Справа № 182/683/15-ц
Провадження № 2/0182/1223/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.04.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

при секретарі - Салогуб Н.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Копач Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк", приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа - відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк", приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни та просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 13.09.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною зареєстрований у реєстрі за № 10341, стосовно звернення стягнення з ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову послався на те, що 01.03.2006 року між АКБ „Райффайзенбанк Україна та ТОВ „Анастасі-Компані Агро" було укладено кредитний договір про надання кредитної лінії № CrL-300/1472/2006. Відповідно до п.2 Кредитного договору дата остаточного повернення кредиту 01.03.2007 р. 02.03.2006 року між ОСОБА_1 та АКБ „Райффайзенбанк Україна" було укладено договір іпотеки № РМ-300/1432/2006, що посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Нявко І.М. 02.03.2006 р. за реєстровим № 179.Відповідно до п.1.1 ст.1 Договору іпотеки, для забезпечення повного і своєчасного виконання ТОВ „Анастасі-Компані Агро" своїх зобов'язань за Кредитним договором ОСОБА_1 передав, а АКБ „Райффайзенбанк Україна" прийняв в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. 13.09.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за зазначеним договором іпотеки про звернення стягнення з ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1. Про наявність виконавчого напису він дізнався 27.01.2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а тому вважає, що строк звернення до суду з цим позовом ним не пропущено. Вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без дотримання вимог законодавства, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості, до того ж нотаріусом не дотримано 30 денний строк з моменту отримання ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень, письмова вимога взагалі йому не направлялась. Позивач зазначає, що в Нікопольському міськрайонному суді розглядається справа за позовом банку про стягнення з нього заборгованості, що також підтверджує відсутність безспірності заборгованості. Також ОСОБА_1 зазначає, що не укладав договору іпотеки, в обґрунтування позову також посилається на те, що укладений договір іпотеки стосується майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, однак його дружина своєї згоди на укладення договору іпотеки не надавала. Окрім того, в квартирі зареєстрована та проживає малолітня донька ОСОБА_5, а тому для укладення такого договору вимагалось отримання згоди органу опіки. Оскільки нотаріусом на зазначене не було звернуто уваги, то вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню. Так як звернення стягнення на іпотеку можливе за таких умов тільки за рішенням суду. Також, вважає, що нотаріусом неправомірно визначено суму витрат за вчинення виконавчого напису та стягнуто замість 1700 грн. суму в розмірі 3510 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, оскільки договір Іпотеки є укладеним, дійсним, боржнику за Кредитним договором та позивачу направлялось неодноразово досудові вимоги про повернення боргу ще в 2007 році. На момент укладення договору Іпотеки Іпотекодавцем на надавалось даних, що в квартирі зареєстровані малолітні діти іпотекодавця, що дитина мала на час укладення договору іпотеки майнові права на квартиру. При зверненні до нотаріуса були надані всі документи для вчинення виконавчого напису, що підтверджували безспірність заборгованості на день звернення та вчинення виконавчого напису. Про наявність виконавчого напису ОСОБА_1 було відомо, оскільки ще в 2007 році відкривалось виконавче провадження та накладався арешт на квартиру, ОСОБА_1 особисто повідомляв державного виконавця про наявність зареєстрованої в квартирі малолітньої дитини, про що надав довідку з місця проживання і в 2007 році, і в 2009 році. Просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в позові позивачу ( а.с. 81-93).

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Також нотаріус повідомив, що згідно з Правилами ведення нотаріального діловодства та згідно Акту від 08.01.2014 року схваленого Протоколом засідання ЕК Головного управління юстиції в Дніпропетровській області від 28.03.2014 року, про вилучення та знищення документів не внесених до національного архівного фонду, копії виконавчих написів та документи на підставі яких вони вчинені за 2007 рік було знищено. ( а.с.101)

Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції подав заяву про розгляд справи за відсутністю його представника ( а.с.94)

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону.

В ст.88 Закону України «Про нотаріат» зазначено, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 02.03.2006 року надав АКБ „Райффайзенбанк Україна" в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань по Кредитному договору від 01.03.2006 року № CrL-300/1472/2006 за боржника ТОВ „Анастасі-Компані Агро" ( а.с.12-14).

Відповідно до п.2 Кредитного договору від 01.03.2006 року укладеного між АКБ „Райффайзенбанк Україна та ТОВ „Анастасі-Компані Агро" № CrL-300/1472/2006 дата остаточного повернення кредиту 01.03.2007 р. ( а.с.11)

В зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань за кредитним договором, 05.04.2007 року Банком було направлено ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості, яка в загальному розмірі складала 350921.35 грн. та зазначено, що у випадку несплати заборгованості протягом 30 днів з дня отримання вказаної вимоги, Банк буде вимушений звернути стягнення на предмет іпотеки ( а.с.92). Вимога була отримана ним 12 та 14.04.2007 року ( а.с. 86-91).

13.09.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 10341, яким було запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та за рахунок коштів отриманих від реалізації квартири задовольнити вимоги ЗАТ „ОТП Банк" ( правонаступник АКБ „Райффайзенбанк Україна")» у загальному розмірі заборгованості в сумі 350921,35 грн. (а.с. 15).

05.11.2007 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції описано й арештовано майно боржника - квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.77,95)

Судом встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження та визначення вартості арештованого майна ОСОБА_1 надав до відділу державної виконавчої служби довідку від 17.04.2009 року про зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_1 ( а.с.96) Як вбачається з довідки к квартирі з 01.04.2008 року зареєстровані дружина позивача ОСОБА_6 та його малолітня донька ОСОБА_5, в той час як договір іпотеки було укладено в 2006 році .

Таким чином, на час укладення іпотечного договору, малолітня дитина у вказаній квартирі не проживала, а тому посилання позивача на те, що при вчиненні виконавчого напису було порушено норми чинного законодавства щодо захисту прав дитини не заслуговують на увагу . Окрім того, при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на нерухоме майно чинне законодавство не зобов'язує нотаріуса перевіряти склад зареєстрованих осіб.

Також позивач суду не надав належних доказів, відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України, що договір Іпотеки є не укладеним або недійсним з підстав, що квартира є спільною власністю подружжя, а дружина згоди на укладення цього договору не надавала.

Посилання позивача, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заборгованості свого підтвердження також не знайшли.

Щодо доводів позивача про неотримання письмової вимоги та попередження про звернення стягнення на майно передане в іпотеку, то вони спростовуються поданими представником банку письмовими доказами, про що зазначалось вище , з яких вбачається, що письмова вимога та попередження були направлені і позивачу, і боржнику за кредитними договором та отримані ним.

Із встановлених судом обставин справи вбачається, що боргові зобов'язання, зазначені у виконавчому написі, співпадають із зобов'язаннями, зазначеними у договорі іпотеки як за розміром визначених сум та валютою, так і характером та підставою, тобто виконавчий напис вчинено на виконання зобов'язань, які визначено договором.

Позивач в судове засідання не надав доказів, що він незгодний та оспорює суму боргу, а посилання позивача на наявність рішення суду від 24.07.2014 року за позовом до нього про стягнення боргу як з поручителя за договором поруки від 01.03.2006 року № SR-300/1024/2006 по зобов'язанням за кредитним договором № CrL-300/1472/2006 від 01.03.2006 року не заслуговують на увагу, оскільки правовідносини за договором поруки не стосуються правовідносин, що виникли на підставі договору іпотеки, а інших судових спорів між сторонами щодо суми заборгованості по договорам немає, саме тому посилання в позові на наявність цих обставин на час вчинення виконавчого напису нотаріусом , суд вважає недоведеними.

Згідно вище викладеного , суд дійшов висновку, що нотаріус вчинив зазначений виконавчий напис на вказаному договорі не порушуючи норм права, його зміст відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Закону України «По виконавче провадження» , а тому позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса № 10341 від 13.09.2007 року таким, що не підлягає виконанню є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», строк на оскарження нотаріальної дії не обмежений законом.

Керуючись ст.ст. 24, 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" ( із змінами внесеними Законом України N 3795-VI від 22.09.2011 року, що набули чинності 16.10.2011 року) ,Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10,11, ст. 57-60, ч.3 ст. 209, ст. 212-215 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк", приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, третя особа - відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: А. Г. Багрова