АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4466/2015 Головуючий у І інстанції - Лозинська М.І.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2, обґрунтовуючи вимоги тим, що 28.02.2013 року він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 2 млн.грн. без процентів строком до 28.02.2014 року, про що складено відповідні боргові розписки. Відповідач взяті зобов'язання не виконав, грошові кошти в визначений строк не повернув, тому з урахуванням усіх уточнень позивач просив стягнути на свою користь з відповідача залишок неповернутого боргу у розмірі 1 500 000 .грн., який з урахуванням індексу інфляції з березня по жовтень 2014 року становить 1 770 397 грн., оскільки частину боргу у сумі 500 000 грн. відповідачем була повернута, 3% річних за 256 днів прострочення виконання зобов'язання з 01.03.2014 року по 11.11.2014 року у розмірі 31 561 грн., а також понесений судовий збір.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 1 500 000 грн., інфляційні втрати 270 397 грн., 3% річних 31 561 грн. та судовий збір у розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач та представник позивача просили відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 28.02.2013 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу в борг 2 млн.грн. з терміном повернення до 28.02.2014 року, що підтверджується борговими розписками №1 та №2 від 28.02.2014 року.

При цьому сторони визнали, що в розписках наявна невідповідність дати їх складання, а саме допущено описку в році, відповідачем вказана дата 28.02.2014 року замість 28.02.2013 року, тому зазначена обставина не потребує доказування.

Також встановлено, що 08.09.2013 року відповідачем в рахунок погашення боргу повернуто 500 000 грн., про що позивачем надано розписку про отримання коштів.

Відповідно до ст.. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідачем не надано достовірних та достатніх доказів повернення боргу.

Оскільки договір позики було укладено сторонами в простій письмовій формі, то і повернення боргу повинно фіксуватися в письмовій формі, а саме розписками про отримання суми боргу.

Відповідачем було підтверджено лише повернення 500 000 гривень, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення 1 500 000 грн боргу.

Покази свідків , на які посилається відповідач, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони саме в боргових зобов'язаннях є недопустимими та неналежними доказами.

Колегія суддів також не приймає до уваги вимоги апелянта щодо зупинення провадження по цивільній справі до розгляду кримінальної справи. Предметом розгляду цивільної справи є зобов'язальні правовідносини сторін, які підтверджені письмовими доказами, що дає підстави суду на даний час для розгляду цивільно-правового спору між сторонами.

В разі встановлення в кримінальному провадженні винних дій позивача щодо боргових зобов'язань відповідача, останній зможе звернутися до суду із заявою про скасування рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог .

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 14 січня 2915 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :