АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/890/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1134/15Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Корнієнка В.І., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення штрафу ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 штраф за невиконання умов мирової угоди в сумі 2 544 гривень та 243, 60 гривень судового збору, а всього: 2 787 грн. 60 коп.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвали в цій частині нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вважає рішення місцевого суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Судове засідання проводилось за участі представника апелянта, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання в судове засідання не з'явилися..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Пунктом 3 ч.1 ст. 307 ЦПК України передбачено що, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 04.03.2013 року укладено мирову угоду. Відповідно до умов даної мирової угоди ОСОБА_2 зобов'язувався сплатити ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 56800 гривень за період з 01.03.2013 року по 30.12.2013 року рівними частками із щомісячною виплатою 5680 гривень. У разі порушення умов мирової угоди у відповідача наступає право на стягнення 10% штрафу від залишку суми заборгованості. Дана мирова угода затверджена ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26.03.2013 року та сторонами не оскаржувалась.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що умови мирової угоди боржником було виконано з порушенням умов мирової угоди, що дає підстави для застосування передбачених мировою угодою правових наслідків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при вирішенні питань щодо наявності підстав для задоволення заявлених позивних вимог, в цілому правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Проте, колегія суддів, не погоджується з рішенням суду в частині визначення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача за допущення неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610, ст. 611 ч. 1 п. 3 ЦК України у разі порушення зобов'язання - невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 згідно мирової угоди сплатив за березень 2013 року - 6000 гривень, за квітень 2013 року - 6000 гривень, за травень 2013 року - 6000 гривень, за червень 2013 року - 960 гривень, за жовтень 2013 року - 2000 гривень. За період з липня 2013 року по жовтень 2013 року заборгованість по мировій угоді не погашалась. 15.11.2013 року було сплачено 881,82 гривень та 35918,18 гривень в рахунок погашення боргу.

Вивченням розрахунку розміру штрафу, встановлено, що за червень 2013 року сплачено 960 гривень, з липня 2013 року по вересень 2013 року заборгованість відповідачем не сплачувалась, таким чином штраф за даний період складає 2 176 грн. Нарахування місцевим судом штрафу за листопад 2013 року в сумі 368 грн., на думку колегії суддів, є необґрунтованим, оскільки відповідачем в листопаді 2013 року зобов'язання було виконано в повному обсязі. Таким чином, розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача складає 2176 грн..

Доводи апелянта, про те, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору не враховано правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду України у справі №6-100цс14 від 3 вересня 2014 року, зокрема про застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, щодо зменшення судом розміру неустойки (штрафу пені), якщо він значно перевищує розмір збитків, не заслуговують на увагу, оскільки виходячи з сум заборгованості, які мали місце під час виконання зобов'язання, підстави для застосування положень вказаної норми закону не вбачаються.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2015 року - змінити, зменшивши суму штрафу, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 до 2176 (дві тисячі сто сімдесят шість) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин