Справа № 752/7015/14-ц
Провадження № 2/752/589/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарях Бурлака Т.М., Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування розпорядження про видачу свідоцтва та визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що добровільно залиши займане жиле приміщення, та таким, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку, -

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила визнати недійсним та скасувати розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 34498 2011 року про видачу свідоцтва від 18 жовтня 2011 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане ОСОБА_3 та визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 18 жовтня 2011 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане ОСОБА_3 відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, вселити ОСОБА_1 та неповнолітню доньку ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що вона з 09 грудня 1994 року, як працівник ПАТ «ШФ «Воронін» зареєстрована та проживала в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею на підставі п. 17 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР № 208 від 03 червня 1986 року проживала і зареєстрована її неповнолітня донька - ОСОБА_2. Окрім неї та її неповнолітньої доньки в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_3, яка є її співробітницею.

В травні 2011 року, ОСОБА_1 стало відомо про те, що розпочато процес видачі ордерів на жилу площу у гуртожитку по АДРЕСА_1, в порядку ст. 129 Житлового Кодексу України, у зв'язку з чим, вона 01 червня 2011 року подала заяву до Голосіївської районної в м. києві державної адміністрації щодо прийняття відповідного рішення по оформленню статусу проживання в кімнаті АДРЕСА_1, а саме - реалізації її конституційного права на житло.

Останні надали письмові відповідь про те, що з даного питання проводиться перевірка, якої ОСОБА_1 буде проінформовано додатково.

З рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2011 року постановленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи - Київська міська рада як орган опіки та піклування, ВАТ «ШВ «Воронін», ОСОБА_3, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності про зобов'язання вчинити дії, ОСОБА_1, дізналася про існування розпорядження Голосіївської районної в м. києві державної адміністрації № 503 від 06 липня 2011 року на підставі якого, на ім'я ОСОБА_3 видано ордер № 018296 серії Б на жиле приміщення, а саме на кімнату АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 дізналася про порушення своїх прав та прав своєї неповнолітньої дитини на єдине доступне їм житло, звернулася до суду з позовом до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження Голосіївської РДА в м. Києві № 503 від 06 липня 2011 року в частині видачі ордеру № 018296 серія Б від 08 липня 2011 року на жиле приміщення та визнання недійсним та скасування ордеру № 018296 серія Б від 08 липня 2011 року на жиле приміщення.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2013 року позов ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 503 від 06 червня 2011 року «Про видачу ордерів мешканцям Голосіївського району м. Києва» в частині видачі ордеру ОСОБА_3 на право зайняття однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1, житловою площею 16,6 кв.м.; визнано недійсним ордер № 018296, серія Б виданий 08 червеня 2011 року на підставі розпорядження Голосіївської районної в м. Києві адміністрації № 503 від 06 червня 2011 року на право зайняття ОСОБА_3 однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1, житловою площею 16,6 кв. м. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва залишено без змін.

Отримавши вищевказане рішення та вважаючи, що вона має всі законі на те права, ОСОБА_1 звернулася до Голосіївської районної державної адміністрації в м. Києві з заявою щодо видачі на її ім'я ордеру на однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1. Проте їй відмовлено та одночасно повідомлено про існування на відповідне житлове приміщення свідоцтва про право власності, виданого на ім'я ОСОБА_3.

Так, ОСОБА_1 стало відомо про те, що 18 жовтня 2011 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією видано ім'я ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 34498.

Оскільки, ордер № 018296, серії Б від 08 червня 2011 року та розпорядження № 503 від 06 червня 2011 року, на підставі яких ОСОБА_3 видано зазначені розпорядження та свідоцтво про право власності на однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 визнано судом недійсними і скасовані, право розпоряджання та володіння спірним житловим приміщенням ОСОБА_3 здійснено без законних підстав, а тому остання протиправно чинить перешкоди у вселенні ОСОБА_1, чим грубо порушує прав ОСОБА_1 та її неповнолітньої доньки на житло.

Таким чином, ОСОБА_1,, вважає, що розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 34498, 2011 року про видачу свідоцтва від 18 жовтня 2011 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_3 і свідоцтво від 18 жовтня 2011 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_3 відділом приватизації є протиправними, такими, що грубо порушують права на житло її та її неповнолітньої доньки.

В подальшому ОСОБА_1 подану заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила визнати недійсним і скасувати розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 36498 від18 жовтня 2011 року про видачу свідоцтва від 18 жовтня 2011 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_3, визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 28 жовтня 2011 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_3 відділом приватизації житлового фонду Голосіївського районної в м. Києві державної адміністрації та вселити ОСОБА_1 та неповнолітню доньку ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі з наведених у позовній заяві обставин.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник заперечували проти задоволення в повному обсязі.

Крім того, ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, в якій остання просила визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що у добровільному порядку залишила у 2001 році займане жиле приміщення (кімнату у гуртожитку) по АДРЕСА_1 у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до чоловік та визнати її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - кімнатою у гуртожитку по АДРЕСА_1, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою у що добровільному порядку залишила у 2001 році займане жиле приміщення (кімнату у гуртожитку) по АДРЕСА_1 у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до батька, визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою у гуртожитку по АДРЕСА_1. В обґрунтування зазначає про те, що ОСОБА_1 тимчасово зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 22.10.1991 року, а постійно зареєстрована з 09.12.1994 року, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО-107» від 07.03.2012 року № 578 та мотивувальною частиною рішення Голосіївського районного суду м. Києва у цивільній справі № 752/519/13-ц від 27 вересня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання ордеру недійсним, яке набрало законної сили. Окрім позивача та її неповнолітньої доньки в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_3, яка є співробітницею ОСОБА_1 та відповідно до «Списку працівників ВАТ «ВОРОНІН», що проживають в окремих квартирах будинку по АДРЕСА_1 відповідно до ордеру № 335-02 від 03.07.2002 року» працюють на фабриці з 06.07.1990 року, тимчасово зареєстрована на спірній жилплощаді з 26.10.1990 року і перебуває на квартобліку з 1996 року. Кім того, з 2000 року ОСОБА_1 у зв'язку з сімейними обставинами, а саме укладанням шлюбу з ОСОБА_4 та народженням 19.06.2001 року спільної дитини - дочки ОСОБА_2, а також з переїздом на постійне місце проживання до батьків чоловіка на спірній площі фактично та її не потребує. У зв'язку з чим просила відмовити у задоволені позовних вимог та задовольнити у зустрічному позові з наведених у позовній заяві.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 проти задоволення зустрічного позову заперечував у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що дана зустрічна позовна заява є не обґрунтованою і не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не зазначено, що вона відмовляється від спірного приміщення, або переїздить до іншого постійного проживання, атомність власноруч написала пояснення від 13 жовтня 2006 року на імя Голови правління ВАТ «ШФ «ВОРОНІН» Бодровій В.М., в яких зазначила, що не проживає в гуртожитку з часу надання декретної відпустки з 2001 року, в зв'язку з тим, що в гуртожитку відсутні умови для проживання сім'ї, додатково вказала адресу тимчасового місця проживання.

Представник Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував в повному обсязі, зазначила про те, що на момент проведення спірної процедури приватизації було чинне та діяло Положення про порядок передачі квартири (будинків, житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.09.2009 року № 396). Так, відділом приватизації Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації отримана заяву ОСОБА_3, а також надано необхідну консультацію. Після чого, ОСОБА_3 надано необхідний пакет документів для здійснення приватизації. В подальшому розпорядженням органу приватизації від 18.10.2011 року № 36498 було задоволено прохання наймача ОСОБА_3 про здійснення приватизації. В діях органу приватизації при проведенні процедури приватизації квартири АДРЕСА_1 не вбачається абсолютно ніяких протизаконних дій, які могли б бути підставою для визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації.

Представник Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації не заперечував проти задоволення позовних вимог, просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.

Представник відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом в установлений законом порядку.

Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено наступне, що 09 грудня 1994 року ОСОБА_1, як працівник ПАТ «ШФ «ВОРОНІН», зареєстрована в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею на підставі п. 17 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР № 208 від 03 червня 1986 року, зареєстрована її неповнолітня донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується даними довідки виданої КП «»ЖЕО-107» Голосіївського району в м. Києві № 578 від 07.03.2012 року (а.с. 13) та довідкою про склад сім'ї. Окрім позивача та її неповнолітньої доньки в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає третя особа - ОСОБА_3

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 28.05.1999 року №813 "Про гуртожитки в жилих будинках м. Києва" відмінено дозвіл на використання жилої площі в будинку АДРЕСА_1 під гуртожиток, і Голосіївській районній в м. Києві державній адміністрації доручено видати ордери на жилі приміщення громадянам, які в них постійно проживають, зареєстровані та перебувають на черзі квартирного обліку. ОСОБА_3 зареєстрована та постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1.

08.07.2011 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією на підставі розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 503 від 06 липня 2011 року видано ордер №018296 на жиле приміщення ОСОБА_3 з сім'єю з 1 особи на право зайняття жилого приміщення площею 16,60 кв.м., яке складається з 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

18 жовтня 2011 року Відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на підставі розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 36498 від 18 жовтня 2011 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 28,7 кв.м.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2, до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Публічне акціонерне товариство «Швейна фабрика «ВОРОНІН», Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району», ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання ордеру недійсним - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 503 від 06 липня 2011 року «Про видачу ордерів мешканцям Голосіївського району міста Києва» в частині видачі ордеру ОСОБА_3 на право зайняття однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1, житловою площею 16.6 кв.м.

Ордер № 018296, серії Б виданий 08 липня 2011 року, виданий на підставі розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації № 503 від 06 липня 2011 року на право зайняття ОСОБА_3 однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1, житловою площею 16.6 кв.м., визнано недійсним.

13 січня 2014 року ОСОБА_1 та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про видачу ордеру на житлову площу в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

При цьому згідно ч. 8 вказаної статті органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону.

Пунктом 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну власність (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Згідно п. 21 вищевказаного Положення у довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Відповідно до ч. 2 п. 19 цього Положення згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать його дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають і ведуть з ним спільне господарство.

З довідки про склад сім'ї наймача ізольованої квартири № 1641 від 31.08.2011 року, виданої КП «ЖЕО-107 Голосіївського району», що знаходиться в матеріалах приватизаційної справи, копії якої витребувано судом з Відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації матеріалів приватизаційної справи на спірну квартиру, вбачається, що у спірному житловому приміщенні зареєстрована лише ОСОБА_3, будь-які інші особи у спірному приміщенні станом на день видачі вказаної довідки не зареєстровані та не проживають.

Крім того, згідно актів КП «ЖЕО-107 Голосіївського району» від 26.05.2012 року та 30.10.2013 року факт проживання інших осіб у спірному житловому приміщенні, окрім ОСОБА_3, комісією не встановлено.

Як вбачається з власноруч написаних 13.10.2006 року ОСОБА_1 пояснень на ім'я Голови Правління ПАТ «Швейна фабрика «Воронін» з 2001 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Окрім іншого, до відділу приватизації, з метою приватизації спірної квартири, ОСОБА_3 було надано наступні документи: заява на приватизацію; довідка про склад сім'ї від 31.08.2011 року; копія ордера№ 018296; довідка, що підтверджує невикористання житлових чеків № 592.

Враховуючи, що згідно наданого ОСОБА_3 ордера та довідки про склад сім'ї, остання проживає одна, заява-згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію ОСОБА_3 не надавалась.

Нормативно-правовими документами, які регулюють порядок проведення процедури приватизації являється Закон України «Про приватизацію державного фонду», а також Наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 року №396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян».

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - приватизації житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд та приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

На момент проведення спірної процедури приватизації було чинне та діяло Положення про порядок передачі квартир (будинків, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.09.2009 року № 396.

Пунктом 18 зазначеного Положення передбачено вичерпний перелік необхідних документів для проведення процедури приватизації.

Пунктом 19 Положення встановлено, що довідка про склад сім'ї та займані приміщення (далі - довідка береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток.

Отже, приватизація квартири була оформлена у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду " від 19.06.1992 та Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 року № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», згідно розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва від 18.10.2011 р. № 36498 передана у власність ОСОБА_3, яка на момент приватизації зареєстрована в установленому законом порядку в квартирі і мала право брати участь в її приватизації, на підставі наданих первинних приватизаційних документів, зокрема заяви на приватизацію квартири, довідки про склад сім'ї від 31.08.2011 року, копія ордера № 018296 та довідка, про підтверджує невикористання житлових чеків № 592.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації 18.10.2011 року № 36498, свідоцтво про право власності на житло від 18.10.2011 року видано відповідно до чинного законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно частини 3 статті 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Право на житло є одним з найголовніших невід'ємних прав особи,проголошених ст. 47 Конституції України. Це право означає не лише можливість особи набути житло у власність або в користування, а й право особи на проживання в житловому приміщенні. При цьому Конституція проголошує принцип забезпечення державою створення умов, необхідних людині для набуття житла у власність або в користування та неможливості примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

ОСОБА_3 звертаючись до суду з зустрічним позовом просить визнати ОСОБА_1 та її неповнолітню доньку ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що добровільно залиши займане жиле приміщення, та таким, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку, оскільки вони добровільно змінили місце проживання і в спірній квартирі не проживають та не повертались проживати.

Право на житло є одним з найголовніших невід'ємних прав особи, проголошених ст. 47 Конституції України. Це право означає не лише можливість особи набути житло у власність або в користування, а й право особи на проживання в житловому приміщенні.

Згідно ст. 116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно роз'яснень, наданих у п.17 Постанови Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, вирішуючи спір про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

При вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

При вирішенні зустрічного позову суд виходить з того, що ОСОБА_3 суд виходить з того, що остання у зустрічному позові просить визнати ОСОБА_1, а також неповнолітню ОСОБА_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою у гуртожитку - за адресою: АДРЕСА_1, без ідентифікації житлового приміщення, що не ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими, підстави, визначені законом для визнання відповідачів за зустрічним позовом, про визнання осіб такими, що добровільно залиши займане жиле приміщення, та таким, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку, не встановлено, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, ст. ст. 47, 48, 63, 103, 104 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування розпорядження про видачу свідоцтва та визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності, - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що добровільно залиши займане жиле приміщення, та таким, що втратили право користування жилим приміщенням у гуртожитку, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя