АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 р. ОСОБА_2. звернулися у суд з позовом до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв'язку з оформленням документів для постійного місця проживання за кордон до своєї матері у м. Хайфа, Ізраїль їй необхідний письмовий дозвіл батька на її виїзд, який від надання такого відмовляється.

Посилаючись на викладене, просила суд надати їй дозвіл на виїзд за кордон до Ізраїлю на потій місце проживання без згоди її батька.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, зокрема, на ту обставину, що при виїзді позивачки за кордон він буде позбавлений можливості пред'явлення позовних вимог про стягнення на його користь матеріального утримання, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши відповідача, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника позивача, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 /а.с.5, 6, 10/.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Встановлено, що ОСОБА_2. зверталася до батька про надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання, що відповідачем залишено без реагування, а в суді апеляційної інстанції, даючи пояснення, вказав про можливість надання такого дозволу у майбутньому.

Відповідно до п.10 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. за №231 для оформлення паспорта у разі виїзду на постійне проживання за кордоном додатково подаються: засвідчені в установленому порядку заяви батьків, які залишаються в Україні (або копія рішення суду про позбавлення батьківських прав чи визнання їх безвісно відсутніми), а за наявності неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, також від їх законних представників - про відсутність у них вимог щодо стягнення аліментних платежів або засвідчена в установленому порядку копія постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, якщо стягнення аліментів проводилося за рішенням суду. У разі смерті зазначених осіб подаються копії відповідних свідоцтв органу реєстрації актів цивільного стану. У разі неможливості подати свідоцтво про смерть батьків чи рішення суду про визнання їх безвісно відсутніми заявники віком понад 65 років подають засвідчені в установленому порядку заяви з мотивованим викладенням причин. Названі у цьому абзаці документи не подаються у разі виїзду до держав, з якими Україною укладено договори про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Встановлено, що відмова відповідача надати згоду на виїзд його повнолітньої доньки - позивачки за кордон на постійне місце проживання, обмежує права останньої, й виїзд за кордон не суперечитиме її інтересам.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що внаслідок виїзду позивачки за кордон відповідач буде позбавлений права стягнення в судовому порядку на його користь матеріального утримання, не заслуговують на увагу, остільки висновків суду про наявність підстав до задоволення позову не спростовують.

Колегія суддів враховує й ту обставину, що в обґрунтування заявленого відповідачем не надано доказів існування між сторонами спору про стягнення на його користь матеріального утримання з повнолітньої доньки, яка виїжджає на постійне місце проживання за кордон до Ізраїлю.

Відповідно до положень ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими висновки районного суду про наявність підстав до задоволення поданого по справі позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/16486/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5398/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Лопатюк Н.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.