Справа № 367/6000/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

17 грудня 2015 Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.

при секретарі Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області, Відділ опіки та піклування Ірпінського міськвиконкому служби у справах дітей та сімї Ірпінської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за правом представлення, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним в 1/6 його частині, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є сином ОСОБА_4, померлого 26 травня 1998 року. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача. Факт прийняття спадщини - свідоцтвом про право на спадщину.

19 грудня 1998 року помер ОСОБА_5 - батько його батька, тобто його дід. Після його смерті відкрилася спадщина, складом якої стали 57/100 житлового будинку по вул. Жовтневій,92, в м. Ірпінь Київської області з господарськими будівлями та прилеглою до нього земельною ділянкою, спадкоємцями першої черги, на яку, були друга дружина померлого (за заповітом) та його діти (за законом), яких покійний дід, ОСОБА_5, мав тільки від першого шлюбу, це: син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_6 спадкоємцем за правом представлення майна ОСОБА_5, його діда, померлого 19.12.1998р.

Згідно закону діти мають право спадкувати ту частку спадщини, яка належала за законом їхньому батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини.

Враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що всі спадкодавці померли до 01 січня 2004 p., застосуванню до відносин спадкування підлягають норми чинного на той час законодавства - Цивільного кодексу Української PCP 1963 року.

У відповідності до ч.2 ст.529 ЦК УРСР, оскільки за діючим на час відкриття спадщини законодавством він був малолітнім і не відмовлявся від спадщини, то він мав би право спадкувати за законом за правом представлення свого батька - ОСОБА_4 після смерті його діда - ОСОБА_5.

В свою чергу, дід начебто склав заповіт, згідно якого заповідав все майно у спадок другій дружині. Друга дружина померлого його діда - ОСОБА_7 спочатку оформила право власності на спадщину лише на себе, посилаючись на заповіт.

Однак, його тітка - ОСОБА_6, як донька покійного її батька ОСОБА_5, отримала належну їй частку у спадщині через суд та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

Загалом після смерті ОСОБА_5, належну йому 57/100 частку будинку успадкували донька померлого ОСОБА_6 - 38/300 частини та друга дружина покійного діда ОСОБА_7 - 133/300 частини відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданих кожній із них 06.07.1999 року Ірпінською державною нотаріальною конторою.

В той же час, за Кодексом 1963 року, не було враховано право малолітнього онука - це його право на 1/6 частку від 57/100 частки житлового будинку із надвірними спорудами та прилеглою до нього земельною ділянкою. При цьому, із виданих свідоцтв вбачається, що спадщина розраховувалася на три спадкоємці.

Оскільки його права на спадкування за законом за правом представлення його батька - ОСОБА_4 на 1/6 частку майна ОСОБА_5, його покійного діда, зневажено, тому вважає, що свідоцтво про право на спадщину видане 06.07.1999 р. Ірпінською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_5 підлягає визнанню недійсним в 1/6 його частині, бо при видачі свідоцтва не було враховано право малолітнього онука - ОСОБА_1, за правом представлення його батька. Разом з тим, вважає, що в порядку успадкування за законом за правом представлення підлягає визнанню право власності на цю 1/6 частку майна за ним та виділенню в окремий об'єкт нерухомості.

Станом на сьогодні, власницею майна ОСОБА_7 є ОСОБА_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 Співвласниками цього житлового будинку, що знаходиться по вулиці Жовтневій,92, в м. Ірпінь Київської області, в якому позивач проживає з дня свого народження, із надвірними спорудами та з прилеглою до нього земельною ділянкою, були його батько ОСОБА_4 (43/100 - договір дарування від 10.02.1975р.) та його рідний дід ОСОБА_5 (57/100). Розподіл зазначеного нерухомого

майна було узгоджено між його батьком та його дідом мировою угодою, яку затверджено рішенням Ірпінського міськнарсуду від 28.12.1988 р. та ухвалою цього ж суду від 25.01.1989 р., та оформлено на праві особистої власності кожному.

Однак, незважаючи на те, що будинок було розділено в юридичному полі, між позивачем та дідом конфліктів не було. Позивач зазначає, що друга дружина діда ОСОБА_5А була схильною до скандалів людиною, і діставалося не тільки дідові, але й сусідам,

через будь-що. Вона часто підслуховувала розмови внука із дідом, проганяла малолітнього внука з дідової частини двору, проте вони з дідом постійно спілкувалися, відпочивали разом, можна сказати проживали разом. Рідний батько позивача був ліквідатором ЧАЕС, мав інвалідність 1 групи, помер в травні 1998, коли позивачеві було 12 років. Дід помер після батька, через півроку, у грудні 1998 року.

Позивачеві відомо, що дід збирався скласти заповіт на все майно на користь своїх дітей ( тітку та батька позивача). Про це знала друга дружина діда ОСОБА_7, яка сама сподівалася отримати після смерті діда все його майно. Позивач вважає, що ОСОБА_7 навмисне повідомляла діду неправдиві відомості про те, що діти погано ставляться до нього, роблять непорядні вчинки і хочуть заподіяти йому шкоду. В результаті домоглася того, що він у своєму начебто заповіті заповідав їй своє майно. Проте, цей заповіт не зачитувався і не показувався нотаріусом при оформленні спадщини.

Відповідно до ст. 37 ЦПК у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни боржника чи кредитора у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Такою особою

є ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, (м. Ірпінь, як власниця майна ОСОБА_7 ( друга дружина покійного діда)

У звязку з вищевикладеним просить суд, визнати за ним - ОСОБА_1, 02.01.1986р.н., PH ОКПП

НОМЕР_1, право власності на 1/6 частку в праві власності на 57/100 частки житлового будинку із надвірними спорудами та прилеглою до нього земельною ділянкою, із місцезнаходженням: вул. Жовтнева, 92, в м. Ірпінь Київської області, в порядку успадкування за законом за правом представлення його батька -ОСОБА_4 після смерті його рідного діда - ОСОБА_5. Визнати, частково недійсним свідоцтво про право на спадщину в 1/6 його частині в праві власності на 133/300 частки житлового будинку із надвірними спорудами та прилеглою до нього земельною ділянкою, із місцезнаходженням: вул. Жовтнева,92, в м. Ірпінь Київської області, видане 06.07.1999 р. Ірпінською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_5.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просить задоволити.

Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином повідомлялась, причину неявки суду не повідомила. Крім того, повідомлялась шляхом оголошення в газеті «Урядовий курєр».

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі і просила його задоволити.

Представники третіх осіб Ірпінської міської державної нотаріальної контори та Відділу опіки та піклування Ірпінського міськвиконкому в судове засідання не зявились, подали суду заяви з проханням слухати справу без їх представників.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є сином ОСОБА_4, померлого 26 травня 1998 року. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача. Факт прийняття спадщини - свідоцтвом про право на спадщину.

19 грудня 1998 року помер ОСОБА_5 дід позивача. Після його смерті відкрилася спадщина, складом якої стали 57/100 житлового будинку по вул. Жовтневій,92, в м. Ірпінь Київської області з господарськими будівлями та прилеглою до нього земельною ділянкою, спадкоємцями першої черги, на яку, були друга дружина померлого (за заповітом) та його діти (за законом), яких покійний дід, ОСОБА_5, мав тільки від першого шлюбу, це: син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_6 спадкоємцем за правом представлення майна ОСОБА_5, його діда, померлого 19.12.1998р.

Згідно закону діти мають право спадкувати ту частку спадщини, яка належала за законом їхньому батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини.

Враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що всі спадкодавці померли до 01 січня 2004 p., застосуванню до відносин спадкування підлягають норми чинного на той час законодавства - Цивільного кодексу Української PCP 1963 року.

Згідно з п. 2 ст. 6 Сімейного кодексу України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

У відповідності до ч.2 ст.529 ЦК УРСР, оскільки за діючим на час відкриття спадщини законодавством позивач був малолітнім і не відмовлявся від спадщини, то він мав би право спадкувати за законом за правом представлення свого батька - ОСОБА_4 після смерті його діда - ОСОБА_5.

В свою чергу, дід начебто склав заповіт, згідно якого заповідав все майно у спадок другій дружині. Друга дружина померлого діда позивача - ОСОБА_7 спочатку оформила право власності на спадщину лише на себе, посилаючись на заповіт.

Однак, його тітка - ОСОБА_6, як донька покійного її батька ОСОБА_5, отримала належну їй частку у спадщині через суд та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

Загалом після смерті ОСОБА_5, належну йому 57/100 частку будинку успадкували донька померлого ОСОБА_6 - 38/300 частини та друга дружина покійного діда ОСОБА_7 - 133/300 частини відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданих кожній із них 06.07.1999 року Ірпінською державною нотаріальною конторою.

В той же час, за Кодексом 1963 року, не було враховано право малолітнього онука - це його право на 1/6 частку від 57/100 частки житлового будинку із надвірними спорудами та прилеглою до нього земельною ділянкою. При цьому, із виданих свідоцтв вбачається, що спадщина розраховувалася на три спадкоємці.

Оскільки права позивача на спадкування за законом за правом представлення його батька - ОСОБА_4 на 1/6 частку майна ОСОБА_5, його покійного діда, зневажено, тому вважає, що свідоцтво про право на спадщину видане 06.07.1999 р. Ірпінською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_5 підлягає визнанню недійсним в 1/6 його частині, бо при видачі свідоцтва не було враховано право малолітнього онука - ОСОБА_1, за правом представлення його батька. Разом з тим, вважає, що в порядку успадкування за законом за правом представлення підлягає визнанню право власності на цю 1/6 частку майна за ним та виділенню в окремий об'єкт нерухомості.

Станом на сьогодні, власницею майна ОСОБА_7 є ОСОБА_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 Співвласниками цього житлового будинку, що знаходиться по вулиці Жовтневій, 92, в м. Ірпінь Київської області, в якому позивач проживає з дня свого народження, із надвірними спорудами та з прилеглою до нього земельною ділянкою, були його батько ОСОБА_4 (43/100 - договір дарування від 10.02.1975р.) та його рідний дід ОСОБА_5 (57/100). Розподіл зазначеного нерухомого

майна було узгоджено між його батьком та його дідом мировою угодою, яку затверджено рішенням Ірпінського міськнарсуду від 28.12.1988 р. та ухвалою цього ж суду від 25.01.1989 р., та оформлено на праві особистої власності кожному.

Однак, незважаючи на те, що будинок було розділено в юридичному полі, між позивачем та дідом конфліктів не було. Позивач зазначає, що друга дружина діда ОСОБА_5А була схильною до скандалів людиною, і діставалося не тільки дідові, але й сусідам,

через будь-що. Вона часто підслуховувала розмови внука із дідом, проганяла малолітнього внука з дідової частини двору, проте вони з дідом постійно спілкувалися, відпочивали разом, можна сказати проживали разом. Рідний батько позивача був ліквідатором ЧАЕС, мав інвалідність 1 групи, помер в травні 1998, коли позивачеві було 12 років. Дід помер після батька, через півроку, у грудні 1998 року.

Позивачеві відомо, що дід збирався скласти заповіт на все майно на користь своїх дітей ( тітку та батька позивача). Про це знала друга дружина діда ОСОБА_7, яка сама сподівалася отримати після смерті діда все його майно. Позивач вважає, що ОСОБА_7 навмисне повідомляла діду неправдиві відомості про те, що діти погано ставляться до нього, роблять непорядні вчинки і хочуть заподіяти йому шкоду. В результаті домоглася того, що він у своєму начебто заповіті заповідав їй своє майно. Проте, цей заповіт не зачитувався і не показувався нотаріусом при оформленні спадщини.

Відповідно до ст. 37 ЦПК у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни боржника чи кредитора у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Такою особою

є ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, (м. Ірпінь, як власниця майна ОСОБА_7 ( друга дружина покійного діда)

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України засобом захисту свого права є визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. І ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 202, 219, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 62, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РН ОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/6 частку в праві власності на 57/100 частки житлового будинку із надвірними спорудами та прилеглою до нього земельною ділянкою, із місцем знаходженням: вул.. Жовтнева, 92 в м. Ірпінь Київської області, в порядку успадкування за законом за правом представлення його батька ОСОБА_4 після смерті його рідного діда ОСОБА_5.

Визнати, частково недійсним свідоцтво на спадщину в 1/6 його частині в праві власності на 133/300 частки житлового будинку із надвірними спорудами та прилеглою до нього земельною ділянкою, із місцем знаходженням: вул.. Жовтнева, 92 в м. Ірпінь Київської області, видане 06.07.1999р. Ірпінською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_5.

Повний текст заочного рішення буде виготовлено 22.12.2015 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8