АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія
01 жовтня 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік жовтень 01 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання нікчемним правочинів, встановлення юридичних фактів, скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, матеріальної і моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка ОСОБА_3 про поновлення на роботі та скасування дисциплінарного стягнення, посилаючись на те, що з березня 2010 року між зазначеним навчальним закладом і ним було укладено три трудових договори в контрактній формі : з 01.03.2010 року по 30.06.2010 року ; з 01.09.2010 року по 30.06.2011 року та з 06.09.2011 року по 31.08.2013 року, в рамках яких він працював доцентом.

Наказом ректора Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту № 653 від 26 червня 2013 року позивачеві оголошену догану, а 16.08.2013 року за наказом № 142-ос він був звільнений з займаної посади з 31.08.2013 року на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у звязку з закінченням дії контракту.

Посилаючись таким чином на те, що в наказі про оголошення догани не зазначено в чому саме полягали допущені ним порушення нормативних актів, та на те, що звільнення відбулося без врахування положень частини 2 статті 391 КЗпП України, за якими укладений з ним строковий трудовий договір вважається таким, що укладений на невизначений строк, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

Неодноразово в подальшому доповнюючи та уточнюючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_2 остаточно просив нарівні з визнанням незаконним та скасування наказу ректора Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту № 653 від 26.06.2013 року щодо накладення дисциплінарного стягнення, визнати нікчемними правочини та скасувати укладені між ним та навчальним закладом строкові трудові договори, визнавши їх в подальшому такими, що укладені на невизначений строк ; стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2010 року по 31.08.2015 року у розмірі 153 654 гривень 40 копійок ; заборгованість по заробітній платі за вимушений прогул за період з 31.08.2013 року по 31.08.2015 року у розмірі 153 880 гривень 32 копійок ; упущену вигоду у розмірі 101 486 гривень 45 копійок ; моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 179 996 гривень та стягнути на його користь місячну заробітну плату у розмірі 6 411 гривень 68 копійок негайно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. академіка ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання нікчемними правочини, встановлення юридичних фактів, скасування дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, матеріальної і моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість зазначеного рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення по суті заявлених ним позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи з 01.09.2010 року на підставі наказу № 146-ос позивач був прийнятий на роботу до Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка ОСОБА_3 на посаду доцента кафедри «Економічна теорія» на умовах строкового договору з 01.09.2010 року по 30.06.2011 року /Том № 1, а.с. 3, 17/.

Наказом Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту № 106-ос від 16.06.2011 року ОСОБА_2 звільнений з посади з 30.06.2011 року у звязку з закінченням терміну дії строкового договору.

Послідуючим наказом № 149-ос від 06.09.2011 року ОСОБА_2 знову прийнятий на посаду доцента кафедри «Економічна теорія» на умовах строкового договору з 06.09.2011 року по 30.06.2012 року /Том № 1, а.с. 3,18/.

За угодою сторін наказом Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту № 87-к від 29.09.2011 року ОСОБА_2 переведений з умов роботи по строкових договорах на умови роботи за контрактом /Том № 1, а.с. 3, 19, 79 - 84 /.

Наказом № 18-ос від 01.02.2013 року ОСОБА_2 переведений з 01.02.2013 року по 31.08.2013 року на посаду доцента кафедри «Безпека життєдіяльності» на умовах контракту № 101-09-11, а слідуючим наказом № 142-ос від 16.08.2013 року був звільнений з займаної посади 31.08.2013 року на підставі пункту 2 ст. 36 КЗпП України у звязку з закінченням терміну дії контракту /Том № 1, а.с. 3, 20/.

Згідно частини 2 статті 391 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною 2 статті 23 КЗпП України, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Частиною 2 статті 23 КЗпП України передбачено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. З цього слідує, що роботодавець (як одна зі сторін трудового договору) має право пропонувати укладання строкового трудового договору ( в тому числі його особливої форми - контракту) у випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 54 Закону України «Про освіту» передбачено, що педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладання трудового договору, в тому числі і за контрактом. Тобто, контрактна форма трудового договору щодо науково-педагогічних працівників законодавчо визначена.

З огляду на викладене, а також на те, що укладання контракту відбулося за згодою сторін, суд першої інстанції, на думку судової колегії, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності порушень частини 2 статті 391 КЗпП України при звільненні позивача з займаної посади з підстав закінчення терміну дії укладеного з ним навчальним закладом контракту.

В той же час, що стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачеві ОСОБА_2 у задоволенні його вимог щодо визнання незаконним наказу № 653 від 26.06.2013 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, то з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитися не може, оскільки в цій частині він зроблений поверхово, без належного зясування дійсних обставин накладення дисциплінарного стягнення та зібраних доказів по справі, з матеріалів якої вбачається, що підставою для застосування зазначеного наказу до позивача стало те, що він протягом 2012 2013 років неодноразово порушував норми, які встановлені в Законі України «Про вищу освіту», «Стандартах вищої освіти вищих закладів» та Положенні про організацію навчального процесу в Університеті, що підтверджено службовою характеристикою завідуючого кафедри «Економічна теорія» складеної відносно ОСОБА_2 30.10.2012 року ; наказом ректора Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту № 960 «Про результати перевірки заяви та рапортів доцента кафедри «Економічна теорія» від 09.11.2012 року ; висновками з перевірки навчально-методичного комплексу дисциплін, які викладає доцент кафедри «Економічна теорія» від 20.12.2012 року та наказом ректора зазначеного навчального закладу № 12 від 04.01.2013 року «Про низьку виконавчу дисципліну доцента кафедри «Економічна теорія» ОСОБА_5.

Однак, як вбачається з тексту наказу № 12 від 04.01.2013 року «Про низьку виконавчу дисципліну доцента кафедри «Економічна теорія» ОСОБА_2М.» на позивача вже було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за невиконання ним посадових обовязків, вимог нормативно-правових актів щодо організації праці та навчального процесу в тім числі і за не усунені у повному обсязі недоліки, які були відображені в наказі ректора від 09.11.2012 року № 960.

Таким чином, оскільки за положеннями частини 2 статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, оскаржуваний позивачем наказ № 653 від 26.06.2013 року, як винесений на підставі тих же результатів перевірки науково-методичного забезпечення навчального процесу на кафедрі «Економічна теорія» що послугували винесенню попереднього наказу № 12 від 04.01.2013 року про оголошення позивачеві догани, визнаний законним бути не може Том № 1, а.с. 4, 21 24 ; Том № 3, а.с. 1 5/.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п.1,3 ст. 309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні вимог щодо визнання незаконним наказу № 653 від 26.06.2013 року скасувати.

Визнати незаконним наказ ректора Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка ОСОБА_3 № 653 від 26.06.2013 року щодо оголошення догани ОСОБА_2.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :