Ухвала

іменем україни

08 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К., Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Запорізький обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради про стягнення заборгованості із заробітної плати, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та комунального підприємства «Запорізький обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Запорізький обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради (далі - КП «Запорізький обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради) як правонаступника комунального підприємства «Навчально-курсовий комбінат Житлово-комунального господарства» Запорізької обласної ради (далі - КП «Навчально-курсовий комбінат Житлово-комунального господарства» Запорізької обласної ради), у якому просив стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 06 грудня 2013 року до 03 липня 2014 року у розмірі 46 956 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що до 19 квітня 2013 року він перебував у трудових відносинах з КП «Навчально-курсовий комбінат Житлово-комунального господарства» Запорізької обласної ради та був звільнений на підставі ст. 36 КЗпП України, проте при звільненні розрахунок з ним проведено не було. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2013 року стягнуто на його користь з КП «Навчально-курсовий комбінат Житлово-комунального господарства» Запорізької обласної ради заборгованість із заробітної плати у розмірі 15 056 грн 19 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені - 42 595 грн 80 коп., без урахування податків і обов'язкових платежів. Зазначену заборгованість йому повністю виплачено 03 липня 2014 року, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з КП «Запорізькій обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8 720 грн 40 коп., без урахування податків і обов'язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, обґрунтовуючи вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

У касаційній скарзі КП «Запорізькій обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог й ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог у частині стягнення відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 травня до 02 липня 2014 року (40 робочих днів) у розмірі 8 720 грн 40 коп., при цьому врахував, що середньоденний заробіток позивача у розмірі 335 грн 40 коп. відповідачем визнано.

Оскільки доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, та не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та комунального підприємства «Запорізький обласний центр охорони праці» Запорізької обласної ради відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунС.П. Штелик