Справа №587/2507/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 22-ц/788/510/15 Суддя-доповідач - Попруга С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

про захист прав споживачів шляхом стягнення заборгованості по депозиту та процентам,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_3 заборгованість за депозитом (вкладом) у розмірі 15000 доларів США, заборгованість по процентам, нарахованим на цей вклад у розмірі 1415,76 доларів США, пеню у розмірі 164,15 доларів США, три процентів річних у розмірі 81 доларів США, а всього 16660,91 доларів США.

Стягнуто з ПАТ "Дельта Банк" на користь ОСОБА_3 1000 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" (далі - Банк) посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Всі доводи апеляційної скарги по суті зводяться до наступного: 1) судом не враховано п. 9 постанови Правління НБУ №540 від 29 серпня 2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» відповідно якого банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ; 2) банк не є набувачем коштів, котрі перебувають на рахунку клієнта, та не має права розпоряджатися ними без згоди клієнта, а тому стягнення коштів повинно проводитись не з банку, а з рахунку клієнта; 3) суд першої інстанції в резолютивній частині рішення, за наявності достатніх підстав для стягнення, мав би зазначити лише гривневий еквівалент валюти на дату ухвалення рішення за курсом НБУ; 4) позивачем не подано суду першої інстанції належних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, а також у рішенні суду відсутні мотиви, з яких він виходив визначаючи їх розмір у 1000 грн.

У судовому засіданні представник ПАТ "Дельта Банк" Єременко Р.О. підтримав доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_3 та його представник Кучменко С.В. заперечували проти них, вважали рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції по суті встановлено, що між ОСОБА_3 і ПАТ "Дельта Банк" 21 жовтня 2013 року був укладений договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий для Друга" № 001-18827-211013, по якому було розміщено в банку вклад в сумі 15000 доларів США.

Згідно пункту 1.3 договору, вклад був залучений на строк по 26 жовтня 2014 року включно.

Пунктом 1.10 договору встановлено, що вклад виплачується вкладнику або уповноваженому представнику вкладника по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в пункті 1.3 даного договору, шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, в якому вклад було оформлено.

У відповідності до пункту 1.9 договору, нараховані проценти за вкладом виплачуються вкладнику або уповноваженому представнику вкладника одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та правилами, шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, в якому вклад було оформлено.

24 жовтня 2014 року ОСОБА_3 було подано Банку письмове повідомлення, в якому він заздалегідь повідомляв про свій намір забрати вклад після закінчення строку, і просив 27 жовтня 2014 року повернути всю суму вкладу разом із нарахованими процентами шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, у відповідності до зазначених умов договору.

Згідно банківської виписки сума коштів на рахунку позивача станом на 26 жовтня 2014 складає 16415,76 доларів США, з яких 15000 доларів США - сума вкладу, 1415,76 доларів США - сума процентів. Проте Банк цих коштів не повернув у зв'язку з чим виник даний спір.

У пункті 5.23.2 Правил надання банківських послуг обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк", які затверджені рішенням Ради директорів АТ "Дельта Банк" протокол № 14 від 20.03.2013, зі змінами протокол № 55 від 06.08.2014 встановлено, що банк зобов'язаний повернути суму вкладу у порядку, передбаченому договором банківського вкладу (депозиту).

Пунктом 5.26 зазначених Правил встановлено, що у разі порушення Банком термінів перерахування коштів за Договором банківського вкладу (депозиту), Банк сплачує пеню з розрахунку облікової ставки Національного банку України, що діяла в такий період, за кожний день прострочення, яка в загальній сумі не може перевищувати одного відсотка від простроченої суми, якщо інші умови відповідальності Банку не передбачені відповідним Договором банківського вкладу (депозиту) та/або депозитним Продуктом Банку.

У зв'язку з невиконання Банком своїх зобов'язань за цим договором у відповідності до його умов, згідно вказаного пункту Правил, з Банку підлягає стягненню пеня, виходячи з наступного розрахунку:

загальна заборгованість за вкладом та процентами 16 415,76 доларів США

з 28 жовтня 2014 року по 12 листопада 2014 року (16 днів) облікова ставки НБУ складала 12,5%, тому 16 415,76 доларів США х 12,5% : 365 днів х 16 днів = 89,92 доларів США

з 13 листопада 2014 року по 11 грудня 2014 року (29 днів) облікова ставки НБУ складала 14%, тому 16415,76 доларів США х 14% : 365 днів х 29 днів = 182,70 доларів США;

всього пеня за період з 28 жовтня 2014 року по 11 грудня 2014 року складає 272,62 доларів США (89,92 + 182,70).

Проте, пунктом 5.26 Правил пеня обмежена одним відсотком від простроченої суми, тому її розмір не можу бути більшим 164,15 доларів США (16415,76 доларів США х 1%).

У ПАТ "Дельта Банк" перед ОСОБА_3 є грошове зобов'язання по виплаті депозиту та процентів у загальній сумі 16415,76 доларів США. Тому, за період з 28 жовтня 2014 року по 26 грудня 2014 року (60 днів) у відповідності до ст. 625 ЦК України, Банк повинен сплатити ОСОБА_3 81 долар США три процента річних (16415,76 доларів США х 3% : 365 днів х 60 днів).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведено ОСОБА_3, тоді як Банк на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав належних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Висновки суду по суті спору відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України.

Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону.

Інші органи державної влади України, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом.

Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема, передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору

З матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" був укладений договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий для Друга" № 001-18827-211013, відповідно до якого було розміщено в Банку вклад в сумі 15000 доларів США (а.с. 8-9).

Згідно пункту 1.3 Договору, вклад був залучений на строк по 26 жовтня 2014 року включно.

Пунктом 1.10 договору встановлено, що вклад виплачується вкладнику або уповноваженому представнику вкладника по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в пункті 1.3 даного договору, шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, в якому вклад було оформлено.

Відповідно до пункту 1.9 договору, нараховані проценти за вкладом виплачуються вкладнику або уповноваженому представнику вкладника одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та правилами, шляхом виплати готівкою з каси відділення банку, в якому вклад було оформлено. Відповідачем цього зроблено не було.

Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, зокрема, роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК ( 435-15 ), частина третя статті 533 ЦК ( 435-15 ); Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 ( 15-93 ) «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги викладені у вищевказаних п.п. 1-3 не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки не ґрунтуються на законі, суперечать фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_3 в цій справі представляв адвокат Кучменко С.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №262 від 06 липня 2007 року, на підставі договору про надання правової допомоги від 28 жовтня 2014 року. За надані послуги адвоката, які підтверджуються журналами судових засідань та актом виконаних робіт ОСОБА_3 було сплачено 2000 грн. (а.с. 13-15, 69-73).

Врахувавши такі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду і в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрат на правову допомогу адвоката, оскільки рішення в цій частині відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Інші доводи апеляційної скарги не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -

.