УХВАЛА

іменем україни

8 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття та пошкодження квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Володарського районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. Відповідач, будучи наймачем квартири АДРЕСА_3, здійснюючи ремонт у вказаному приміщенні, неодноразово здійснював залиття належної їй квартири, внаслідок чого на стінах її квартири осипалась штукатурка та з'явився грибок. Згідно кошторису, складеному товариством з обмеженою відповідальністю «Володарський ВКБ» (далі - ТОВ «Володарський ВКБ»), витрати на поточний ремонт належної їй квартири становлять 20 371 грн. Також внаслідок залиття їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 5 тис. грн.

Ураховуючи наведене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь суми завданої майнової та моральної шкоди.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від

8 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 не доведено вину відповідача у залитті належної їй квартири, розмір шкоди та причинний зв'язок між ними.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна, оскільки їх суди дійшли із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивачка зазначала, що ОСОБА_4 є наймачем квартири АДРЕСА_3, яка розташована над її квартирою. Також позивачка зазначала, що протягом грудня 2011 року з вини відповідача було залито водою її квартиру, внаслідок чого на стінах квартири утворились тріщини, осипалась штукатурка та з'явився грибок.

На підтвердження вказаних обставин позивачка надала акт комунального підприємства «Володарка» № 34 від 21 січня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт у квартирі за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За фактом залиття квартири та нанесення збитків позивачка звернулась до ТОВ «Володарський ВКБ» з метою визначення розміру завданих збитків. Згідно кошторисної документації, розробленої товариством, вартість проведення ремонту квартири позивачки становить 20 371 грн.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що позивачем не доведено, що їй завдано шкоди з вини відповідача. Зокрема, суди вважали надані позивачкою докази неналежними, оскільки зазначений акт є незатвердженим, крім того, у цих документах відсутні дані про вину ОСОБА_4 у залитті належної ОСОБА_3 квартири.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відповідно до презумпції завдавача шкоди не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини, на що суди уваги не звернули.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, у порушення зазначених норм суди прийшли до передчасного висновку про те, що позивачем не доведено, що залиття сталось внаслідок винних дій відповідача, оскільки без належних правових підстав не врахував надані позивачем докази. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів відсутності його вини у завданні шкоди позивачу, що є його обов'язком згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України.

Суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України на зазначені вище положення закону і обставини справи уваги не звернули та не врахували, що за відсутності преюдиційного доказу вини відповідача, посилання позивача на вину відповідача та заперечення відповідача щодо цього підлягають перевірці судом на загальних підставах (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), та дійшли передчасного висновку про відсутність вини ОСОБА_4 у завданні позивачці майнової шкоди.

У зв'язку з наведеним, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко