_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3706/15-ц
Провадження № 6/520/234/15
УХВАЛА

24.03.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі подання державного виконавця першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, посилаючись на те, що на виконанні першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №121/6745/13-ц від 11 жовтня 2013 року, виданого Ялтинським міським судом АРК про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі розміром 1000 гривень на місяць, починаючи з 12 серпня 2013 року та до досягнення повноліття дитиною. У добровільному порядку рішення суду боржником не виконано, а тому держаний виконавець просить тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього вищезазначеним виконавчим листом.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у першому Київському відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №121/6745/13-ц від 11 жовтня 2013 року, виданого Ялтинським міським судом АРК про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі розміром 1000 гривень на місяць, починаючи з 12 серпня 2013 року та до досягнення повноліття дитиною.

Боржником вимоги виконавчих документів в добровільному порядку не виконані.

Згідно відповідей, отриманих на запити, за боржником - ОСОБА_2 ні нерухоме, ні рухоме майно не зареєстровано, як платник податків в органах ДПС не перебуває, інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податків, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, пенсію в органах Пенсійного фонду України не отримує, за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформацію в органах Пенсійного фонду України не знайдено.

Однак, згідно довідки АДБ боржник зареєстрований з адресою: м. Одеса, вул. Неделіна, буд. 71, але в матеріалах справи відсутні акти державного виконавця щодо перебування ОСОБА_2 за адресою вказаною у виконавчому документі.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 постанову про відкриття виконавчого провадження від ВП №40427023 від 24 жовтня 2013 року не отримував.

Посилання державного виконавця на те, що 04 листопада 2013 року боржник зявився до відділу та надав пояснення щодо невиплати аліментів та зобовязався виплатити заборгованість, суд не бере до уваги, оскільки вони нічим не підтверджені, а відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вiд 21.01.1994 року № 3857-XII громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги розяснення Верховного суду України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013року, суд вважає, що подання державного виконавця першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Огренич І. В.