Справа № 209/917/15-ц
Провадження № 2/209/816/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.

при секретарі Витязь Х.О.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Дніпровської районної в місті Дніпродзержинську ради, треті особи: Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права на спадщину за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять суд визнати за кожним із них право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, що є підставою для реєстрації за ним права власності в органах державної реєстрації.

На обґрунтування позову зазначили, що вони, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідними братами. Їхніми батьками є ОСОБА_4, померлий у 1969 році, та ОСОБА_5. Окрім них, батьки мали також сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. ІНФОРМАЦІЯ_4 їх брат ОСОБА_3 помер, і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка складається із двох ізольованих кімнат, житловою площею 30,7 кв.м., загальною площею 52,9 кв.м., і входить до складу Житлово-будівельного кооперативу № 48 м. Дніпродзержинська. Рішенням Дніпродзержинського міськвиконкому № 283-14/29 від 18 жовтня 1989 року, сім'я брата, яка складалася на той час із двох осіб, а саме: брата ОСОБА_3, та його дружини ОСОБА_6 (дітей подружжя не мало), була внесена до списку на отримання двокімнатної кооперативної квартири, а 01 червня 1991 року, згідно довідки відділу обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому, ОСОБА_3 внесений до списків членів ЖБК № 48 для отримання кооперативної квартири, загальна вартість якої складала 24000 руб., і перший внесок в сумі 7200 руб. сплачений по квитанції № 20 від 01 червня 1991 року. Згідно ордеру, виданого виконкомом Дніпродзержинської міської ради на підставі рішення № 574 від 16 жовтня 1991 року, квартира АДРЕСА_1 була виділена члену ЖБК № 48 ОСОБА_3. Після отримання квартири в ній була прописана дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_6, яка проживала в ній до своєї смерті у 2010 році. Брат на той час, будучи військовим лікарем, проходив служба на Байконурі, і після демобілізації, повністю сплативши пайовий внесок, став проживати та був зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 04 серпня 1997 року по день своєї смерті, що підтверджується довідками голови ЖБК № 48 м. Дніпродзержинська. На момент отримання братом житлового приміщення, правила набуття права власності на квартири ЖБК не передбачали його державної реєстрації в БТІ, а про подальші зміни у діючому законодавстві, брат, будучи юридично необізнаною людиною, не знав. З моменту виплати пайового внеску за житлове приміщення, розташоване АДРЕСА_1, а саме з 1997 року, згідно ст. 15 Закону України "Про власність" від 16 грудня 1993 року, брат набув право власності на квартиру і право розпоряджатися нею на свій розсуд. Тому, як власник нерухомого майна, ОСОБА_3 розпорядився ним, зробивши 25 березня 2008 року заповіт на їх, позивачів, імена, згідно з яким заповідав належну йому квартиру, в рівних частках кожному. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Швецовою Н.В., та зареєстровано в реєстрі за № 926. Після смерті брата протягом встановленого законом шестимісячного строку вони, позивачі, звернулися до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом та про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого брата ОСОБА_3 Їх, позивачів, мати ОСОБА_5 до нотаріальної контори не зверталась, оскільки бажає, щоб спадщину після смерті брата прийняли лише вони, тому і не використала своє право на обов'язкову частку у спадщині. Але постановою державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Посипанко А.А. від 16 січня 2015 року за № 76/02-14 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1, так як згідно листа ОКП "Дніпродзержинське БТІ" № 1091 від 07 серпня 2014 року дані про реєстрацію права власності на вказану квартиру на підприємстві відсутні. Їм рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті. Вважають, що брат ОСОБА_3 був власником нерухомого майна, так як він викупив квартиру, повністю виплативши пайовий внесок за неї. В зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі їм, позивачам, свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 брата ОСОБА_3, вони вимушені звернутися до суду.

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради в судове засідання не з'явився. До судового розгляду справи від голови Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради Сауся О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника виконавчого комітету районної у місті ради, проти позову не заперечує.

Представники третіх осіб: Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися. До судового розгляду справи від начальника реєстраційної служби Кузьменко О.В. та від завідувача Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою Бурдік С.С. надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін та третіх осіб.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братами ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про їх народження (а.с. 11, 12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 08 липня 2014 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 525 ( а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка входить до складу Житлово-будівельного кооперативу № 48 м. Дніпродзержинська, загальна площа якої становить 52,9 кв.м., житлова площа 30,7 кв.м. ( а.с. 24-25 - технічний паспорт на квартиру).

За життя, а саме 25 березня 2008 року, ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Швецовою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 926, і яким на випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробив таке розпорядження: належну йому квартиру АДРЕСА_1, він заповідав ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних частинах кожному (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_3 позивачі протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулися до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 та про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом. За їх заявами була заведена спадкова справа № 520/2014 та внесені відомості про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 15).

Постановою державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Посипанко А.А. від 16 січня 2015 року за № 76/02-14 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 24), оскільки відповідно до листа від 07 серпня 2014 року № 1091, наданого Обласним комунальним підприємством "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" відомості стосовно реєстрації права власності на зазначену квартиру на підприємстві відсутні (а.с. 16).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належала померлому ОСОБА_3, як члену житло - будівельного кооперативу № 48 м. Дніпродзержинська, який повністю сплатив пайовий внесок за квартиру, що підтверджується довідкою голови ЖБК № 48 від 26 січня 2015 року (а.с. 19). При цьому, після зміни діючого законодавства ОСОБА_3 не зареєстрував за собою право власності на квартиру у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Зважаючи на докази, які надані позивачами, а саме: на довідку виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 06 лютого 1990 року про включення сім'ї ОСОБА_3 до списків на отримання двокімнатної кооперативної квартири (а.с. 21): на довідку відділу обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 14 червня 1991 року про включення ОСОБА_3 до списків до членів ЖБК № 48 для отримання кооперативної квартири, загальна вартість якої становить 24000 руб. та про внесення першого внеску в сумі 7200 руб ( а.с. 22); на ордер на житлове приміщення № 19 серії 48 на право зайняття квартири АДРЕСА_1, що був виданий ОСОБА_3 на склад його сім'ї (а.с. 23); довідку ЖБК № 48 про повну сплату пайового внеску ОСОБА_3 (а.с. 19), суд дійшов до висновку, що померлий ОСОБА_3 дійсно був власником квартири АДРЕСА_1.

Ч. 1 ст. 15 Заколну України "Про власність", який був чинний на час повної сплати ОСОБА_3 пайового внеску, було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ст. 384 ч.3 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті члена ЖБК, яким до дня смерті були внесені повністю пайові внески за квартиру, до складу спадщини повністю входить і квартира".

Зазначене вище дає суду підстави вважати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_3 і є спадковим майном після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті

Позивачі у справі, які є спадкоємцями за заповітом після померлого ОСОБА_3, у встановлений ст. 1269 ЦК України строк звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, прийнявши таким чином спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевикладене, та те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне визнати право власності на 1/2 частку квартири за ОСОБА_1 та на 1/2 частку ОСОБА_2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Задовольнити позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Дніпровської районної в місті Дніпродзержинську ради, треті особи: Третя дніпродзержинська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права на спадщину за заповітом.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири, загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 30,7 к.вм., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності в органах державної реєстрації.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири, загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 30,7 к.вм., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для реєстрації за ОСОБА_2 права власності в органах державної реєстрації.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя: Г.А. Байбара