Номер провадження: 22-ц/785/498/15
Головуючий у першій інстанції Турецький О. С.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів -Гончаренко В.М., Калараша А.А.,

З участю секретаря - Абалдової О.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.03.2011р.,-

в с т а н о в и л а :

18.02.2011р. Приморським районним судом м.Одеси відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В позовній заяві ОСОБА_2 посилалась на те,що 05.06.2010р. ОСОБА_3 позичила у неї 140000 доларів США,що еквівалентно 1120000 грн., на покупку нежитлового приміщення строком до 01.11.2010р.,про що складена розписка.

Як стало відомо позивачу, ОСОБА_3 на отримані у борг кошти придбала нежитлове приміщення по АДРЕСА_1.

Оскільки відповідач кошти не повернула, свої забов*язання не виконала,позивач просила в якості стягнення суми боргу припинити право власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення в АДРЕСА_1 та визнати на нею право власності на вказане приміщення.

Відповідач позов не визнала.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09.03.2011р. позов задоволений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що зазначеним рішення порушені його права,як чоловіка ОСОБА_5 ,оскільки спірний об*єкт,на який припинено право власності ОСОБА_3 та визнано право власності за ОСОБА_2,є об*єктом прав спільної сумісної власності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що 05.06.2010р. ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_2 140000 доларів США,що еквівалентно 1120000 грн., на покупку нежитлового приміщення строком до 01.11.2010р.,про що складена розписка.

Після отримання коштів ОСОБА_3 придбала нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 площею 55,3 кв. м і 32,3 кв.м. та зареєструвала своє право власності в ОМБТІ та РОН.

Задовольняючи вимоги позивача про припинення права власності ОСОБА_3 на вказані житлові приміщення та визнання права власності на них за ОСОБА_2,суд керувався вимогами ст.ст.526,629 ЦК України,які передбачають обов*язковість умов договору і виконання забов*язань належним чином та дійшов висновку про те,що в зв*язку з невиконанням ОСОБА_3 забов*язання повернути борг за договором позики, вона повинна бути позбавлена права власності на майно,а за ОСОБА_2 повинно бути визнано право власності на вищезазначені нежитлові приміщення.

З таким висновком погодитись неможна,оскільки суд дійшов до нього всупереч вимогам закону.

Так, до ст. 1046 Цивільного кодексу Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1049 Цивільного кодексу Українипередбачено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 Цивільного кодексу Українипередбачені наслідки порушення позичальником умов договору позики. Так, відповідно до ч. 1 вказаної статті якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК Україниособа може пред'явити позов про визнання свого права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З врахуванням вищезазначених норм матеріального права, ОСОБА_2, позичивши ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики, має право вимагати в судовому порядку повернення їй саме грошових коштів в сумі, визначеній договором, а не порушувати питання про визнання за нею права власності на майно, придбане за позичені кошти.

Крім того, статтею 346 ЦК України регулюються підстави припинення права власності,жодна з яких не може бути застосована по даній справі для припинення права власності ОСОБА_3 на спірні нежитлові приміщення.

Звертаючись із апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.03.2011р.,ОСОБА_4 посилався на те,що

26.11.2006р. він зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 ,подружжя в період цього шлюбу придбало нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 площею 55,3 кв. м і 32,3 кв.м.,які є сумісним майном подружжя,а тому позбавлення права власності ОСОБА_3 на це майно порушує його права як співвласника,який не був притягнутий до участі у справі.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи,що суд неправильно застосував норми матеріального права,які регулюють виникші по справі правовідносини, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи,рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.307 ч.1.п.2,309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовільнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.03.2011р.скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

А.А.Калараш