Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2761/14-ц Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 20 Доповідач Забродський М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Снітка С.О., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення завданої шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь 43 163 грн. матеріальної шкоди, 50 розмірів мінімальної заробітної плати на відшкодування моральної шкоди та сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову зазначав, що 29 серпня 2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

При укладенні зазначеного договору, позивач погасив боргові зобов'язання відповідача в сумі 25 000 грн. за договором позики та сплатив йому ще додатково 16 870 грн.

Проте рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10 листопада 2011 року спірна квартира була у ОСОБА_2 витребувана та повернута ОСОБА_4, скасовано її державну реєстрацію, стягнуто на користь останнього 1173 грн. судового збору та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення.

Таким чином позивачу були завдані збитки в сумі 43 163 грн., оскільки він залишився без квартири і коштів.

Крім того внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 була завдана моральна шкода, оскільки він повинен був нести додаткові витрати та переживав .

Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги та остаточно просив визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 серпня 2008 року укладений між ним та ОСОБА_3 недійсним, стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 117 135 грн. матеріальної шкоди, 100 000 грн. моральної шкоди та сплачені судові витрати.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Посилається на те, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що по факту продажу спірної квартири була порушена кримінальна справа за ознаками ст. 190 КК України.

У зв'язку з тим, що спірну квартиру судовим рішенням повернуто ОСОБА_4, тому вважає, що договір купвілі-продажу втратив свою юридичну значимість і він є недійсним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ст. 216 ЦК України врегульовує питання виключно щодо наслідків недійсності правочину, а оскільки спірний правочин не визнаний судом недійсним тому вимоги про стягнення матеріальної шкоди є безпідставні.

Проте з такими висновками суду колегія суддів не погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи 29.08.2008 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1. Даний договір купівлі продажу був посвідчений приватним нотаріусом Новоград -Волинського міського нотаріального округу(а.с.12).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16 березня 2011 року, яке залишено без змін колегією суддів Апеляційного суду Житомирської області від 18 травня 2011 року, був визнаний недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 від 21 травня 2008 року, укладений ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 з ОСОБА_3.

10 листопада 2011 року Новоград-Волинський міськрайонний суд своїм рішенням, яке залишено також без змін ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Житомирської області від 13.03 2012 року дану квартиру витребував у ОСОБА_2 та повернув ОСОБА_4

Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що договір купівлі продажу квартири, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є також недійсним. Останній не визнаний недобросовісним набувачем, а тому ОСОБА_3 зобов'язаний у відповідності до ст. 216 ЦК повернути позивачу отримані ним кошти.

Згідно договору купівлі продажу спірної квартири ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 16 870.00 грн. Відтак колегія суддів стягує з нього на користь позивача ці кошти.

Відповідно до ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі продажу, в якому сторони не обумовили випадки відшкодування моральної шкоди, тому вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди є безпідставні і не підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного та на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Частиною першою статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1040 грн. 50 коп. за зверненням з позовом до місцевого суду та 300 грн. за подачу апеляційної скарги. Всього сплачено 1340,50 грн. З урахуванням того що позивач просив стягнути з відповідача 117 135 грн., а позов його задовольняється частково у розмірі 16 870 грн. тому судові витрати присуджуються з відповідача на користь позивача у розмірі 340 грн.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309, 313,314,316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 16 870 грн. та 340 грн. судових витрат. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: