Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1271/15 Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Осоцького І.І.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 11 січня 2013 року та 07 вересня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договори добровільного страхування від нещасних випадків. Вказані договори є аналогічними за умовами, відрізняються лише розміром страхової суми. В Договорі № ZPJKNS -130В72В від 11.01.2013р. страхова сума становить 25 000 грн., а в Договорі № DNH0NS-138719А від 07.09.2013р. - 125 000 грн.

23 лютого 2014 року ОСОБА_3 був побитий невідомими особами, йому було пошкоджено три зуба.

03 березня 2014 року позивач звернувся за медичною допомогою в ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка", де йому після медичного огляду було встановлено діагноз "Фрактура коронок" 1-го зуба верхньої щелепи та 1-го, 2-го зубів нижньої щелепи, гострий травматичний пульпіт. Після отримання виписки, що встановлює вищевказані ушкодження здоров'я, він звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку з вимогою виплати страхового відшкодування, проте йому було відмовлено. Відмова мотивована тим, що дані ушкодження здоров'я не є страховим випадком, оскільки не входять до переліку ушкоджень, вказаних у договорах.

Вважає таку відмову неправомірною, оскільки отримане ним ушкодження є страховим випадком, який передбачений умовами укладених страхових договорів. Відповідно до п. 42 підпункт "а" "Додатку № 1 до Правил страхування" розмір

страхового відшкодування (виплати) становить 3 % від страхової суми за кожний

пошкоджений зуб. Таким чином, за умовами договору від 11.01.2013р. відповідач має сплатити позивачу 2 250 грн. (25 000 грн. х 3 % х 3), а відповідно до умов договору від 07.09.2013р. - 11 250 грн. (125 000 грн. х 3% х 3).

Також, відповідач повинен сплатити на користь позивача пеню в розмірі 3% від суми страхової виплати за кожен день прострочення згідно п. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Термін прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування на день звернення до суду з позовом становить 47 днів. Отже, за договором від 11.01.2013р. розмір пені склав 3 807 грн. (2 250 грн. х 3% х 47 днів), а за договором від 07.09.2013р. - 15 862,50 грн. (11 250 грн. х 3% х 47 днів).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" на його користь: 2 250 грн. - страхової виплати за договором добровільного страхування від нещасних випадків № ZPJKNS-130В72В від 11.01.2013р.; 11 250 грн. - страхової виплати за договором добровільного страхування від нещасних випадків № DNH0NS-138719А від 07.09.2013р.; 3 807 грн. - пеню за договором від 11.01.2013 року; 15 862,50 грн. - пеню за договором від 07.09.2013р.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" на користь ОСОБА_3 страхову виплату за договором добровільного страхування від нещасних випадків від 11.01.2013 року в сумі 2250 грн. та пеню в розмірі 1 125 грн., страхову виплату за договором добровільного страхування від нещасних випадків від 07.09.2013 року в сумі 11 250 грн. та пеню в розмірі 5 625 грн., а всього - 20 250 грн.

Стягнуто з ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про страхування"страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про страхування"визначено, що страховим випадком визнається подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК Українистраховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

З приведених норм закону вбачається, що обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування, якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов'язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

За ч. 3 ст. 16 Закону України "Про страхування" договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.01.2013р. та 07.09.2013р. між сторонами було укладено договори страхування від нещасних випадків № ZPJKNS-130В72В та № DNH0NS-138719А відповідно. В договорі від 11.01.2013р. страхова сума становить 25 000 грн., а в договорі від 07.09.2013р. - 125 000 грн. (а.с. 5, 6, 22, 23).

Предметом договорів страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю застрахованої особи (п. 4.1 Догорів).

За положеннями п. 6.1 вищевказаних договорів страховими випадками згідно цього Договору і Правил страхування є наступні події, які сталися внаслідок нещасного випадку, що мав місце під час дії Договору страхування, та підтверджені документами, виданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо).

Відповідно до п. 6.1.2. вказаних договорів страховим випадком є ушкодження здоров'я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, згідно Додатку № 1 до Правил страхування (Пошкодження: переломи (кінцівок, ребер, щелепи і т.і.). Повний перелік пошкоджень та розмір суми виплати зазначений у Таблиці 1 "Ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам" Додатку № 1 до Правил страхування.

За умовами п. 42 підпункт "а" "Таблиці 1 Додатку № 1 до Правил страхування, травматичними ушкодженнями здоров'я внаслідок нещасного випадку є: "Ушкодження зубів, що призвело до: а) зламу коронки зуба, переламу зуба (коронки, шийки, кореня), вивиху зуба. Розмір страхової виплати (% від страхової суми) при зазначеному травматичному ушкодженні становить 3 % (а.с. 7).

03.03.2014р. позивач звернувся за медичною допомогою до ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка", де йому було встановлено діагноз: "Фрактура коронок 1-го зуба верхньої щелепи та 1-го, 2-го зубів нижньої щелепи, гострий травматичний пульпіт 1-го зуба верхньої щелепи та 1-го, 2-го зубів нижньої щелепи", що підтверджується випискою з медичної карти хворого ОСОБА_3 (а.с. 4).

З відповіді на адвокатський запит з ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" від 21.05.2014р. вбачається, що фрактура - це різнорівневий перелам зубу, у позивача встановлено фрактура трьох зубів (а.с. 19).

Після отримання виписки, що встановлює вищевказані ушкодження здоров'я, позивач звернувся до відповідача з заявами про настання страхового випадку по двом договорам і виплату йому страхового відшкодування. На заяви позивач отримав відмови у сплаті страхових відшкодувань з мотивуванням: „Описана вище подія кваліфікується як травматичне ушкодження. Дана подія не є страховою, оскільки не входить до переліку ушкоджень, вказаних у п. 6.1.2 Договору страхування та Додатку № 1 до Правил добровільного страхування від нещасних випадків. У виплаті страхового відшкодування відмовити" (а.с. 8, 20, 21, 28, 29).

Отже, врахувавши вищевказані норми матеріального права, умови договорів страхування, встановивши наведені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що отримані позивачем травматичні ушкодження є страховим випадком, передбаченим договорами страхування, тому у страховика виник обов'язок здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику у передбаченому договорами страхування розмірі: за договором від 11.01.2013р. - 2 250 грн., за договором від 07.09.2013р. - 11 250 грн. В цій частині висновок суду є правильним.

Оскільки страховик свої зобов'язання за договором страхування не виконав, суд першої інстанції також прийшов до правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування. Проте, суд неправильно визначив її розмір.

Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК Українивизначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Між сторонами виникли правовідносини з договору страхування, які регулюються Законом України "Про страхування"та главою 67 Цивільного Кодексу України. Питання відповідальності страховика у разі несплати ним страхової виплати регулюються ст. 992 ЦК України, яка передбачає сплату неустойки в розмірі, встановленому договором або законом.

За положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК Українистраховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 992 ЦК України встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Обґрунтовуючи стягнення пені, суд послався на п. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", якою передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надати послуги) згідно з договором, за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3 % вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Одночасно суд зазначив у рішенні, що вважає за необхідне на підставі п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" зменшити заявлений позивачем розмір пені до 50 % від суми страхової виплати. Отже, за висновком суду, за договором від 11.01.2013р. розмір пені має складати 1 125 грн., за договором від 07.09.2013р. - 5 625 грн.

Проте, суд не врахував, що до правовідносини між ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" та ОСОБА_3, які виникли з приводу договорів страхування, Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері страхування. Як зазначалося вище, питання відповідальності страховика у разі несплати ним страхової виплати регулюються ст. 992 ЦК України, яка передбачає сплату неустойки в розмірі, встановленому договором або законом.

Так, відповідно до п. 1.1.3 умов страхування до договорів страхування страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строки та в порядку, передбачені Правилами страхування та розділом 3 умов страхування. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення (а.с. 6, 23).

Отже, неустойка у виді пені та її розмір визначені договорами страхування від 11.01.2013р. та від 07.09.2013р.

Крім того, відповідно до ст. 11 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК Українипід час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді.

Позивач просив суд стягнути пеню за 47 днів прострочення сплати страхового відшкодування. Отже, за договором від 11.01.2013 року пеня становить 1 057,50 грн. (2 250 грн. х 0,01% х 47 днів), а за договором від 07.09.2013 року - 5 287,50 грн. (11 250 грн. х 0,01 % х 47 днів).

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права в частині позовних вимог про стягнення пені. Оскільки правовідносини сторін виникли на підставі договору добровільного страхування, тому вони регулюються Законом України "Про страхування"та главою 67 "Страхування" ЦК України.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про невірне дослідження і оцінку доказів спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими ПрАТ "СК "ІНГОССТРАХ" обґрунтовувала свої заперечення проти позову, оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Зважаючи на викладене, за наслідками апеляційного розгляду справи колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині стягнення пені за несвоєчасного здійснення страхового відшкодування, необхідно зменшити пеню: за договором від 11.01.2013 року - до 1 057,50 грн., а за договором від 07.09.2013 року - до 5 287,50 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" задовольнити частково.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2014 року по цій справі змінити в частині стягнення пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування, зменшити пеню: за договором добровільного страхування від нещасних випадків від 07.09.2013 року - до 5 287,50 грн., за договором страхування від нещасних випадків від 11.01.2013 року - до 1 057,50 грн.

В іншій частині рішення по цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: