н/п 2-о/490/35/2015 Справа № 490/3037/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

10 квітня 2015 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 на праві приватної (спільної часткової) власності належить 21/100 частка житлового будинку №8 по пров.Корпусний в м.Миколаєві. В своїй заяві заявник зазначив, що втратив документ, що підтверджує її право власності на вказану вище частку житлового будинку, а у обґрунтування своїх доводів посилається на норми ст. 256 ЦПК України та на п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення

09 квітня 2015 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України встановлюється перелік справ про встановлення фактів, які суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального Кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення дійсно зазначено, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Однак, у 2003 році набув чинності Цивільний Кодекс України, статтею 392 якого встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, в разі втрати правовстановлюючого документа відповідно до ст. 392 ЦК України виникає спір про цивільне право, для розвязання якого законодавцем встановлений позовний порядок, тому заява не може розглядатися за правилами окремого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи,- залишає заяву без розгляду.

Оскільки з матеріалів заяви вбачається спір про право, то у відкритті провадження в слід відмовити.

Керуючись ст. 256 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Гуденко О.А.