У Х В А Л А

іменем україни

1 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Громадського телебачення, Першого Національного телеканалу України, третя особа - Міністерство оборони України, про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року

та за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, Громадського телебачення, Першого Національного телеканалу України, третя особа - Міністерство оборони України, про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 18 березня 2014 року в ефірі інтернет-телепроекту Громадське телебачення відбувся репортаж під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». Гостем інтернет-телепроекту був громадянин ОСОБА_4, колишній працівник структурного підрозділу Міністерства оборони України. Під час ефіру гість телепрограми, громадянин ОСОБА_4, заявив, що у теперішньому керівництві Збройних Сил України діє так звана «п'ята колона», яка своєю діяльністю загрожує національним інтересам та безпеці України, та зазначив наступне: «Теперішній заступник Міністра оборони України ОСОБА_3 співпрацює з представниками розвідувальних органів Російської Федерації »; «у 2008 році полковник ОСОБА_3, перебуваючи на посаді заступника директора Департаменту - начальника

І територіального відділу Департаменту міжнародного оборонного співробітництва Міністерства оборони України, створив передумови для втрати службових документів та несанкціонованого допуску представників іноземних держав (Російської Федерації) до інформації з обмеженим доступом, яка знаходилася у Міністерстві оборони України, та у зв'язку з чим був відсторонений від посади та звільнений з лав Збройних Сил України»; «теперішній заступник Міністра оборони України ОСОБА_3 допускав представників розвідувальних органів Російської Федерації до комп'ютерної бази Міністерства оборони України»; «перебуваючи на посаді, полковник ОСОБА_3 у службовий час систематично вживав (у тому числі з представниками іноземних держав) спиртні напої та перебував на службі у нетверезому стані»; «перебуваючи на посаді та зловживаючи своїм службовим становищем, полковник ОСОБА_3 наніс шкоду національним інтересам та завдав збитків державі, а саме: сприяв невідшкодуванню Російською Федерацією заборгованості за використання вузлів системи попередження про ракетний напад (м. Севастополя та м. Мукачево) та використання полігону злітно-посадкових систем «Нитка» (м. Саки)». З огляду на вищевикладене, позивач вважав інформацію, що була поширена ОСОБА_4 та висвітлена в ефірі інтернет-телепроекту Громадське телебачення та Першого Національного телеканалу України, такою, що не відповідає дійсності, та просив спростувати недостовірну інформацію.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Громадського телебачення, Першого Національного телеканалу України, третя особа - Міністерство оборони України, про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію

ОСОБА_3, інформацію, поширену ОСОБА_4 18 березня

2014 року в ефірі інтернет-телепроекту Громадське телебачення наступного змісту:

«У 2008 році полковник ОСОБА_3, перебуваючи на посаді заступника директора Департаменту - начальника І територіального відділу Департаменту міжнародного оборонного співробітництва Міністерства оборони України, створив передумови для втрати службових документів та несанкціонованого допуску представників іноземних держав (Російської Федерації) до інформації з обмеженим доступом, яка знаходилася у Міністерстві оборони України»;

«теперішній заступник міністра оборони України ОСОБА_3 допускав представників розвідувальних органів Російської Федерації до компʼютерної бази Міністерства оборони України»;

«перебуваючи на посаді, полковник ОСОБА_3 у службовий час систематично вживав (у тому числі з представниками іноземних держав) спиртні напої та перебував на службі у нетверезому стані»;

«перебуваючи на посаді та зловживаючи своїм службовим становищем, полковник ОСОБА_3 наніс шкоду національним інтересам та завдав збитків державі, а саме: сприяв невідшкодуванню Російською Федерацією заборгованості за використання вузлів системи попередження про ракетний напад (м. Севастополя та м. Мукачево) та використання полігону злітно-посадкових систем «Нитка» (м. Саки)».

Зобовʼязано ОСОБА_4 в ефірі Громадського телебачення протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію наступного змісту:

«У 2008 році полковник ОСОБА_3, перебуваючи на посаді заступника директора Департаменту - начальника І територіального відділу Департаменту міжнародного оборонного співробітництва Міністерства оборони України, створив передумови для втрати службових документів та несанкціонованого допуску представників іноземних держав (Російської Федерації) до інформації з обмеженим доступом, яка знаходилася у Міністерстві оборони України»;

«теперішній заступник міністра оборони України ОСОБА_3 допускав представників розвідувальних органів Російської Федерації до комп'ютерної бази Міністерства оборони України»;

«перебуваючи на посаді, полковник ОСОБА_3 у службовий час систематично вживав (у тому числі з представниками іноземних держав) спиртні напої та перебував на службі у нетверезому стані»;

«перебуваючи на посаді та зловживаючи своїм службовим становищем, полковник ОСОБА_3 наніс шкоду національним інтересам та завдав збитків державі, а саме: сприяв невідшкодуванню Російською Федерацією заборгованості за використання вузлів системи попередження про ракетний напад (м. Севастополя та м. Мукачево) та використання полігону злітно-посадкових систем «Нитка» (м. Саки)».

Зобовʼязано Громадське телебачення надати можливість ОСОБА_4 протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати в ефірі недостовірну інформацію, поширену ним 18 березня 2014 року в ефірі інтернет-телепроекту Громадське телебачення під час репортажу під назвою ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно ОСОБА_3 Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в частині визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_3, інформації, поширеної ОСОБА_4 18 березня 2014 року в ефірі інтернет-телепроекту Громадське телебачення наступного змісту:

«У 2008 році полковник ОСОБА_3, перебуваючи на посаді заступника, директора Департаменту - начальника І територіального відділу Департаменту міжнародного оборонного співробітництва Міністерства оборони України, створив передумови для втрати службових документів та несанкціонованого допуску представників іноземних держав (Російської Федерації) до інформації з обмеженим доступом, яка знаходилася у Міністерстві оборони України»;

«перебуваючи на посаді та зловживаючи своїм службовим становищем, полковник ОСОБА_3 наніс шкоду національним інтересам та завдав збитків державі, а саме: сприяв невідшкодуванню Російською Федерацією заборгованості за використання вузлів системи попередження про ракетний напад (м. Севастополя та м. Мукачево) та використання полігону злітно-посадкових систем «Нитка» (м. Саки)» та в частині зобов'язання Громадського телебачення надати можливість

ОСОБА_4 протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати вказану інформацію скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року та залишити в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від

18 листопада 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 та в частині залишення без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року та направити в цій частині справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 18 березня 2014 року в ефірі інтернет-телепроекту Громадське телебачення відбувся репортаж під назвою

«ІНФОРМАЦІЯ_1», де гостем був ОСОБА_4, який озвучив інформацію стосовно ОСОБА_3

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Також у п. 19 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду вказано, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедент ній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що зазначена інформація стосується безпосереднього позивача, є недостовірною і повинна бути спростована відповідно до вимог ЦК України, а саме: способом зобов'язання Громадського телебачення надати можливість ОСОБА_4 протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати в ефірі недостовірну інформацію, поширену ним 18 березня 2014 року в ефірі інтернет-телепроекту Громадське телебачення під час репортажу під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» стосовно ОСОБА_3

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_3, інформації, поширеної ОСОБА_4 18 березня 2014 року в ефірі інтернет-телепроекту Громадське телебачення, та в частині зобов'язання Громадського телебачення надати можливість ОСОБА_4 протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати вказану інформацію, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність заявлених позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Суд розглянув касаційну скаргу в межах оскарження, а доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів наданої судами першої та апеляційної інстанції, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції.

Оскільки доводи касаційних скарг та матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України підстави для скасування вказаного судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги.

При цьому судом дотримано вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Наведені в скаргах доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, а зводяться лише до оцінки доказів, наданих сторонами.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що ухвалене апеляційним судом рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5, та касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік