Справа 174/296/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ілюшик І.А.

при секретарі Заіка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

31.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця з тих підстав, що 26.03.2014 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області постановлена ухвала згідно якої йому був тимчасово обмежений виїзд з України, без вилучення паспорта громадянина України, до виконання ним зобовязання за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10.05.2007 року про стягнення аліментів з підстав наявності заборгованості. Однак такої заборгованості не існує в звязку з чим державний виконавець пообіцяв, що тимчасове обмеження буде скасовано. Однак у березні заявник дізнався, що до цього часу йому заборонено виїзд на підставі вказаної вище ухвали суду. 26.03.2015 року державний виконавець повідомив, що нічого зробити не може, оскільки виконавче провадження втрачено. ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі ВДВС Вільногірського МУЮ) ОСОБА_2, відносно не винесення та не направлення до Адміністрації Державної прикордонної служби України постанови про скасування тимчасової заборони на його виїзд за межі України встановлений ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.03.2014 року. Скасувати тимчасову заборону на його виїзд за межі України, встановлену ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.03.2014 року по цивільній справі № 174/255/14-ц п/с 6/174/8/2014.

Заявник в судове засідання зявився, скаргу підтримав, просив його вимоги задовольнити. Пояснив, що на теперішній час заборгованість по аліментам відсутня, підстав для обмеження його права виїзду за межі України немає.

ОСОБА_3 в судове засідання зявилася, підтвердила, що на теперішній час заборгованості по сплаті аліментів немає.

В судове засідання зявилася представник ВДВС Вільногірського МУЮ

ОСОБА_4, яка пояснила, що 08.04.2014 року ОСОБА_3 написала заву про відсутність заборгованості по сплаті аліментів. Оскільки ОСОБА_1 повідомив про зміну місця проживання, тому виконавче провадження 25.04.2014 року було закрито і виконавчий лист направлено до ДВС Індустріального району м. Дніпропетровська, якою, за відомостями ВДВС Вільногірського МУЮ, відмовлено у відкритті виконавчого провадження, однак виконавчий лист при пересилці втрачено.

Заслухавши заявника та заінтересованих осіб, оглянувши матеріали справи та надані ВДВС Вільногірського МУЮ матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10.05.2007 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку (а.с. 11).

25.05.2007 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 15).

25.03.2014 року старший державний виконавець ВДВС Вільногірського МУЮ ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з тих підстав, що боржник на виклики державного виконавця не зявлявся, аліменти не сплачував, заборгованість по аліментам на 01.03.2014 року становить 35637,42 грн. До подання додана довідка-розрахунок заборгованості по аліментам, копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.06.2009 року, копія виконавчого листа (а.с. 21-25).

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.03.20014 року вказане подання задоволено, ОСОБА_1 заборонено виїзд з України тимчасово, без вилучення паспорта громадянина України, до виконання ним зобовязань за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10.05.2007 року про стягнення аліментів (а.с. 29, 30).

В матеріалах виконавчого провадження міститься заява ОСОБА_3 про відсутність заборгованості по аліментам.

На теперішній час провадження відповідно до постанови від 25.04.2015 року закрито, що вбачається з матеріалів виконавчого провадження, тому державний виконавець не має права вчиняти будь-які виконавчі дії.

Скаргу на бездіяльність державного виконавця Лящевський С.В. подав до суду 31.03.2015 року і суд вважає, що строк подання скарги ним не пропущено, оскільки в даному випадку порушення його прав та обовязків є триваючим.

Відповідно п. 18. ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 року № 661-VI встановлено, що на вказану службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

До цього часу старший державний виконавець ВДВС Вільногірського МУЮ ОСОБА_2 постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України не виніс попри те, що станом на 08.04.2015 року заборгованості по сплаті аліментів у боржника не було.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд вважає за необхідне зазначити, що при розгляді скарги на бездіяльність державного виконавця він не може давати оцінку ухвалі Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.03.20014 року. Вказана ухвала може бути скасована виключно судом апеляційної інстанції в разі її оскарження.

Місцевий суд не має права у непередбачений законом спосіб виносити ухвалу про зняття обмеження у праві виїзду за межі України боржника у звязку з погашенням ним своїх зобовязань, оскільки така можливість не передбачена положеннями ст. 377-1 ЦПК України.

На підставі викладеного вище слід дійти такого висновку: тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. Тобто сам суд не повинен вчиняти виконавчі дії і скасовувати тимчасову заборону на виїзд боржника за межі України.

Також це відповідає положенням п. 11.3 та 11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, яка діє з 17.04.2012 року зі змінами та доповненнями, як в редакції, яка діяла у 2014 році, так і в чинній редакції.

Отже, встановивши при розгляді скарги її обґрунтованість, виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Вільногірського МУЮ ОСОБА_2, відносно не винесення та не направлення до Адміністрації Державної прикордонної служби України постанови про скасування тимчасової заборони на виїзд ОСОБА_1 за межі України встановлений ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.03.2014 року, тобто скаргу на бездіяльність державного виконавця слід задовольнити частково.

Згідно ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки скарга задоволена частково, тому суд вважає за необхідне стягнути з ВДВС Вільногірського МУЮ на користь держави Україна судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 383-389, 210, 294 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, відносно не винесення та не направлення до Адміністрації Державної прикордонної служби України постанови про скасування тимчасової заборони на виїзд ОСОБА_1 за межі України встановлений ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.03.2014 року.

Стягнути з Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області судовиі витрати в сумі 121 грн. 80 коп.

Ухвала може бути оскаржена у пятиденний строк у апеляційному порядку.

Суддя

Вільногірського міського суд ОСОБА_7