АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/855/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Цибра Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівЄльцова В. О. , Карпенко О. В.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 9 лютого 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

В серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позов тим, що 19 травня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_7 отримав кредит на суму 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_7 ознайомився та погодився з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, а також надав згоду, що його заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою і тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав ОСОБА_7 кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Оскільки ОСОБА_7 вказані зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, то станом на 30 червня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 26819 грн. 31 коп., що складається з заборгованості за кредитом на суму 4880 грн. 54 коп. та заборгованості за відсотками на суму 21938 грн. 77 коп.

З врахуванням того, що судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 1 грудня 2008 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 7769 грн. 21 коп., вказана заборгованість складає 19050 грн. 10 коп.

Крім цього, на думку позивача з відповідача на його користь необхідно стягнути також штраф за порушення умов договору, де 500 грн. - фіксована частина, 952 грн. 50 коп. - процентна складова.

З врахуванням вказаних обставин позивач просив суд стягнути з ОСОБА_7 на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 20502 грн. 60 коп. та судові витрати.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року залучено до участі в справі правонаступника відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_6, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 9 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6,який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що порушене право позивача підлягає захисту і відповідно позов є обґрунтованим, але позивачем пропущено позовну давність, а це відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що 19 травня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_7 отримав кредит на суму 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Строк дії картки до травня 2007 року.

Судовим наказом від 11 грудня 2008 року з ОСОБА_7 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 7769 грн. 21 коп., яка складається з заборгованості за кредитом та процентами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

В серпні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 30 червня 2014 року, яка на думку позивача складається з заборгованості за кредитом на суму 4880 грн. 54 коп.; заборгованості за процентами на суму 21938 грн. 77 коп.; штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 952 грн. 50 коп. (процентна складова).

Ухвалою суду від 12 грудня 2014 року до участі у справі за позовом банку залучено ОСОБА_6, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7

Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог позивача, суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_6 є спадкоємцем боржника ОСОБА_7, а згідно положень ЦК України обсяг відповідальності спадкоємців боржника не співпадає з обсягом відповідальності самого боржника за невиконання боргових зобов'язань.

Так відповідно до ч.ч.2-4 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини , пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги.

Зазначені строки поновленню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1, а вимогу про повернення боргу до спадкоємця ОСОБА_6 банк пред'явив в ході розгляду справи за його позовом до ОСОБА_7, провадження в якій було відкрито 22 вересня 2014 року.

Таким чином, банк, як кредитор, який не пред'явив вимогу до спадкоємців боржника у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, втратив право вимоги.

Не звернув суд уваги і на те, що у відповідності з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п.32 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцям.

Оскільки нарахована боржникові ОСОБА_7 за життя заборгованість за кредитним договором стягнута з нього на користь банку судовим наказом від 1 грудня 2008 року, а помер ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, то ОСОБА_6 як спадкоємець боржника, може нести зобов'язання щодо погашення відсотків і неустойки, нарахованих ОСОБА_7 в період з 1 грудня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте, враховуючи, що заборгованість за кредитним договором стягнута з ОСОБА_7 судовим наказом від 1 грудня 2008 року, а з ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, то вимоги про стягнення нарахованих після видачі вказаного судового наказу відсотків та неустойки не можуть бути задоволені.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог банку є помилковим, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позову в зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст.ст.1281, 1282 ЦК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 лютого 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :