АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження№22-ц/790/3222/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/1243/15-ц Полєхін А.Ю.
Категорія: - інші Доповідач -Коровін С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Бездітко В.М., Пономаренко Ю.А.,

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поновлення порушеного права, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2013 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поновлення порушеного права, за заявою позивача, залишено без розгляду. Зазначеною ухвалою стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6100 грн.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 березня 2014 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_7 і скасовано зазначену ухвалу в частині стягнення витрат на правову допомогу. Справу направлено на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 6100 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 жовтня 2014 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_7 і зазначену ухвалу залишено без змін.

18 лютого 2015 року ОСОБА_6 звернулася до Харківського районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення (ухвали) просила і стягнути з ОСОБА_7 на її користь 1220 грн., які вона витратила на правову допомогу після оскарження ОСОБА_7 ухвали Харківського районного суду від 10.12.2013 року. Заявник стверджує, що адвокат Кудрявцев В.І. надавав їй правову допомогу і вона оплатила його послуги в розмірі 1220 грн. Вона посилалася на те, що постановляючи ухвалу від 14 травня 2014 року суд першої інстанції не в повній мірі вирішив питання про стягнення на її користь понесених нею витрат на правову допомогу. ОСОБА_6 вважала, що це питання можливо вирішити шляхом ухвалення додаткового рішення (ухвали) в порядку ст.220 ЦПК України.

Ухвалою Харківського районного суду від 16 березня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду від 16 березня 2015 року скасувати та стягнути з ОСОБА_7 на її користь 1220 грн. Апелянт вважає, що довела в суду зазначені витрати і підстав для відмови у стягнення цієї суми у суду першої інстанції не було.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засідання 14 травня 2014 року судом першої інстанції розглядалося питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрат на правову допомогу в сумі 6100 грн., які вона понесла при попередньому розгляді цієї справи. В обґрунтування своєї заяви про ухвалення додаткового рішення вказала, що була змушена звернутися за правовою допомогою у вигляді консультацій, вказаний факт підтвердила актом про надання та оплату правової допомоги.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що питання про понесені заявником судові витрати в сумі 1220 грн. заявником у судовому засіданні не ставилося.

З матеріалів справи вбачається, що на час вирішення цього питання ОСОБА_6 не надано належних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 1220 грн. Крім того сама ОСОБА_6. в заяві про додаткове рішення зазначала, що в судовому засіданні розглядалося питання про стягнення 6100 грн відповідно до рішення апеляційного суду. Інші вимоги не розглядалися.

З матеріалів справи вбачається, що згідно п.8 договору №2013.07.10/1 від 10 липня 2013 року адвокат Кудрявцев В.І. та ОСОБА_6 домовилися про суму винагороди адвокату за надання правової допомоги в розмірі 1220 грн. (а.с.75). ОСОБА_6 не надано суду першої інстанції і апеляційному суду документально підтверджених витрат на правову допомогу. Письмових доказів про сплату заявником адвокату зазначеної суми у якості винагороди в матеріалах справи не міститься. Згідно до ч.1 ст.17, ч.ч.1-6 ст.33 «Правил адвокатської етики», в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко та недвозначно визначені усі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, що отримується адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним по формі та порядку внесення і розумно обґрунтованим по розміру. Отримання грошових коштів за надання будь-яких послуг, у тому й числі юридичних, має ознаки підприємницької діяльності.

Відповідно до п.п.1,2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок та видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

В даному ж випадку, запис, зроблений адвокатом Кудрявцевим В.І. в книзі доходів та витрат (а.с.147-150), про отримання від ОСОБА_6 винагороди в розмірі 1220 грн. 19.07.2013 року не є документом встановленої форми на повну суму проведеної розрахункової операції та ця розрахункова операція, здійснена в готівковій формі, проведена не через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій.

За таких умов, зазначений запис не може бути визнаний, судовою колегією, належним доказом оплати праці фахівця у галузі права. Інших доказів про оплату фахівця в галузі права заявник не надала. На підставі викладеного колегія не вбачає підстав до скасування ухвали суду першої інстанції та стягнення на користь заявника цієї суми.

Керуючись ст.303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -