Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа153/190/15-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу на протязі 22 років до часу відкриття спадщини та визнання позивача вдівцем,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його громадянська дружина ОСОБА_5, з якою він прожив спільно у фактичних шлюбних відносинах як чоловік та жінка 22 роки. Усі ці роки вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, але не звернулися до органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. За час їхнього спільного проживання однією сім'єю він багато років опікувався, надавав матеріальну допомогу на лікування своїй дружині, яка перебувала у похилому віці та тривалий час важко хворіла. Також, усі ці роки він опікувався та надавав допомогу у догляді та лікуванні дочки дружини ОСОБА_6, яка була інвалідом з дитинства, і яка проживала із ними та померла 28 вересня 2014 року. Після смерті дружини він дізнався, що остання склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_3. Зазначає, що ОСОБА_3 звернулася до Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області із заявою про вжиття заходів щодо схорони спадкового майна, і тому він позбавлений можливості проживання у будинку. Зазначає, що не може захистити свої права на частину спадкового майна, що залишилося після смерті його дружини, а ОСОБА_3 не погоджується із його правом на частину спадщини. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд постановити рішення, яким встановити факт проживання його зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу на протязі 22 років до часу відкриття спадщини та визнати його вдівцем.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав у повному об'ємі, просить суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 12 листопада 2014 року заявлені позовні вимоги підтримав у повному об'ємі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що ОСОБА_1 не проживав із ОСОБА_7 однією сім'єю, вони проживали окремо, у різних будинках, лише на одному подвір'ї. Спільного господарства не вели. Вона та її сім'я обходили та доглядали ОСОБА_5 та її дочку інваліда, а позивач лише грав на гармошці. Вона здійснювала поховання ОСОБА_5 та її дочки ОСОБА_8. Позивач прийшов на все готове, нічого не придбавав. Просить суд у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, який діє на підставі угоди №06 від 17.02.2015 року та ордеру на надання правової допомоги серії ВН №07 029250 від 17 лютого 2015 року заявлені позовні вимоги не визнав. Просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник третьої особи Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області ОСОБА_9, який є сільським головою, заявлені позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Суду пояснив, що дійсно ОСОБА_1 більше як двадцять років проживав із ОСОБА_5 однією сім'єю.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із показань свідків ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 даних ними у судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_1 проживав із ОСОБА_5 однією сім'єю більше 20 років, вважали себе чоловіком та дружиною, були пов'язані спільним побутом, разом відзначали свята, порались по господарству. Зі своєю дружиною ОСОБА_14, ОСОБА_1 не проживав більше 20 років, хоча і перебував із нею у зареєстрованому шлюбі.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у судовому засіданні дали показання, що вони є дочкою та чоловіком відповідача відповідно. ОСОБА_1 не проживав із ОСОБА_5 однією сім'єю, вони лише жили на одному подвір'ї, окремо обробляли городину, окремо порались по господарству. Зазначили, що сім'я відповідача здійснювала догляд та поховання ОСОБА_5 та її дочки ОСОБА_6, ОСОБА_1 ніякої участі не приймав.

Із досліджених судом письмових доказів - довідки вих..№162 від 27.10.2014 року виданої виконавчим комітетом Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживав і вів спільне господарство із ОСОБА_5 в її будинку, який розташований по АДРЕСА_1, до її смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_5. Із довідки вих..№1972/3073 від 05.12.2014 року виданої управлінням Пенсійного фонду України в Ямпільському районі судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком. Із акту опису майна від 15 жовтня 2014 року судом встановлено, що за заявою ОСОБА_3 сільською радою було вжито заходів щодо охорони спадкового майна спадкодавця ОСОБА_5 Із облікової картки об'єкту по господарського обліку на 2011-2015 роки та Довідки вих..№49 від 12.03.2015 року виданої виконавчим комітетом Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_2. Із листа вих..№85/01-16 від 12.03.2015 року та спадкової справи №177/2014 судом встановлено, що 22 жовтня 2014 року заведено спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_3 Із Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 13 жовтня 2014 року судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Ратуш Ямпільського району Вінницької області. Із облікової картки об'єкту по господарського обліку на 2011-2015 роки та довідки вих..№160 від 17.10.2014 року виданої виконавчим комітетом Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що ОСОБА_5 до дня смерті була зареєстрована та проживала АДРЕСА_1. Із Заповіту від 28 лютого 2012 року судом встановлено, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла ОСОБА_3 Із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо державного запису про розірвання шлюбу №3 від 19.03.2015 року та Актового запису про розірвання шлюбу №67 від 30.06.2009 року судом встановлено, що ОСОБА_1 із 26 листопада 1967 року по 30 червня 2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_14. Із довідки від 11.11.1998 року виданої Ямпільським райсоцзабезом судом встановлено, що ОСОБА_6 є інвалідом дитинства. Із довідки вих..№348 від 12.12.2000 року виданої УПСЗН Ямпільської РДА судом встановлено, що ОСОБА_16 є опікуном інваліда дитинства 1 групи ОСОБА_6 Із Виписки з по господарського номера №363 вих.№35 від 26.02.2015 року виданої виконавчим комітетом Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що ОСОБА_5 проживала разом із дочкою ОСОБА_6 Із відповіді вих..№01-4-1325 від 25.11.2014 року даної КУ «Ямпільська центральна районна лікарня» судом встановлено, що за час перебування ОСОБА_5 у лікарні із 30.09.2014 року по 08.10.2014 року за нею догляд здійснювала ОСОБА_3, яка надавала матеріальну допомогу в лікувальному процесі і закупці лікарських препаратів. Із Довідки вих..№174 від 24.11.2014 року виданої виконавчим комітетом Ратуської сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що похорон ОСОБА_6 та ОСОБА_5 здійснювала ОСОБА_3

Що стосується показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 щодо того, що ОСОБА_1 не проживав із ОСОБА_5 однією сім'єю, то суд їх критично оцінює, і вважає такими, що бажають захистити право ОСОБА_3 на спадкове майно, так як дані показання спростовуються показаннями інших свідків, даних ними у судовому засіданні, а також письмовими доказами. У той же час, судом не заперечується той факт, що сім'я ОСОБА_3 брала участь у допомозі щодо забезпечення проживання ОСОБА_5 та її дочки інваліда.

Відповідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Відповідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Умовами встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу є: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років), мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). Тобто, мають мати місце фактичні шлюбні стосунки - взаємні права і обов'язки, ведення спільного бюджету, облаштування та ведення сімейного побуту.

Тобто, із врахуванням вище викладеного, а також у зв'язку із заслуховуванням показань свідків, дослідженням письмових доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу більше двадцяти років. Однак, факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлений лише із 01 січня 2004 року, так як Сімейний Кодекс України діє із 01 січня 2004 року, Кодекс про шлюб та сім'ю, який діяв раніше, не передбачав встановлення даного факту. Тому, суд може встановити факт спільного проживання однією сім'є чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу лише із 01 січня 2004 року, і не має підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 із 1992 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин (проживання у фактичних шлюбних відносинах із 1992 року по 31.12.2003 року) діяв КпШС, який не передбачав факт спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу.

Окрім того, якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, проте один з них або й обидва перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі, їхні відносини не є «фактичним шлюбом» та не породжують відповідних наслідків, у тім числі майнових. Указане правило називають принципом неконкуренції зареєстрованого та «фактичного» шлюбів. У цьому випадку початком фактичних шлюбних відносин буде дата розірвання тим із «фактичного подружжя», хто перебував у шлюбі, свого попереднього шлюбу. Аналогічно чітко встановити дату закінчення фактичних шлюбних відносин можна у тому випадку, якщо один із «фактичного подружжя» помер. Тобто, дата смерті одного із подружжя, яке перебуває у фактичних шлюбних відносинах, є датою припинення фактичних шлюбних відносин.

Тобто, що стосується спірних правовідносин, то судом враховуються дослідженні у судовому засіданні письмові докази, з яких встановлено, що позивач ОСОБА_1 із 26 листопада 1967 року по 30 червня 2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_14 А тому, у суду немає підстав для встановлення факту спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 із ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із 01 січня 2004 року по 30 червня 2009 року.

А тому, із врахуванням вище викладеного суд має підстави для встановлення факту спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 із ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу із липня місяця 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто суд має підстави для встановлення факту проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зі спадкодавцем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме - із липня місяця 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто, до дня смерті останньої.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про визнання його вдівцем, то суд приходить до наступного:

У своїх поясненнях позивач вказав, що визнання його вдівцем необхідно йому для захисту своїх прав щодо спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_5

Відповідно ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Тлумачний словник дає поняття вдівець, що це чоловік, який після смерті дружини не одружився вдруге.

Відповідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно ч.2 ст.21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

По-скільки позивачеві необхідно встановлення факту визнання його вдівцем для захисту своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_5, а ОСОБА_1 із ОСОБА_5 не перебували у зареєстрованому шлюбі, а перебували лише у фактичних шлюбних відносинах, тобто не були подружжям, тому, відповідно, у них не було прав та обов'язків подружжя, і тому ОСОБА_1 не може бути визнаний вдівцем.

Тому, у задоволенні заявленої вимоги про визнання позивача вдівцем, суд приходить за необхідне відмовити.

Відповідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру стягується ставка судового збору - 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, тобто у сумі 121 гривні 80 копійок.

Згідно квитанції №NOF2A32761 від 03 лютого 2015 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 1000 гривень. А тому, суд має підстави для повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченого судового збору у сумі 878 гривень 20 копійок.

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, суд має підстави для стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені і документально підтвердженні судові витрати по оплаті судового збору у сумі 121 гривні 80 копійок.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 62, 63, 64, 88, 212, 213, 214, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст.2, 3, 4, 12, 18, 21, 74 СК України, ст.ст.256-259 ЦПК України, КпШС України (1969 року), ст.1216, 1223, 1241, 1264 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.4, 7 Закону України «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В :

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зі спадкодавцем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме - із липня місяця 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто, до дня смерті останньої.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 121 гривні 80 копійок.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у сумі 878 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Т.В.Гаврилюк