгоспному двору, оскільки не менше трьох років підряд до дати 15 квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства даного колгоспного двору. Про наявність даних обставин, відповідачі не заперечують.

Судом встановлено, що розмір частки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, враховуючи принцип рівності часток співвласників, починаючи з 15 квітня 1991 року по даний час становить 1/3.

Відповідно до частини першої статті 120 Цивільного кодексу Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно статті 112 ЦК УРСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

У відповідності до частини 2 статті 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 прийняв 1/3 частки спадщини після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном, оскільки на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав разом із нею, однак спадкових прав не оформив. Частка майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_5 становить 2/3 від будинковолодіння.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, належним чином прийняла спадщину його дочка позивач ОСОБА_1 шляхом звернення у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини набувши право на спадкове майно.

Спадкодавець ОСОБА_5 приходиться ОСОБА_1 рідним батьком (а. с.10).

Необхідність звернення з позовом до суду позивач мотивує тим, що не може оформити спадкових прав смерті ОСОБА_5, оскільки частки у майні колгоспного двору визначені не були, а також те, що спадкодавець ОСОБА_5 не оформив спадкових прав після смерті ОСОБА_4.

За таких обставин суд вважає, позов ОСОБА_1 задовільнити та визнати за нею право власності на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Керуючись вищенаведеним та відповідно до ст.ст.548,549 ЦК УРСР від 1963р., ст.ст.16,1220,1261 ЦК України та ст.ст.3, 10,11,60,209,212,214-215,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області, шляхом подання через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийКрет А. І.