Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Буцяка З.І., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Рівненської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Рівненської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав задоволено.

Збільшено розмір аліментів, що стягнуті рішенням Рівненського міського суду від 22 листопада 2011 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн. в дохід державного бюджету.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність рішення з підстав неврахування судом того, що він цікавиться дитиною, при можливості приїжджає до дитини, гуляє, при зустрічах з сином водить його до дитячих розважально-виховних центрів, купляє іграшки, книги, необхідні речі. Вказує, що здійснював утримання дитини, неодноразово перераховував кошти на картку позивача, однак після того як позивачка виїхала на проживання до іншого місця, змінила номер телефону, електронні засоби звязку не підтримує втратив зв'язок з дитиною. Вказує, що позивачка здійснює перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Судом не враховано, що висновок органу опіки та піклування №08-2049 від 15 жовтня 2015 року є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини, оскільки при його винесенні не було враховано інтересів та пояснень батька.

Зазначає, що при зміні розміру аліментів, судом не враховано його матеріальне становище, факт утримання ще однієї неповнолітньої дитини та іншої дружини. Вказує про порушення судом норм матеріального права, оскільки до спірних відносин не застосовано ст. 185 СК України.

Суд першої інстанції порушив норми процесуального права, так вимоги про зміну розміру аліментів та про позбавлення батьківських прав розглянув в одному провадженні, адже такі вимоги підлягали розєднанню і розгляду за різними правилами підсудності.

Просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обгрунтоване, просить залишити його без зміни.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє до неї ніякого інтересу, матеріально не допомагає, що є підставою для позбавлення його батьківських прав та збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду.

Однак з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обовязків

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьки дитини проживають в різних містах, а тому батько рідко відвідував дитину за місцем проживанням матері дитини. Після переїзду позивачки на проживання до м. Києва звязки між батьками дитини були втрачені, так як ОСОБА_5 не підтримувала контакти з відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-які докази наявності виключних обставин позбавлення батьківських права відповідача ОСОБА_2 не надано.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_1 не піклується про сина, участі у його вихованні не бере, не відвідує дитину та не цікавиться її життям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач хоче відвідувати дитину, піклується про неї, проявляти турботу та бажає брати участь у вихованні малолітнього сина.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обовязками відповідачем, які б свідчили про його ухилення від виховання свого сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_1 крайнього заходу впливу - позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 недостатньо. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне попередити батька дитини про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Крім того, не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів, а саме їх збільшення з 500,00 грн. до 800,00 грн. з таких підстав.

Згідно із ст. ст. 141 та 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 листопада 2011 року стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 500,00 грн. щомісячно дор досягнення дитиною повноліття. (а.с. 6).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Виходячи із змісту вказаних правових норм, для збільшення судом розміру аліментів позивачу необхідно довести погіршення свого матеріального стану, в зв'язку із зміною сімейного стану або стану здоров'я дитини, проте ОСОБА_2 таких доказів не надано, а судом їх не здобуто.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач частково надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, з 2013 року у нього змінився сімейний стан, він створив іншу сім»ю та має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружину яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

За таких обставин, підстав для збільшення розміру аліментів до 800,00 грн. немає.

Враховуючи, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи воно підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 316 ЦПК України, ст. 164, 180, 192 СК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Рівненської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність належного виконання обовязків по вихованню і утриманню дитини та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради контроль за виконанням батьківських обовязків відповідачем.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :