Кам"янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області
Справа № 318/414/15-ц
Номер провадження №2/318/146/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. м. Кам"янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Капустинського М.В.;

при секретарі Бекетовій А.А.;

за участю сторін

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом, в якому зазначає, що вона домовилася купити будинок АДРЕСА_1 з його власниками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі - відповідачі по справі). Позивач зазначає, що всі істотні умови договору купівлі - продажу були оговорені. Сторони досягли згоди з усіх питань, а саме: ціна, предмет, порядок укладання договору у нотаріуса, порядок розрахунку, вселення в будинок тощо. На підтвердження досягнутих домовленостей, у забезпечення зобов'язання щодо купівлі - продажу сторона покупця передала, а відповідачі прийняли грошову суму у розмірі 6 000 (шість тисяч) доларів США та 20 000 (двадцять тисяч) грн. Розуміючи значення своїх дій, на підтвердження факту отримання грошей, відповідачі написали розписку, в якій зазначили, що вони «отримали від ОСОБА_5 завдаток за житловий будинок». Станом на січень 2015 року договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки біля нього не укладений. Як позивачу стало відомо, сторона продавця не підготувала пакет документів для укладання угоди у нотаріуса: відсутній звіт про грошову експертну оцінку вартості будинку, земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер. Відсутність останнього унеможливлює виготовлення звіту про грошову експертну оцінку вартості земельної ділянки. Позивач на адресу відповідачів надіслала телеграму з проханням повернути вищевказану суму грошей, однак прохання залишилося без задоволення.

Позивач просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь 149 780 ( сто сорок дев'ять тисяч сімсот вісімдесят) грн. та судові витрати.

Від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшло письмове заперечення проти позову, в якому вона зазначає, що вважає, що сума грошей, передана позивачем є завдатком і не повинна бути повернута позивачу у зв'язку з порушенням з її сторони виконання зобов'язання.

В судове засідання позивач ОСОБА_5 не з'явилася, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, просить справу розглядати у її відсутність за участю представника.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 з'явилася, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Посилаючись на нормативну базу, судову практику, яка відображена в Постановах ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та ВСУ № 6-176цс12 від 13.02.2012 року, позов обґрунтувала тим, що передана сума є авансом та не може бути розцінена як завдаток.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 з'явилися, позовні вимоги не визнали, надали суду пояснення аналогічні викладеним у запереченні проти позову, просили відмовити у задоволенні.

Представник відповідачів, яка діє на підставі довіреності позовні вимоги не визнала у повному обсязі, суду надала пояснення, що сума грошей, передана позивачем є завдатком і не повинна бути повернута позивачу у зв'язку з порушенням з її сторони виконання зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на наступних правових підставах.

Суд встановив, а сторони підтвердили факт, що позивач ОСОБА_5 домовилася купити будинок АДРЕСА_1 з його власниками, відповідачами по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Позивачем ОСОБА_5 була передана грошова сума. Факт отримання грошової суми у розмірі 6 000 (шість тисяч) доларів США та 20 000 (двадцять тисяч) грн. підтверджується письмовим доказом - розпискою, яку розуміючи значення своїх дій, на підтвердження факту отримання грошей, відповідачі написали на ім'я ОСОБА_5 та була їй передана. (а.с. 7).

Суд встановив, що станом на січень 2015 року договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки біля нього не укладений. Стороною відповідачів не було надано суду жодного належного доказу підготовлених для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу у нотаріуса.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_5 направила на адресу відповідачів вимоги щодо повернення переданої відповідачам грошової суми. Факт отримання вимоги підтверджується копією телеграм з вимогою на адресу відповідачів та квитанцією про оплату за послуги телеграфу (а.с. 49, 62,68).

Суд приходить до висновку, на підставі встановлених фактів, які не оспорюються сторонами, щодо передачі та отримання грошових коштів. Також суд встановив факт не укладання договору купівлі - продажу в обумовлені сторонами строки. Суд встановив, що будинок АДРЕСА_1 належить на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом відповідачам (а.с.38-44). Однак земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, належить сторонній особі (а.с. 45).

Таким чином, суд приходить до висновку, що у сторони відповідачів відсутнє право продажу домоволодіння, а тому гроші, які були отримані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є безпідставно набутими.

Суд не погоджується з позицією сторони відповідачів, що спірна грошова сума є завдатком.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Стаття 1212 ЦК України встановлює загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У розписці від 24.07.2014 року вказано, що сума грошей у розмірі 6 000 доларів США та 20 000 грн. отримана відповідачами у якості завдатку. Однак спірну суму грошей не можна вважати завдатком з огляду на наступне.

Статтею 658 ЦК України встановлює, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Судом встановлено, що відповідачі не є власниками товару, який було виставлено на продаж і за купівлю якого їм була передана спірна сума грошей. А також стороною відповідачів не було підготовлено необхідного для укладання договору купівлі - продажу домоволодіння пакету документів.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, для основного договору закон встановлює обов'язкову нотаріальну форму.

Судом встановлено, що сторони лише домовлялися стосовно всіх істотних умов договору купівлі - продажу, але відповідно до вимог законодавства його не оформили. Факт домовленостей підтверджує розписка від 24.07.2014 року, яку можливо б було вважати попереднім договором.

Однак, відповідно до вимог ч.1 ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Таким чином, якщо сторони не оформили належним чином ( нотаріально не посвідчили) попередній договір, останній є нікчемним.

Стаття 220 ЦК України визначає правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Відповідно до ч 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Аналізуючи вище наведені у рішенні норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що вищевказані правові положення з урахуванням встановлених судом обставин справи виключають наявність між сторонами оформлених у встановленому законом нотаріальному порядку попереднього договору щодо купівлі-продажу вказаного будинку та договору купівлі-продажу цього будинку. Отже, права і обов'язки сторін у спірних правовідносинах щодо грошових коштів у даному випадку мають визначатися відповідно до глави 83 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України, в тому числі ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зберігають передані їм позивачем в рахунок купівлі будинку кошти в розмірі 149 780 грн. без достатньої правової підстави.

У зв'язку з цим з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_5 необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 149 780 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1619,80 грн. (а.с. 1,13).

Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст.ст. ч. 2 ст. 570, 658 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 60,61, 79, 84, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 149 780 (сто сорок дев'ять тисяч сімсот вісімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 1619,80 грн. (тисяча шістсот дев'ятнадцять грн. 80 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Кам'янсько-Дніпровський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати проголошення рішення.

Особи які, брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Капустинський