Є.У.366/649/15 -ц Пр. № 2/366/141/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

20 квітня 2015 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Мельниченко Т.В.,

за участю позивачки- Стрелкової Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.мт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої громадянки України за кордон,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини, без згоди одного із батьків.

Позивачка посилається на те,що 17.12. 2007 року вона уклала з відповідачем ОСОБА_2 шлюб, від якого народилася дочка,ОСОБА_3, 16.03. ІНФОРМАЦІЯ_1.

10.09. 2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Дитина знаходиться на її вихованні.

На літо 2015 року їх дитину через благодійну організацію запрошують на безкоштовне оздоровлення за кордон - у Королівстві Іспанія. Вона та відповідач за власні кошти не можуть забезпечити дитині відпочинок і оздоровлення за кордоном,тим більше-у країнах Єврозони.

Для перетину дитиною державного кордону України вимагається спільна згода її батьків.

Після розірвання шлюбу відповідач залишив їх спільне місце проживання і на просьби з»явитися до нотаріуса для оформлення дозволу на виїзд дочки за кордон,відмовляється,посилаючись на свою зайнятість.

Дитина має велике бажання влітку оздоровитися за кордоном,і вона це бажання підтримує. Ніяких перешкод для цього немає. Стан здоров»я дитини дозволяє їй виїхати за кордон. Питання матеріального забезпечення поїздки дитини перед нею, відповідачем чи дитиною не стоїть, оскільки це вирішується особами, які запрошують дитину за кордон.

Відповідно до положень ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України в»Їзду в Україну громадян України» за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Позивачка просить дозволити виїзд за кордон її неповнолітній дитині ОСОБА_3,16 березня 2008 року.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився.Про причини неявки не повідомив. Заяв,клопотань не надав.

З довідки Іванківського районного сектора Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 23.03. 2015 року слідує,що ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3.

З довідки Дитятківської сільської ради №03-07/60 від 19.03. 2015 року слідує,що ОСОБА_2 зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3( а.с. 18).

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

З копії свідоцтва про народження Серії І-ОК№088585 слідує,що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_4. Її батьком є-Стрєлков ОСОБА_4,мати-Стрєлкова ОСОБА_5,та що дитина неповнолітня.

З копії рішення Іванківського районного суду Київської області від 30.08. 2010 року слідує, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Дитина,ОСОБА_3,16.03. ІНФОРМАЦІЯ_5 залишено на проживання з матір»ю.

У відповідності до ст.ст. 22,51,52 ,55 Конституції України, відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов»язані забезпечити дитині здобуття повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов»язані поважати дитину.

Отже, законодавство України ставить перед батьками великі завдання та покладає обов»язок на батьків щодо виховання своїх дітей.

Відповідно до ч.5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї.

Хоча ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходиться на вихованні матері, а батько проживає окремо від дитини, проте це не звільняє його від піклування про дитину, турботи про її здоров»я, фізичного та морального її розвитку.

Разом з тим, так як дитина проживає з матір»ю, то дана обставина покладає на неї більше обов»язків щодо дитини, оскільки щоденне спілкування з дитиною, догляд за нею, свідчить не про формальне батьківство, а про велику материнську місію , обов»язок та відповідальність перед майбутнім своєї дитини, яка в той же час , краще ознайомлена з її здоров»ям, глибше розуміє потреби дитини.

З Медичної довідки №242 про стан здоров»я дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 слідує,що дитина здорова,їй проведено відповідні щеплення( а.с. 5).

З довідки Благодійної організації дітей сиріт та багатодітних родин »Разом за життя», слідує,що дитина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5 включена в програму літнього оздоровлення дітей, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Дитина їде на запрошення Іспанської асоціації »Чорнобиль елькартеа» м. Більбао в період з 10 червня 2015 року по 30 серпня 2015 року.Група подорожує в супроводі представників організації «Разом за життя» м.Ірпінь, які по закінченню вказаного строку забезпечать повернення дитини в Україну.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України батько і мати мають щодо дитини рівні права, а тому не зрозуміло, чим викликана така поведінка відповідача, який не виказує свого відношення щодо поїздки дитини за кордон . Фактично ж дитина проживає з матір»ю, на яку покладено всі обов»язки по її вихованню..

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов»язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Отже, батьки не вправі зловживати своїми батьківськими правами! (ст. 152 Сімейного кодексу України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Узагальнюючи викладене, суд вважає,що позов слід задовольнити частково, тобто надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитині ОСОБА_6, 16 березня 2008 року,без згоди її батька,ОСОБА_2.

На підставі викладеного, ст.ст.22,29,33,51,52,55 Конституції України, ст.ст. 150,151,152,155,157 Сімейного кодексу України, ч.2 ст. 4 Закону України»Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України», ст. 4 п.2 ПКМ У від 27.01. 1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення»,затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03. 1995 р., ст. 29 Конвенції ООН «Про права дитини»,прийнятої Резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11. 1989 р., керуючись ст.ст. 10,60, 80,88,208-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Дозволити тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди батька ОСОБА_2.

Дозволити оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон України на ім'я ОСОБА_3, 16.03. ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди батька ОСОБА_2

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 223 ЦПК України.

Позивач може оскаржити рішення суду до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд на протязі 10 днів з часу проголошення рішення в суді.

Відповідач може подати до Іванківського районного суду заяву про перегляд заочного рішення, на протязі 10 днів з часу отримання копії заочного рішення.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку на його оскарження позивачем та після закінчення строку на подачу заяви відповідачем про перегляд заочного рішення, а в разі подачі апеляції - після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Суддя: