Справа № 464/1583/15 Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/2849/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом до ВАТ «НАСК «Оранта» та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 50 000 грн. страхового відшкодування, 2 518 грн. страхового відшкодування у зв'язку з лікуванням, 4 791, 15 грн. пені та судові витрати.

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачеві у зв'язку з порушенням правил підсудності та роз'яснено порядок звернення з відповідним позовом за вибором позивача до Бродівського районного суду Львівської області або Дарницького районного суду м. Києва. Повернуто позивачу сплачений судовий збір в розмірі 573 грн. 10 коп. згідно квитанції №09210080 від 17.02.2015 року.

Ухвалу суду оскаржив позивач. Вважає таку помилковою, безпідставною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду справи. Мотивує тим, що 14.02.2014 року у с. Ясенів Бродівського району Львівської області мало місце ДТП за участі автомобілів під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Внаслідок даної ДТП автомобіль позивача «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень, а йому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівого наколінника, яке відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Згідно ч.3 ст. 110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, за вибором позивача можуть пред'являтися також за місцем проживання позивача чи за місцем завдання шкоди.

Відповідно до постанови Бродівського районного суду Львівської області від 31.07.2014 року, на яку посилається позивач у своєму позові - шкода його здоров»ю спричинена винними діями водія ОСОБА_3, кримінальна справа про обвинувачення якого закрита. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у НАСК «Оранта» за полісом №АС/5800470, згідно якого страхувальник повинен відшкодувати шкоду в межах та в порядку, визначеному законодавством та договором страхування.

Тому вважає, суд необґрунтовано постановив ухвалу про повернення його позовної заяви.

Учасники процесу в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про розгляд справи, про що до справи долучено розписки про отримання судових повісток. З врахуванням вимог ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив із загальних правил підсудності, за якими, позов до юридичних осіб пред'являється в суд за їхнім місцезнаходженням та ч.6 ст. 110 ЦПК України, згідно якої позови про відшкодування шкоди, завдану майну фізичних осіб можуть пред'являтись також за місцем завдання шкоди.

Оскільки місцезнаходження відповідача значиться м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, на який поширюється юрисдикція Дарницького районного суду м. Києва, а місцем ДТП є Бродівський район Львівської області, який підпадає під юрисдикцію Бродівського районного суду Львівської області, то вважав, що є підстави для повернення позовної заяви із роз'ясненням позивачу права на звернення до належного суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з вказаних положень процесуального права, однак недостатньо врахував предмет спору та дійшов висновку, з яким колегія суддів погодитись не може.

Із змісту позовної заяви убачається, що ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування мотивуючи тим, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи ОСОБА_3 була застрахована у ВАТ НАСК «Оранта» за полісом №АС/5800470 від 01.02.2013 року, в якому визначено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну в розмірі 50 000 грн. та за шкоду, завдану життю і здоров'ю в розмірі 100 000 грн., а також встановлена франшиза 0,00 грн. Згідно висновку експерта, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля позивача становить 52 574, 13 грн. Отже, страхова сума, що підлягає стягненню з ВАТ НАСК «Оранта» складає 50 000 грн. (в межах ліміту відповідальності страхової компанії відповідно до умов Полісу №АС/5800470.

Як зазначено у позовній заяві, позивач перебував на листку непрацездатності і змушений був лікуватися та витрачати власні грошові кошти. Розмір витрачених коштів на медичні препарати становить 2 518 грн. Зазначена сума грошових коштів, вважає, що також підлягає стягненню з ВАТ НАСК «Оранта» згідно полісу на підставі ст.ст. 22.1 та 24.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З посиланням на ч.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач також просив стягнути пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування.

У зв'язку з тим, що ВАТ НАСК «Оранта» листом від 23.10.2014 року за вих. №09-03-09/19952 відмовило у виплаті страхового відшкодування вважав за необхідне звернутись за захистом до суду.

Колегія суддів вважає, що спір між сторонами виник з приводу страхових виплат внаслідок страхового випадку - ДТП при якому було пошкоджено майно, ушкоджено здоров'я позивача, спричиненням середнього ступеня тяжкості ушкоджень, а також стягнення пені.

Таким чином позивачем заявлено позовні вимоги, які підлягають вирішенню судами як за правилами загальної підсудності /стягнення пені за ч.1 ст. 109 за місцезнаходженням відповідача/ так і за правилами альтернативної підсудності /стягнення страхового відшкодування внаслідок завдання шкоди майну фізичних осіб за ч.6 ст. 110 ЦПК України, за місцем завдання шкоди, а стягнення страхової шкоди завданої ушкодженням здоров»я за ч.3 ст. 110 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди/.

Як роз'яснено в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч.14 ст. 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач вправі був звернутись в суд за місцем свого проживання, в тому числі з врахуванням вимог ч.3 ст. 110 ЦПК України, оскільки ним заявлено вимогу про виплату страхового відшкодування у зв'язку з ушкодженням його здоров»я.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року постановлена з порушенням вимог процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.303, 304, п.3 ч.1 ст. 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді