справа № 361/768/15-ц
провадження № 2/361/828/15
27 березня 2015 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
при секретарі Павловій О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача Онишко Т.М. у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд позовні вимоги Банку задовольнити повністю, а також стягнути з ОСОБА_3 судовий збір та понесені Банком витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання та через оголошення у пресі, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У порушення п. 4.6 кредитного договору Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у встановлені договором і графіком строки відповідач ОСОБА_3 погашення заборгованості за кредитом не здійснює, проценти за його користування не сплачує.
За умовами п. 7.1 кредитного договору у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно із умовами договору Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань, включаючи день погашення.
Відповідно до п. 5.2.2 кредитного договору у разі порушення Позичальником умов договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту.
У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
У ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За змістом положень ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
20 січня 2014 року ПАТ "ВТБ Банк" направляло ОСОБА_3 лист-вимогу, яким вимагало від Позичальника належного виконання своїх зобов'язань та сплати заборгованості. Проте дана вимога відповідачем залишена без задоволення.
Згідно із ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
У ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Всього загальна сума понесених і документально підтверджених позивачем судових витрат у справі становить 2052 грн. 43 коп., які відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь Банку.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212 - 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Дутчак І. М.