АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №664/5136/13-ц
Провадження №22-ц/791/58/2015 Головуючий в І інстанції: Яценко О.М.
Категорія 37 Доповідач: Борко А.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 09 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Борка А.Л.

Суддів: Приходько Л.А.

Бездрабко В.О.

при секретарі: Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3,треті особи: Цюрупинська державна нотаріальна контора, Новомаячківська селищна рада про визнання права власності на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись із позовом до Новомаячківської селищної ради в якому зазначали, що після смерті їх батька залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок АДРЕСА_1. Позивачі у встановлений законодавством строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме по 1/3 житлового будинку, проте нотаріус у видачі свідоцтва про право власності на 1/3 частину житлового будинку кожному позивачеві відмовила, оскільки померлий набув право власності на житловий будинок у 2005 році, під час зареєстрованого шлюбу з відповідачкою, а тому будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Позивачі вважають,що зазначене вище не відповідає дійсності, а спірний житловий будинок не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя, оскільки згідно акту приймання завершеного будівництва в експлуатацію будівництво було розпочате у 1979 році та завершене в 1984 році, тобто до укладення шлюбу. У зв'язку із вказаним, просять визнати за кожним право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку.

Рішенням Цюрупинського районного суму Херсонської області від 09 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задоволено в повному обсязі. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_3, просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,28.09.1989 року відділом ЗАГСу Цюрупинського району Херсонської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3

24.06.2005 року на підставі рішення виконкому Новомаячківської селищної ради було зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6

Як вбачається з матеріалів справи,ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помирає, залишаючи заповіт, який є нікчемним,на підставі рішення від 19 червня 2013 року Апеляційного суду Херсонської області ( а.с.95,96 ) у зв'язку із чим спадкування проводиться за законом. До державної нотаріальної контори звернулися із заявами про прийняття спадщини діти та дружина померлого. Державним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу було усно повідомлено дітей померлого про неможливість видачі свідоцтв про право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку, оскільки право власності на нього було зареєстровано під час перебування у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і померлому належить лише 1/2 частина вказаного будинку. ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вважаючи, що їх право порушене, звернулися до суду із заявою про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку за кожним, оскільки вважають,що відповідно до акту приймання в експлуатацію завершеного будівництва з господарськими спорудами індивідуального будівництва забудовника від 24.01.2005 року забудова розпочалася в 1979 році та закінчена у 1984 році. Судом першої інстанції прийнято до уваги зазначені позивачами обставини та ухвалено рішення про задоволення позовних вимог.

На думку колегії суддів,до зазначеного висновку суд першої інстанції прийшов передчасно,без повного з'ясування усіх обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи,( а.с.95,96) заповіт ОСОБА_6 від 30.08.2005 року був складений та підписаний особою, яка не має відповідних повноважень, тому заповіт є нікчемним і додатково його недійсність встановлювати не вимагається. У зв'язку із вказаним спадкування після смерті померлого здійснюється на підставі закону в порядку черговості. До Цюрупинської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися діти та дружина померлого, тобто особи, віднесені законом до першої черги спадкування.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна),або з моменту його державної реєстрації.

Частиною першою статті 182 ЦК України, встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень

Відповідно до положень ст.ст.100, 101 ЦК УРСР 1963 року, в особистій власності громадян може бути жилий будинок, при цьому у подружжя, яке проживає спільно, може бути тільки один жилий будинок (або частина його). Обов'язку реєстрації права власності на будинок в ЦК України 1963 року, окрім випадків реєстрації договору купівлі-продажу будинку, в ЦК України 1963 року не міститься.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи,а саме відповіді Новомаячківського селищного голови від 04.03.2015 року правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 , крім свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.06.2005 року - відсутній .

З матеріалів інвентарної справи,яка була оглянута в суді апеляційної інстанції встановлено, ( а.с.20 ) що ОСОБА_6 набув право власності на зазначений вище житловий будинок 24.06.2005 року,тобто з моменту державної реєстрації. Наявна в матеріалах інвентарної справи довідка ( а.с.2 ) про наявність свідоцтва про право особистої приватної власності на ім'я ОСОБА_6 від 24.03.1982 року не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні жодним достовірним доказом,у зв'язку із чим на думку колегії суддів не може бути прийнята до уваги під час ухвалення рішення.

Колегія суддів прийшла до висновку,що оскільки померлий ОСОБА_6 набув право власності на житловий будинок у 2005 році, під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3,свідоцтво про шлюб від 28.09.1989 року,а тому будинок згідно до вимог ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя .

На думку колегії суддів,факт прийняття завершеного будівництва в експлуатацію у 1984 році, тобто до укладення шлюбу з ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні жодним достовірним доказом.

Таким чином,суд першої інстанції передчасно послався на вимоги ч.1 п.1 ст.57 СК України як на підставу задоволення позову .

Колегія суддів вважає,що суд першої інстанції передчасно без належного обґрунтування прийшов до висновку про наявність доказів завершення будівництва спірного житлового будинку у 1984 році, тобто до укладення шлюбу з ОСОБА_3,оскільки зазначеного в довідці свідоцтва про право власності від 24.03.1982 року в адресу суду не надано.

До зазначеного висновку колегія суддів прийшла аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та намагаючись отримати додаткові докази від голови Новомаячківської селищної ради та від завідуючого архівним сектором Цюрупинської районної державної адміністрації,в адресу яких були направлені неодноразово запити,а також від позивачів,які докази не надали.

Крім того,на думку колегії суддів,незважаючи на вимоги ст.10 ЦПК України,позивачі не довели ті обставини,на які вони посилаються у своїх позовних вимогах.

Таким чином,рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2014 року необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

З підстав зазначених вище,колегія суддів приходить до висновку,що апеляційну скаргу ОСОБА_2,який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_3 необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313 ЦПК України,колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 09 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: