Провадження № 2/344/150/15
31 березня 2015 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого Бородовського С.О.
за участі секретаря Гупан Х.М.
представника позивача ОСОБА_1
відповідачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності та зустрічний позов ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечила стягнення з неї та з ОСОБА_4 судових витрат та просила звільнити її від компенсації судового збору у зв`язку з недостатнім доходом та витратами на лікування, а також у зв`язку із витратами відповідача на майновий найм житла.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04/03/2015 р. постановлено вирішити питання ухвалення додаткового рішення щодо компенсації судових витрат за позовом ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину.
Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
В п. 2 постанови № 10 Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вказано, що згідно із главою 8 розділу I ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до документу про сплату судового збору від 08/11/2013 р. позивачка сплатила 1035 гривень судового збору.
Позов ОСОБА_3 задоволено частково в частині 1/2 від права на нерухому річ, на яку вона просила визнати право власності повністю.
Отже, позивачці підлягає компенсація 1/2 частини судового збору.
Разом з цим відповідно до п. 35 постанови № 10 Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 17 жовтня 2014 року солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Отже судом підлягає визначенню грошова сума, яка підлягає з кожного відповідача, що в даному спорі становить 1/2 розміру судового збору, який підлягає компенсації.
Відповідно до договору №26/2013 р. від 26/11/2013 р. позивачка та адвокат ОСОБА_1 уклали договір про надання позивачці адвокатом правової допомоги в цьому спорі. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 є адвокатом.
В п. 3.3 договору про надання правової допомоги зазначено, що довіритель зобов`язується виплатити адвокату 400 гривень гонорару.
Так в п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
В п. 41 постанови № 10 Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вказано, що, якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.
Доказу сплати 400 гривень витрат на оплату послуг адвоката суду не надано.
Таким чином, витрати на правову допомогу перед судом не доведено, вони не підлягають компенсації.
Оскільки клопотання відповідачки про звільнення її та іншого відповідача від сплати судового збору складає заперечення щодо їх обов`язку із компенсації судового збору на користь позивачки, то вирішення питання в частині стягнення судових витрат одночасно є вирішенням клопотання відповідачів по суті.
Відповідно до зазначеного, суд, -
стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 258,75 гривень на користь ОСОБА_3;
в стягненні з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 400 гривень за надання правової допомоги, відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його оголошення.
Головуючий суддя С.О. Бородовський