Справа №461/1953/14-ц
Провадження № 2/461/122/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі: головуючого - судді Мисько Х. М.

при секретарі - Коружинець Н.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення у квартиру та усунення перешкод у користуванні квартирою, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні вказаною квартирою. Призначити у даній справі будівельно-технічну експертизу. Провести поділ квартири АДРЕСА_1 в натурі між співвласниками на дві самостійні квартири; виділити їй в натурі приміщення в квартирі АДРЕСА_1, а саме житлову кімнату 6 площею 20.0 кв.м., житлову кімнату 5 площею 25.7 кв.м. та визнати за такою відокремленою квартирою загальну площу 45,7 кв.м.; виділити ОСОБА_4 кімнату 4 площею 19.4 кв.м., кухню 3 площею 20.8 кв.м., ванну кімнату 2 площею 4.7 кв.м. та коридор 1 площею 2.4 кв.м. та визнати за такою відокремленою квартирою загальну площу 47.3 кв.м.; вважати, що після поділу квартири АДРЕСА_1 на дві самостійні, квартири будуть належати окремо кожному на праві власності в цілому: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 45.7 кв.м. в цілому належить - ОСОБА_3 - частка «ціла»; квартири АДРЕСА_1 загальною площею 47.3 кв.м. в цілому належить - ОСОБА_4 - частка «ціла». В разі, якщо за висновком будівельно-технічної експертизи неможливо буде провести розділення вказаної квартири на дві окремі, а відтак і виділення в натурі її частки, вважає за доцільне в такому випадку просити суд про наступне: встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 між нами двома співвласниками у відповідності до їх ідеальних часток по 1/2 наступним чином: ОСОБА_3 виділити у користування в квартирі АДРЕСА_1 житлову кімнату 6 площею 20.0 кв.м., житлову кімнату 5 площею 25.7 кв.м. з влаштуванням окремого входу в житлову кімнату 6 з спільного коридору загального користування; відповідачці ОСОБА_4 виділити у користування в квартирі АДРЕСА_1 житлову кімнату 4 площею 19.4 кв.м., кухню 3 площею 20.8 кв.м., ванну кімнату 2 площею 4.7 кв.м. та коридор 1 площею 2.4 кв.м. Також просила стягнути з відповідачів на мою користь судові витрати.

04 березня 2015 року позивач подала заяву про зменшення та уточнення позовних вимог, в якій просить суд вселити її в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити їй перешкод у користуванні вказаною квартирою.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 27 грудня 2005 року на підставі Договору дарування №10654, вона та відповідачка ОСОБА_4 набули у рівних частинах (по1/2) право власності на квартиру АДРЕСА_1, що засвідчується Договором дарування вказаної квартири від 27.12.2005р. за №10654 копія якого долучається до цієї позовної заяви. Свою частку в розмірі 1/2 в квартирі АДРЕСА_1, вона зареєструвала в ОКП ЛОР БТІ та ЕО, що засвідчується витягом за реєстраційним НОМЕР_1 від 30 грудня 2005 року, про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно технічного паспорту, копія якого долучається до цього позову, квартира складається з трьох житлових кімнат, а саме: 20.0 кв.м, 25.7 кв.м., 19.4 кв.м., з однієї кухні площею 20.8 кв.м., ванна кімната 4.7 кв.м., коридор 8.4 кв.м. та спільний коридор 14.5 кв.м. Загальна площа вказаної квартира становить: - 99 м.кв. Житлова площа квартири становить: - 65.1 м.кв. Проживати в такій квартирі та користуватися нею в неї немає можливості, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди, а саме у проживанні та користуванні спірною квартирою, хоча їй на праві приватної часткової власності належить 1/2 чатина квартири. І це при тому, що 1/2 частка, яка їй належить становить 49.5 кв.м. Протиправні дії зі сторони відповідачів полягали в тому, що без її відому та дозволу, останні таємно замінили вхідні двері, а потім замінили і самі замки в таких дверях, для того, щоб вона не могла потрапити в таку квартиру. На протязі тривалого часу в неї з відповідачкою ОСОБА_4 тривали перемовини, а також переписка зокрема лист від 16 травня 2013 року, яким вона повідомляла та просила ОСОБА_4 забезпечити їй безперешкодний доступ на її частку житла і відповідних інженерних мереж, надати ключі від замінених нею замків у квітні місяці 2012 року. Маючи намір проживати у вказаній квартирі, вона 26 квітня 2013 року прописалася в такій квартирі, що засвідчується відміткою Галицького РВ у моєму паспорті, копія якого долучається також до цього позову. Те, що вона зареєстрована в такій квартирі засвідчується також і довідкою виданою ЛКП «Цитадель-Центр» від 06 лютого 2014 року №399.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав пояснення про те, що визнає, що у власності позивача перебуває ? частка квартири за адресою: АДРЕСА_1, однак вказана квартира не придатна для проживання двох сімей, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином судом повідомлявся про час і місце слухання справи, а тому, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши інші матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27 грудня 2005 року між ОСОБА_6, як дарувальником, та ОСОБА_4 і ОСОБА_3, як обдаровуваними був укладений Договір дарування квартири. Відповідно до п.1 Договору дарування квартири, дарувальник зобов'язується передати, а обдаровувані зобов'язуються прийняти у дар у рівних частинах належну дарувальнику на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ОКП ЛОР БТІ та НОМЕР_2 від 30 грудня 2005 року, ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі вищевказаного Договору дарування, частка позивача становить ? (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_3 серії НОМЕР_3, місце проживання останньої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, виданої ЛКП «Цитадель-Центр» 06 лютого 2014 року №399, така видана ОСОБА_3 в тому, що вона проживає і зареєстрована у АДРЕСА_1. Співвласниками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім цього, у квартирі зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8 (а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

16 травня 2013 року ОСОБА_3 скерувала відповідачам листа, в якому вказує, що згідно Договору дарування квартири від 27 грудня 2005 року вони прийняли в дар у рівних частках квартиру АДРЕСА_1. Просить забезпечити їй безперешкодний доступ на її частку житла і відповідних інженерних мереж для його переобладнання з метою ефективного використання, а саме надати копію ключів, замінених відповідачами ще у квітні 2012 року. Повідомляє, що з липня 2013 року вона має намір проживати згідно реєстрації по АДРЕСА_1 (а.с.15).

Вказаний лист був одержаний відповідачем ОСОБА_4 21 травня 2013 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16).

Однак, як встановлено в судовому засіданні, відповідачами не було усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_3 належною їй ? часткою квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Згідно з ч.1 ст.10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом в судовому засіданні сторонам було роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення та не вчинення певних процесуальних дій.

Сторона відповідача скористалась своїми процесуальними правами на власний розсуд, жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування невизнання позовних вимог ОСОБА_3 суду не надала.

Суд розглянув справу на підставі наявних в справі доказів, що були безпосередньо ним досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обов'язком позивача, а відтак, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 169, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.155 ЖК України, суд ,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Вселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний НОМЕР_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний НОМЕР_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Мисько Х.М.