РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Дворецька Олена Миколаївна, про визначення ідеальних часток та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила визначити ідеальні частки співвласників земельної ділянки по АДРЕСА_1 по ? частці за нею та ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на ? частину вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 та право власності на ? частину цієї земельної ділянки у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу.

У судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду свого представника, який представив заяву, в якій вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, вимоги позову підтримав та просив про їх задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності

Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі.

На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого 18.05.2009 року на підставі рішення Миколаївської міської ради від 19.09.2008 року №27/78 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є співвласниками земельної ділянки площею 714 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Як зазначає в позовній заяві позивачка на вказаній вище земельній ділянці розташований житловий будинок за літерою А-2, житловою площею 132,7 кв.м., загальною площею 408,20 кв.м., сарай-Б, огорожі та споруди №2-4, І, ІІ, який належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини вищевказаного майна.

Після чого позивачка звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Дворецької О.М. та 24.10.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на земельну ділянку постановою від 24.10.2014 року того ж нотаріуса їй було відмовлено, оскільки до нотаріуса нею було подано копію правовстановлюючого документу на спадкове майно, а також не відомо яка саме частка належала спадкодавцю, оскільки між співвласниками не було визначено ідеальні частки у спільній сумісній власності.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 2 цієї статті, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗК України).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Документи, які повинен подати спадкоємець для отримання свідоцтва про право на спадщину, зазначені в розділі 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882.Відповідно до п.216 зазначеної Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо спадкоємець не може надати такі документи, то нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину і єдиним способом захисту прав такого спадкоємця є суд.

Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат", видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження.

Пунктами 2,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Тому слід визначити ідеальні частки співвласників земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер:НОМЕР_2) по ? частці за ОСОБА_3 та ОСОБА_1, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину вищевказаної в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину вищевказаної земельної ділянки.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 1088,78 грн.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визначити ідеальні частки співвласників земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер:НОМЕР_2) по ? частці за ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер:НОМЕР_2).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер:НОМЕР_2)..

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Подзігун Г.В.