АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора - про визнання заповіту нікчемним,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 10 квітня 2015 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, вважає скаргу необґрунтованою, а рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2012 року помер батько позивача та третіх осіб- Ушпик ОСОБА_7, в результаті чого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння №160 по вулиці Чернігівській в місті Дніпропетровську.

При житті 12 січня 2011 року ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, яким заповів все своє майно відповідачці ОСОБА_3, з якою проживав з 1984року року без реєстрації шлюбу, а у серпні 2011р. зареєстрував шлюб.

Відмовляючи у вимогах про визнання заповіту нікчемним з тих підстав, що його посвідчено нотаріусом з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення, райсуд обгрунтовано виходив із вірно встановлених та оцінених обставин справи, а також вимог закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК однією з підстав нікчемності заповіту є складання його з порушенням вимог щодо форми та посвідчення.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова форма із зазначенням місця та часу складення; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); підписання заповіту заповідачем.

Судом встановлено, що вимоги ст..1247 ЦК були виконані : заповіт складено у письмовій формі, зазначена дата та місце складення, нотаріально посвідчено та підписаний заповідачем. Належність підпису саме заповідачеві підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи від 12 липня 2013 року, що проводилась по іншій справі за позовом дітей померлого про визнання недійсним заповіту, який (висновок) був досліджений судом під час розгляду даної справи.

Твердження позивача щодо нікчемності заповіту з тієї підстави, що в його тексті запис «мною прочитано вголос і власноручно підписано» виповнено не ОСОБА_8 (що дійсно підтверджено наведеним експертним висновком та нотаріусом ОСОБА_9 під час розгляду цивільної справи №199/545/13), - райсуд обгрунтовано вважав такими, що не дають підстав для визнання заповіту нікчемним, оскільки воно не ґрунтується на вимогах ст..1248 ЦК та ст..157 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», які визначають порядок посвідчення заповіту нотаріусом, та на які посилається у позові позивач,- оскільки правила даних норм передбачають, що лише у випадку, коли через фізичні вади (наприклад, поганий зір, відсутність зору, нездатність говорити, т.ін.) заповідач сам не може прочитати вголос заповіт, його посвідчення відбувається при свідках.

У даному випадку, доказів щодо таких фізичних вад, які б перешкоджали ОСОБА_8 прочитати вголос заповіт, позивачем суду не надано, такі доводи не приведені і у позовній заяві. Навпаки, фотознімки, що містяться у справі №199/545/13 (а.с.69-71, 179), виписки з історії хвороби, факт реєстрації шлюбу заповіту таке спростовують, а підписавши самостійно увесь текст заповіту, в тому числі, і наведене речення, ОСОБА_8, тим самим, підтвердив і запис, що він вголос прочитав заповіт. При цьому, враховуючи встановлені обставини справи, а також наведені експертом у експертному висновку мотиви щодо хворобливого стану та старечого віку ОСОБА_8,є очевидним, що йому важко було самостійно писати, тому за нього це зробила інша особа. Таке порушення не є істотним, а є обставиною, яка сама по собі, з огляду на усі інші встановлені обставини, зокрема, те, що факт наявності волевиявлення ОСОБА_8 на складання заповіту на м*я відповідачки встановлений судовим Рішенням АНД-суду м.Дніпропетровськ від 24.07.2014, - . не має правового значення.

За наведених підстав апеляційний суд вважає висновок райсуду про те, що форма та посвідчення заповіту відповідають вимогам ст. 1247, 1248 ЦК ,- вірним.

Доводи апеляційної скарги є повторенням доводів позовної заяви, на які вище дана відповідь.

Підстав для скасування рішення - не встановлено.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Колодяжна

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_10