Справа № 372/3826/14 Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/1225/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 46 06.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Мережко М.В., Данілова О.М.,

При секретарі - Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Обухівської міської ради Київської області, управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області про визнання державних актів не дійсними, скасування рішень сільської ради та визнання права власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до Обухівського районного суду Київської області з даним позовом, в якому зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 0,01 га. по АДРЕСА_1, яка їй належить на підставі державного акту про право власності на землю.

17.07.2012 року вона замовила технічну документацію з розділу вказаної земельної ділянки на дві окремі, а в грудні 2013 року вирішила присвоїти вказаним земельним ділянкам кадастровий номер, але їй було відмовлено в державній реєстрації земельної ділянки, так як вона перетинається з сусідньою земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_3

На своїй земельній ділянці вона збудувала два капітальні гаражі, якими користується, в зв'язку з цим позивач просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий на ім»я ОСОБА_3, скасувати рішення міської ради та визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням Обухівського районного суду Київської област від 25.12.2014 року, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позовних вимог. Зазначила, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2014 року не ґрунтується на доведених доказах та не відповідає об'єктивним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2014 року, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно державного акту на право власності на землю ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,010 га. по АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для будівництва індивідуальних гаражів.

З державного акту на право власності на землю, вбачається, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,0224 га., яка розташована по АДРЕСА_2, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. Її сусідніми землекористувачами є ОСОБА_5 та землі міської ради.

Згідно зведеного кадастрового плану також вбачається, що відповідно координатам, земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не межують, а знаходяться на відстані 12,55 метрів.

Відповідно до акту від 25.09.2014 року, земельна комісія встановила, що у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають земельні ділянки по АДРЕСА_2, Згідно державного акту та акту встановлення меж, комісія встановила, що гараж ОСОБА_2 побудований на земельній ділянці, яка знаходиться у власності ОСОБА_3

За правилами ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту його державної реєстрації, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Положеннями ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 2 ст. 16 ЦК України вказано, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права; припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частинами 2 та 3 ст. 152 ЗК України закріплено право власника земельної ділянки вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав та іншими, передбаченими законом, способами.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають право власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України; набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність; безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України, а з змісту ст. 118 даного Кодексу вбачається, що громадяни, зацікавленні у одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної державної адміністрації або ради за місцем знаходження земельної ділянки; у заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання; відповідна адміністрація або рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого охоронюваного законом інтересу.

Так як позивачем не доведено в судовому засіданні, який охоронюваним законом її інтерес був порушений відповідачем,, тому, колегія суддів вважає, що Обухівський районний суд Київської області прийшов до правильного висновку про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що Обухівський районний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначився з законом, який регулює спірні правовідносин, порушень закону при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.12.2014 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: