Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1786/15 Головуючий у 1 інстанції: Мєркулова Л.О.
Єдиний унікальний №332/6034/14 Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ЗДП «Кремнійполімер» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ЗДП «Кремнійполімер» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У позові зазначала, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем та 01.03.2010 року звільнилася з підприємства за власним бажанням. Відповідач не виплатив належні їй суми по заробітній платі, тому заборгованість по заробітній платі склала 9504,60 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача за затримку виплати розрахункових при звільненні у розмірі 34133,88 грн. за період з 01 березня 2010 року по день рішення суду, виходячи з середньоденного заробітку 54 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до ЗДП «Кремнійполімер» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково.

Стягнуто з ЗДП «Кремнійполімер» на користь ОСОБА_3 33 535 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ЗДП «Кремнійполімер» в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ЗДП «Кремнійполімер» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення. Позивачка рішення суду не оскаржує.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та заперечення позивачки, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Наказом №11 від 01.03.2010 року вона була звільнена з підприємства за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. В день звільнення з роботи розрахунок з позивачкою проведено не було, заборгованість із заробітної плати складала 9504,60 грн.

Судовим наказом Заводського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2010 року стягнуто з ЗДП «Кремнійполімер» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі у розмірі 9504,60 грн. (а.с. 7). Цей наказ знаходився на виконанні у відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області. Заборгованість по заробітній платі виплачено позивачці лише 22.12.2014 року.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Відповідно до статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку (п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці").

Вказаний висновок відображено в постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі №6-77цс11.

З огляду на зазначене, оскаржуване рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 33 535 грн., є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

З доводами апеляційної скарги про те, що після ухвалення рішення суду правовідносини між сторонами врегульовані не нормами КЗпП України, а Законом України "Про виконавче провадження", погодитися не можна, оскільки ухвалення судового наказу про стягнення розрахункових коштів не звільняло власника від передбаченого ст. 116 КЗпП України обов'язку здійснити розрахунок, а тому не виключало можливість застосування судом ст.117 КЗпП України, яка передбачає, що середній заробіток у зв'язку з несвоєчасним розрахунком зі звільненим працівником стягується по день фактичного розрахунку з ним.

Отже, само по собі ухвалення судового наказу про стягнення заборгованості із заробітної плати при його невиконанні не звільняє роботодавця від відповідальності згідно зі ст. 117 КЗпП України. Таке роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, довів і Конституційний суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, в якому дано офіційне тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу.

Також, порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти.

Доводи апелянта про те, що стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку на користь позивачки необхідно розрахувати з 01.03.2010 року (день звільнення) по 03.06.2010 року ( строк добровільного виконання судового наказу, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №2-н-707/2010) за 33 робочі дні у розмірі 1972,74 грн. суперечать вищезазначеним нормам трудового законодавства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвалене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: