АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22ц/790/2888/15 Суддя-доповідач - Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Котелевець А.В., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного Акціонерного Товариства «Харківський коксовий завод», ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуєва Олена Дмитрівна про визнання договору купівлі-продажу нікчемним та договору дарування недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» (далі ПАТ «Харківський коксовий завод»), ОСОБА_4 про визнання нікчемним договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 та визнання недійсним договору дарування 1/4 частини вказаного домоволодіння від 15.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. за реєстровим №3777.

В обґрунтування позову вказувала, що 03.10.2012 року керівництвом ПАТ «Харківський коксовий завод» з співвласником цього домоволодіння ОСОБА_4 укладено в усній формі договір купівлі-продажу спірного домоволодіння за вказаною адресою за 50 000 грн., що підтверджується касовим ордером №271 від 03.10.2012 року та платіжним дорученням №1455 від 01.09.2012 року. Договір порушує публічний порядок його вчинення та права позивачки як першого покупця частини домоволодіння.

Позивачка та її представник в судовому засіданні суду першої інстанції позов підтримали, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Харківський коксовий завод» в судовому засіданні суду першої інстанції вказував на те, позов не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 з дотриманням вимог закону уклала з ПАТ «Харківський коксовий завод» саме договір дарування 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1. Договір купівлі - продажу вказаного домоволодіння між сторонами не укладався.

Справу розглянуто за відсутності відповідачки ОСОБА_4 у відповідності до її письмових пояснень та заяви про розгляд справи за її відсутності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Інші особи, що брали участь у справі рішення суду не оскаржили.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, - безпідставні.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 13.01.1988 року №22-19 "Про відселення громадян із санітарно-захисної зони Харківського дослідного коксохімічного заводу", яким (п.2) вилучено із користування громадян земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, що знаходяться в їх особистій власності згідно з додатком, в якому є спірний будинок; (п.3) дозволено Харківському дослідному коксохімічному заводу відселення громадян і знесення будинків, розташованих на території санітарно-захисної зони; та зобов'язано (п.4) Харківський дослідний коксохімічний завод компенсувати власникам житлових будинків, що зносяться, згідно з додатком, вартість будинків, будівель, споруд, плодово - ягідних та декоративних зелених насаджень згідно оціночних актів Жовтневого райвиконкому.

ПАТ «Харківський коксовий завод» виплатило ОСОБА_4 компенсацію у сумі 50000 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 271 від 03 жовтня 2012 року, в якому вказане призначення платежу: "Компенсація за домоволодіння по АДРЕСА_1". Крім того, згідно платіжного доручення №1455 від 01 вересня 2012 року ПАТ "Харківський коксовий завод" як податковий агент виплатив за ОСОБА_4 прибутковий податок - 15%, 17% із компенсації за домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Харкові у сумі 9982,41 грн.

Пункт 3 ст. 3 ЦК України гарантує свободу договору.

Відповідно до частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи 15.08.2013 року ОСОБА_4 ( дарувальник) та ПАТ «Харківський коксовий завод» (обдаровуваний) в особі директора Григорова В.І. уклали договір дарування 1/4 (одну четверту) частки у праві власності на житловий будинок, що знаходиться у місті Харкові, АДРЕСА_1. Вказаний договір був укладений у письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., зареєстрований в реєстрі за № 3777 (а.с.54).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивачка не довела обставин з якими закон пов'язує визнання договору дарування недійсним.

Письмовий та нотаріально посвідчений і зареєстрований договір дарування від 15.08.2013р., є належним та допустимим доказом безоплатної передачі обдарованому своїх майнових прав.

Дані обставини підтверджуються поясненням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чуєвої О.Д., наданими суду першої та апеляційної інстанцій.

Розпорядження відповідачки ОСОБА_4 своєю часткою у вказаній будівлі, шляхом її дарування відповідачу ПАТ «Харківський коксовий завод», відповідає вимогам ст.ст. 316, 317, 319 та 361 ЦК України.

Відповідно до ст.212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ч.3 ст.10, частин 1, 4 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не надано належних доказів на підтвердження доводів, що вказаний договір дарування є удаваною угодою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 322, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -