Справа № 345/3953/14-ц
Провадження № 22-ц/779/529/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойко М. Я.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Меленко О.Є.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду від 20 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

у вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що 05.05.2012 року в м. Калуші на регульованому перехресті ОСОБА_4, керуючи автомобілем Фольксваген Пассат, д.н. НОМЕР_1, не надав перевагу в русі транспортному засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Шевроле Лачетті, д.н. НОМЕР_2, що перебував у його володінні на підставі довіреності і яким керував він, чим заподіяна матеріальна та моральна шкода. Просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 28 613,95 грн матеріальної шкоди, 10 000 грн моральної шкоди, 700 грн вартості автотоварознавчого дослідження та судові витрати.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 28 613,95 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 700 грн за висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 145 від 23.07.2012 року; 5 000 грн моральної шкоди та 536,74 грн. судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність ухваленого рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_3 не є власником автомобіля Шевроле Лачетті, д.н. НОМЕР_2, тому мав право звернутися з даним позовом до суду не як позивач, а тільки як його представник. Суд не врахував, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На час розгляду справи автомобіль був відремонтований, тому судом не встановлено дійсної майнової шкоди, оскільки при наявності ремонту, суд визначаючи розмір шкоди повинен виходити з прямої дійсної шкоди, а не з витрат, які мають бути понесені в подальшому. Позивачем не наведено доказів, яким чином внаслідок ДТП змінився його звичний спосіб життя, тому заяви позивача про його моральні страждання внаслідок ушкодження автомобіля, власником якого він не був, нічим не підтверджені. З наведених мотивів просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив, а в подальшому, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.05.2012 року в м. Калуш на регульованому перехресті ОСОБА_4, керуючи автомобілем Фольксваген Пассат, д.н. НОМЕР_1, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофору, не надав перевагу в русі автомобілю Шевроле Лачетті, д.н. НОМЕР_2, яким керував позивач та рухався в зустрічному напрямку, порушив правила дорожнього руху та допустив дорожньо-транспортну пригоду - зіткнення з автомобілем ОСОБА_3

Факт вчинення ДТП з вини ОСОБА_4 підтверджується постановою Калуського міськрайонного суду від 27.06.2012 року, що набрала законної сили, про вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку № 145 експертного автотоварознавчого дослідження сума шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля Шевроле Лачетті, д.н. НОМЕР_2, становить 28 613,95 грн.

Задовольняючи позов в частині відшкодування майнової шкоди, суд обґрунтовано виходив із того, що майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому суд першої інстанції правильно керувався положеннями ст. 1187 ЦК України. За змістом зазначеної норми закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню такої шкоди лише у разі, якщо буде встановлено, що вона виникла унаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до висновку № 145 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.07.2012 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Шевроле Лачетті, д.н. НОМЕР_2, в цінах на час проведення експертизи становить 28 613,95 грн.

При оцінці розрахунків шкоди, спричиненої транспортному засобу внаслідок ДТП, викладених у висновку № 145, експертом враховано положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (із змінами).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_3 не є власником автомобіля Шевроле Лачетті, тому мав право звернутися з даним позовом тільки як представник ОСОБА_5 (власника), а розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

На момент вчинення ДТП ОСОБА_3 керував транспортним засобом на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, отже має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю Шевроле Лачетті, оскільки його власник передав позивачу реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Згідно роз'яснень, що містяться в абз. 3 п. 14 вищезазначеної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що встановленим обставинам суд дав правильну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про право позивача на відшкодування заподіяної йому шкоди.

Крім того суд узяв до уваги, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не була застрахована, тому саме він відповідає за заподіяну ним шкоду у повному обсязі.

Однак, із рішенням суду в частині вимог про відшкодування моральної шкоди колегія суддів не погоджується.

Задовольнивши позовні вимоги в цій частині вимог, суд першої інстанції посилався на ст. 1167 ЦК України і виходив з того, що позивач внаслідок ДТП зазнав моральних страждань.

Однак при цьому суд не врахував положення ст. 23 ЦК України про те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач посилався на те, що він зазнав душевних страждань у зв'язку з пошкодженням автомобіля Шевроле Лачетті, власником якого є ОСОБА_5

В той же час, роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності, суд першої інстанції до уваги не прийняв.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

ОСОБА_3 не є власником транспортного засобу, який отримав механічні пошкодження в ДТП, ушкоджень його здоров'ю не спричинено.

Позивач як особа, яка хоч і не є власником, але володіє майном на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), має право вимагати відшкодування матеріальної шкоди, завданої цьому майну.

У даній справі з підстав, викладених у позовній заяві, права на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 не має, оскільки не є власником пошкодженого майна.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України цих положень закону не врахував, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню; доводи відповідача належним чином не перевірив та не навів фактів, які б спростували ці доводи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості і зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення в частині стягнення моральної шкоди та ухвалення нового рішення про відмову в позові в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 20 січня 2015 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

В решті рішення Калуського міськрайонного суду від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

Меленко О.Є.