печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4729/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Середи К.О.,

при секретарі - Герасименко М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні. В обґрунтування позову вказує на те, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Позивачу на праві власності належить 2/3 вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.07.2014, договору купівлі-продажу частки квартири від 14.08.2014. Відповідачу належить 1/3 частина квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.07.2014. Відповідачка не проживає у вказаній квартирі та зареєстрована за іншою адресою, не бере участі в її утриманні. ОСОБА_3 підтримує квартиру в належному стані та несе витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Вказує на те, що відповідно до висновку про вартість об'єкта оцінки, складеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_5, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 892 857,00 грн. Враховуючи викладене, право власності ОСОБА_2 на належну їй 1/3 частку квартири підлягає припиненню на підставі ст. 365 ЦК України з присудженням їй грошової компенсації вартості цієї частки в сумі 297 619,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини.

Відповідач у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши справу та приєднані до неї документи, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_3 є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Частка належить позивачу на підставі свідоцтва про спадщину від 29.07.2014 та договору купівлі-продажу частки квартири від 14.08.2014. Власником іншої 1/3 частини квартири є ОСОБА_2 на підставі того самого свідоцтва про право на спадщину від 29.07.2014. Спірною квартирою відповідач не користується, зареєстрована за іншою адресою, не бере участі в її утриманні.

Відповідно до технічної документації квартира АДРЕСА_1 складається з однієї кімнати, загальна площа квартири становить 29,25 кв.м., житлова площа - 15,0 кв.м.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. ст. 355, 356 ЦК України власність двох чи більше із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Керуючись цими положеннями правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні права власності мають рівні права.

Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи незначну частку, яка належить відповідачу на праві власності, а саме 1/3 частина, що складає лише 5 кв. м. житлової площі, неможливість виділення її в натурі та з урахуванням планування квартири, відповідач участі в утриманні майна не приймає, зареєстрована та постійно проживає в іншому житлі, суд вважає, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим. Вказані обставини у судовому засіданні також визнала відповідач, яка проти задоволення позову не заперечувала та просила сплатити грошову компенсацію вартості належної їй частки.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, складеного фізичною особою -підприємцем ОСОБА_5, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 03 лютого 2015 року, складає 892 857,00 грн.

Вартість 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, виходячи з визначеної дійсної (ринкової) вартості даної квартири в цінах на час проведення дослідження, складає 297 619,00 грн.

В зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

З відповідача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2976,19 грн.

Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплено, що розмір витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2015 позивач уклав з ОСОБА_1., яка є фахівцем у галузі права, договір про надання правової допомоги по консультуванню, підготовці та ведення судової справи про припинення права власності на 1/3 квартири АДРЕСА_1 (а.с. 45-46).

Відповідно до заяви на переказ готівки від 09.02.2015 позивач перерахував ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5000 грн. за надання правової допомоги.

Між тим, в порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано суду погодинного розрахунку фактично наданих та отриманих послуг (наданні правової допомоги), у зв'язку із чим вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 183, 358, 365 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 223, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_2 на належну їй 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

Виплатити ОСОБА_2 внесені ОСОБА_3 в рахунок компенсації припинення права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, грошові кошти в розмірі 297 619 (двісті дев'яносто сім тисяч шістсот дев'ятнадцять) грн. 00 коп., які знаходяться на депозитному рахунку Печерського районного суду м. Києва.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 976 (дві тисячі дев'ятсот сімдесят шість) грн. 19 коп.

У задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Середа