Справа № 442/7402/14 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.Я.
Провадження № 22-ц/783/1652/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника відповідача ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6000грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржив Фізична особа підприємець ОСОБА_2.

В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд дійшов до неправильного висновку про те, що відповідач безпідставно стягував з позивача плату з 18.02.2012 року, оскільки у нього відсутні правові підстави користування земельною ділянкою. Такий висновок спростовується наданими по справі письмовими доказами з яких вбачається, що відповідач є добросовісним користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій розміщений міні-ринок, де позивачка орендувала торгове місце, за оренду якого сплачувала плату. Зазначає, що відповідач є власником міні-ринку "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розміщений на АДРЕСА_1 та на якому розміщені металеві кіоски. Кіоск, який орендує позивачка на підставі договору оренди торгового місця входить як торгове місце до складу ринку.

Сторони у судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили. Однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що вони повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що їх інтереси у судовому засіданні захищали представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що у відповідача відсутні будь-які докази щодо існування правових підстав для отримання грошових коштів позивача за оренду та послуги ринку з 18.02.2012 року в сумі 6 тис. грн., що стосується платежів сплачених нею на користь відповідача до 18.02.2012 року, то нею не заперечується факту проведення своєї підприємницької діяльності на земельній ділянці, яка на той час правомірно використовувалась відповідачем на підставі відповідного правочину.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалене без дотримання норм закону та підлягає скасуванню

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу.

Згідно ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України , а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство. Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України(стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Відповідно до пп.3.1 п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: - участь у спорі суб'єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вбачається із матеріалів справи не оспорюється сторонами та підтверджено їх представниками у судовому засіданні обоє сторін є Фізичними особами-підприємцями.

Спір між ними виник з приводу здійснення ними їх підприємницької діяльності, а саме торгівлі.

Так, позивач зазначає у позові про безпідставність отримання відповідачем від неї грошових коштів за оренду, послуги ринку та вивіз сміття при здійсненні нею торгівлі у період 2010-2013 роки у сумі 16791 грн. на території, так званого ринку "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки у відповідача відсутні належні документи щодо створення чи організації такого. Відповідач, заперечуючи це, вказує, що він отримував від позивача вказані кошти - правомірно, оскільки є власником та директором цього міні-ринку в АДРЕСА_1.

Зважаючи на вказане спір виник між двома суб'єктами господарювання з приводу здійснення ними господарської (підприємницької) діяльності і відповідно не може розглядатись в порядку цивільного судочинства, а повинен бути розглянутий в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Зважаючи на вказане відкриття провадження у даній справі, розгляд справи та ухвалення рішення у даному спорі в порядку цивільного судочинства не відповідає вимогам закону, а тому оскаржуване рішення слід скасувати, а провадження у справі закрити, що не позбавляє права позивача на звернення до суду за вирішенням даного спору в порядку господарського судочинства.

Вказаним слід визнати частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги та таку задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.4, 310, 313, 314 ч.1 п.3, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року - скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 121,8 грн. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник