АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/6370/14-ц
Справа №22-ц/791/986/2015 Головуючий в І інстанції Скрипнік Л.А.
Категорія Доповідач: Воронцова Л.П.
Справа 667/6370/14ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 23 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.
За участю прокурора:Ігнатенко П.Я. Коваленко Т.О.
При секретарі:Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, діючої від імені ОСОБА_7 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Комсомольська районна у місті Херсоні рада в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 23 вересня 2006 року по березень 2008 року перебувала з ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2007 року відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню і вихованню сина.

Посилаючись на те, що ОСОБА_8, починаючи з моменту розірвання шлюбу, не цікавиться дитиною, її здоров'ям, не відвідує сина, не піклується про нього, не бере участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні, не турбується про його фізичний та духовний розвиток та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, позивач просила суд позбавити ОСОБА_8 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_9; стягувати з нього аліменти на утримання ОСОБА_8 у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 січня 2015 року провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів - закрито.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 10 лютого 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_6, діюча від імені ОСОБА_7, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинами справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, представника органу опіки і піклування та прокурора, які вважали необхідним позбавити відповідача батьківських прав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, передбачених ст. 164 СК України та відсутністі належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2,3 ст.11Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитися в одному з них.

З позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав посилалась на п.2 ч.1 ст.164 СК України - ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому б воно не виражалось: не годувати, не спілкуватися не забезпечувати необхідним одягом,, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини.

У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, з 23 вересня 2006 року по 20 березня 2008 року ОСОБА_7 перебувала з ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.7-9/.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 30.08.2007 року з ОСОБА_8 стягнуто аліменти на неповнолітнього сина - ОСОБА_9 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23.07.2007 р. і до досягнення дитиною повноліття. /а.с.10/ ОСОБА_8 згідно ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 05.08.2011 р. оголошувався у розшук у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів /а.с.11/

Згідно довідки ВДВС Комсомольського РУЮ від 08.10.2014 р. про розмір отриманих аліментів за період з 01.04.2014 р. по 30.09.2014 р. ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_8 аліменти у зазначений період на неповнолітнього сина в розмірі 750 грн. /а.с.60/

З іншої довідки - розрахунку ВДВС Комсомольського РУЮ від 17.12.2014 р. вбачається, що станом на 01.06.2014 р. заборгованість по сплаті аліментів за відповідачем становила 14 821,62 грн., станом на 01.12.2014 р. - 4 999, 22 грн., а на 20.04.2015 р. вона відсутня /а.с.64/

Згідно висновку виконавчого комітету Комсомольської районної ради у м. Херсоні встановлено, що батько не підтримує з сином родинних відносин, здоров'ям та життям не цікавиться, не телефонує, аліменти не сплачує, самоухилився від виховання та утримання сина; хлопчик біологічного батька не пам'ятає, тому в інтересах дитини вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 /а.с.34/

Згідно довідки - характеристики з місця роботи відповідача, ОСОБА_8 як працівник характеризується посередньо, однак має незадовільні людські якості. /а.с.57/

Відповідач як в суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції не заперечував, що не приймав участі у вихованні дитини, оскільки мав сумніви щодо свого батьківства відносно дитини. Переконавшись, що ОСОБА_9 його син, він останній час почав докладати зусиль щодо налагодження стосунків з дитиною.

Однак твердження відповідача не відповідають дійсним обставинам справи та у їх підтвердження останнім, у порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України, не надано суду належних доказів.

Як вбачається з заперечення представника відповідача на позовну заяву і це не заперечували останні, лише у березні 2014 року ОСОБА_8 подав до суду позов про оспорювання батьківства відносно ОСОБА_9 після того, як позивачка повідомила про свій намір звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

З моменту народження дитини та впродовж семи років життя сина, відповідач не здійснив дій щодо встановлення свого батьківства, хоча будь - які перешкоди до цього у нього не існували тому, що доказів на їх підтвердження ОСОБА_8 суду не надав.

Після проведення у справі генетичної експертизи, яка дійшла висновку про батьківство ОСОБА_8 відносно ОСОБА_9, відповідач залишив позов про оспорювання батьківства без розгляду. Пересвідчившись у своєму батьківстві, будь - яких зусиль та дій щодо участі у вихованні, спілкуванні з дитиною відповідач не здійснив, і докази у підтвердження цих обставин суду не надав.

Представник органу опіки і піклування підтвердила, що при вивченні спірного питання та підготовці висновку як і наразі, було встановлено відсутність будь-яких перешкод у батька у спілкуванні та прийманні участі у вихованні дитини, і з питаннями щодо допомоги у налагодженні стосунків або ж усунення йому перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_8 не звертався, навіть і після того, як у серпні 2014 року його батьківство відносно сина було підтверджено висновком генетичної експертизи. Представник вважав, що відповідач свідомо ухиляється від участі у вихованні дитини і таке формальне його батьківство створює залежність та прив'язаність дитини від волі біологічного батька у майбутньому житті хлопчика.

Судом також встановлено, що як позивачка так і відповідач перебувають у зареєстрованих шлюбах, мають інші сім'ї, відповідач має неповнолітню дитину у другому шлюбі, позивачка очікує народження дитини.

Колегією суддів також встановлено, що ОСОБА_9 своєю сім'єю сприймає маму і її теперішнього чоловіка, з яким у нього добрі стосунки, і останній має намір усиновити хлопчика.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач систематично та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, тому зібрані у справі докази є підставою для позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав відносно сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

З огляду на зазначене, рішення суду підлягає скасуванню та ухвалення нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, діючої від імені ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 10 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Комсомольська районна у місті Херсоні рада в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Часівяр, Артемівського району Донецької області, проживаючого у АДРЕСА_1 батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: