Справа № 459/3501/14 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2442/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.09.2010 року по 01.11.2014 року в розмірі 147257,33грн. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в позовних вимогах ОСОБА_3 Вважає, що рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права, є необґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначає, що судом не враховано заперечень відповідача, а саме те, що він надсилав поштовими переказами позивачці грошові кошти та тим самим сплачував аліменти на користь позивачки для утримання сина майже постійно в період з вересня 2010 року по грудень 2013 року, однак у зв'язку з тим, що не збереглись всі чеки поштових відправлень у апелянта немає можливості це доказати. Також, зазначає, що з 2014 року у апелянта не було змоги сплачувати аліменти належним чином, оскільки він не був працевлаштований, а також з 23.05.2014р. у нього народилася дитина від другого шлюбу та всі гроші витрачались на її утримання. Крім цього, при вирішенні питання про стягнення неустойки, позивачка нарахувала пеню не помісячно, а з першого місяця, в якому виникла заборгованість та плюсувала з усіма наступними місяцями, в яких ця заборгованість не була погашена, а тому судом помилково нараховано пеню.

Особи, що беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили. Однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що від позивача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що у відповідача, колишнього чоловіка позивача, наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання їх спільного сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, що були призначені до сплати рішенням Червоградського міського суду Львівської області від 16.11.2010 року. Виникла така у період з 27.09.2010 року по 30.12.2014 року та становить 20730 грн. Крім цього, за вказаний період відповідач сплачував аліменти, частково погашаючи заборгованість. Зважаючи на здійснені відповідачем проплати, враховуючи їх розмір та те, що такі оплачують аліменти за поточний місяць у якому такі здійснюються, а рештою суми погашається заборгованість, вимоги ч.1 ст. 196 СК України, п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами України окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська материнства та стягнення аліментів" судом враховано здійснений позивачем розрахунок пені, та стягнуто з відповідача на користь позивача згадану суму пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не у повній мірі відповідають вимогам закону та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими.

Судом першої інстанції вірно встановлено, вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось, що у сторін 30.01.2008 року за час перебування їх у зареєстрованому шлюбі народився син ОСОБА_4 та рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16.11.2010 року з відповідача на користь позивача зобов'язано стягувати аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітку, (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 27.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (свідоцтво про народження ОСОБА_4, рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами, рішення про стягнення аліментів у спорі між сторонами, виконавчий лист за наслідками розгляду справи про стягнення аліментів, постанова про відкриття виконавчого провадження а.с. 7-11).

Рішення про стягнення аліментів відповідачем не виконувалось належним чином аліменти сплачувались вкрай рідко. Всього за спірний період 1.09.2010 року по 1.11.2014 року здійснено 6 платежів, а саме 1000 грн. - 14.10.2011 року, 560 грн. - 5.12.2011 року, 560 грн. - 24.01.2012 року, 560 грн. - 29.03.2012 року, 500 грн. - 25.10.2012 року та 500 грн. - 25.10.2013 року (копії квитанції про сплату надані відповідачем та остаточний розрахунок заборгованості здійснений державним виконавцем ВДВС Ізмаїльського МУЮ а.с. 56-57, 78-79). Зважаючи на вказане заборгованість зі сплати аліментів у відповідача перед позивачем становить за спірний період з 1.09.2010 року по 1.11.2014 року - 19746 грн.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами України окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі.

Крім цього, відповідно до правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81 цс 13, що прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та є обов'язковою для застосування всіма судами України, - оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 1.10.2014 року справа №6-149цс14.

Зважаючи на вказане судом вірно взято до уваги систему здійснення розрахунку пені зробленого позивачем, однак розрахунок в певній частині є помилковим. Так, позивачем здійснено розрахунок виходячи з здійснених платежів відповідачем, періоду їх здійснення та наявної помісячної заборгованості до цього. Однак позивачем розраховувалась пеня виходячи з того, що здійсненим платежем оплачується поточна заборгованість за аліментами за місяць у якому такий здійснений, а рештою суми погашається заборгованість за перший непогашений місяць заборгованості. Такий розрахунок не слід вважати вірним, оскільки у квитанціях про здійснення платежу не вказано про те, що відповідачем погашається поточна заборгованість за місяць у якому така вноситься, а йдеться про здійснення грошового переказу, тобто сплаченими сумами коштів відразу погашається заборгованість за перший місяць з якого виникла заборгованість, що не погашений і так далі. Тобто розрахунок повної заборгованості за спірний період мав би виглядати таким чином як буде вказано нижче в таблиці та розмір такої складає 135549,79 грн., а не заявлену позивачем суму.

РікМісяцьРозмір аліментів, що підлягав сплаті, грн.Оплачено Погашено за заборгова- -ністьЗаборгова-ність не погашена до кінця спірного періоду та відповідно рішення суду Кількість днів прострочен- ня сплатиРозрахунок розміру пені за кожен місяць несплати грн. (Розмір аліментів, що підлягав сплаті*1%*кількість днів прострочення сплати)
2010Вересень485,55
2010Жовтень359,38
2010Листопад407 186 65,44 806,65
2010Грудень4 3651132,26 328,5
2011Січень 442,88
2011Лютий432 38 16,28 1442,04
2011Березень432 166 56,1 1460,34
2011Квітень 429 234 214,46 1723,8
2011Травень53 12492601,65 1548,76
2011Червень5583,02
2011Липень5441,04
2011Серпень5299,06
2011Вересень5161,66
2011Жовтень4671000 (407+407+5118,32
2011Листопад 4978,22
2011Грудень467560 (221+4833,45
2012Січень469560 (90+432+38) 8,76
2012Лютий572,75
2012Березень469560 (394+427,36
2012Квітень103,86
2012Травень964,67
2012Червень 829,97
2012Липень937,38
2012Серпень788,89
2012Вересень645,19
2012Жовтень484500 (266+533,2
2012Листопад388
2012Грудень237,96
2013Січень081,54
2013Лютий946,3
2013Березень796,57
2013Квітень607,75
2013Травень460,5
2013 Червень318
2013Липень248,44
2013Серпень095,92
2013Вересень948,32
2013Жовтень492500 (195+795,8
2013Листопад648,2
2013Грудень495,68
2014Січень 343,16
2014Лютий205,4
2014Березень052,88
2014Квітень 05,28
2014Травень52,76
2014Червень05,16
2014Липень2,64
2014Серпень0,12
2014Вересень2,52
135549,79

Крім цього, судом не в повній мірі враховано всі обставини, що мають значення для справи та не застосовано усіх норм закону, що підлягали застосуванню.

Так, судом при ухваленні рішення не враховано ч.2 ст. 196 СК України та не враховано таких обставин, що мають істотне значення для вирішення даного спору як: те, що протягом спірного періоду відповідач не мав постійного, сталого заробітку, доходи його складали нерегулярні, мінливі заробітки лише з 9.12.2014 року відповідач влаштований на постійну роботу у ТзОВ "Охорона-комплекс-придунав'є" як охоронець з посадовим окладом 1220 грн. (Довідки з місця роботи а.с. 101-102); з 6.03.2013 року відповідач був зареєстрований та проживав у гуртожитку (довідка міграційної служби а.с. 19); офіційних доходів, за спірний період не отримував (пенсії, стипендії, зарплати, тощо), лише до 2009 року офіційно працював у КП "Житсервіс-2), у нього відсутній будь-який автотранспорт чи інша техніка, як приватний підприємець він не зареєстрований та не був зареєстрований у спірний період, у власності нерухомого майна не має, у нього відсутнє майно на яке можна звернути стягнення (постанова начальника ВДВС Ізмаїльського МУЮ від 15.08.2014 року (а.с. 31); крім цього у нього та гр. ОСОБА_6 народилась дитина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 від 23.05.2014 а.с. 100).

Зважаючи на вказані вимоги закону та обставини справи є всі підстави для зменшення розміру пені, що повинна бути стягнутою з відповідача на користь позивача, зважаючи на матеріальний (незадовільне матеріальне становище) та сімейний (народження дитини) стан відповідача у спірний період сплати аліментів. Тому, виходячи із принципу розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що розрахований розмір пені, з врахуванням вказаних обставин справи, що істотно впливають на стягнення пені, слід зменшити на половину, тобто вдвічі 135549,79 грн. / 2 = 67774,89 грн.

Зважаючи на те, що на вказані обставини та вимоги закону суд першої інстанції при ухваленні рішення уваги не звернув таке рішення залишатись в силі не може та підлягає зміні. А саме слід зменшити розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за спірний період несплати аліментів, а саме з 147257,33 грн. до 67774,89 грн. Крім цього, слід відповідно до задоволених позовних вимог вирішити питання судових витрат.

Вказаним слід визнати частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги та таку задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2014 року - змінити, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 1.09.2010 року по 1.11.2014 року з 147257,33 грн. до 67774,89 грн.

Зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави за розгляд справи у суді першої інстанції з 1472,57 грн. до 677,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 397,41 грн. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник