Ухвала

іменем україни

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Парінової І.К., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» про стягнення переплати за природний газ, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до дочірнього підприємства «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства» відкритого акціонерного товариства «Київоблгаз» (далі - ДП «Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз») про стягнення переплати за природний газ. Вимоги обґрунтовувала тим, що 22 жовтня 2004 року між нею та відповідачем укладено договір про надання послуг з газопостачання у приватний будинок по АДРЕСА_1. 05 червня 2013 року працівниками відповідача було здійснено відключення подачі газу до вказаного будинку, оскільки у неї існує заборгованість за надані послуги з газопостачання та відсутній договір на газопостачання. Зазначала, що їй випадково стало відомо, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2011 року стягнуто з неї на користь ДП «Києво-Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» заборгованість за послуги газопостачання в розмірі 41 094 грн 79 коп., яке в подальшому скасовано ухвалою Києво-Святошинського від 19 вересня 2013 року. При повторному розгляді цієї справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 січня 2014 року, в позові відмовлено. Під час розгляду вказаної справи їй стало відомо, що станом на 03 жовтня 2011 рік показник лічильника природного газу в її будинку - 88 237 куб. м. Станом на 18 травня 2013 року, до виключення подачі природного газу у її будинку, показник лічильника газу становив 04 234 куб. м, у останній квитанції від 08 червня 2013 року - 108 234 куб. м. В акті відключення подачі газу від 05 червня 2013 року, акті обстеження від 16 серпня 2013 року та акті включення подачі газу від 03 вересня 2013 року показник лічильника природного газу - 10 829 куб. м. Тобто встановлено значну різницю в показниках лічильника газу в її будинку за вказаною адресою. Позивач вважала, що вказане сталося через те, що при заповнені квитанцій на оплату за надані послуги з газопостачання нею помилково враховувались як цілі числа, цифри на лічильнику природного газу, що знаходяться у червоному квадраті, які при розрахунку кількості спожитого природного газу не враховуються. Таким чином, станом на 08 червня 2013 року різниця в показниках лічильника в її будинку становить 97 405 куб. м природного газу, який їй не надавався, але вона за нього сплатила. Посилаючись на викладене, просила стягнути на свою користь з відповідача переплату за природний газ у розмірі 89 593 грн 62 коп. та 3 % річних за користування чужими коштами у розмірі 2 687 грн 81 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення повністю не відповідають.

Судами встановлено, що 22 жовтня 2004 року між ОСОБА_3 та ДП «Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» укладено договір про надання послуг з газопостачання у приватний будинок по АДРЕСА_1 (а. с. 6-8).

У вказаному будинку ОСОБА_4 встановлено лічильник «Октава 0-6», циферблат якого складається з п'яти основних (цілих) цифр та трьох, які знаходять у «червоному секторі».

Згідно з квитанцією від 08 червня 2013 року показник лічильника природного газу в будинку ОСОБА_3 дорівнює 108 234 куб. м.

Згідно з актом обстеження ДП «Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» від 16 серпня 2013 року показник лічильника спожитого газу становить 10 829 куб. м.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вказувала, що при заповненні квитанцій про сплату за газ, вона помилково зазначала завищені показники лічильника, таким чином, утворюючи передплату на особовому рахунку, що підтверджується також актом обстеження від 16 серпня 2013 року, в якому показник лічильника значно менше, ніж вона вказувала у квитанціях.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що вказаний у акті від 16 серпня 2013 року показник лічильника у розмірі 10 829 м. куб не свідчить про помилкове зняття показників та завищення обсягу спожитого газу з боку ДП «Києво-Святошинське УЕГГ», оскільки з урахуванням площі будинку, кількості газоспоживаючого обладнання та періоду споживання газу (2004-2013 роки) свідчить про те що лічильник, дійшовши до показника 99 999 куб. м перейшов на нове коло і його показники розпочалися з 00001 куб. м (цілі значення).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки на підтвердження своїх вимог ОСОБА_3 було надано лише розрахунок переплати за надані послуги газопостачання, правильність якого нічим не підтверджена.

Повністю з такими висновками судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі - Правила) зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне та газорозподільне підприємства мають право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Згідно з п. 29 Правил споживач зобов'язаний знімати фактичні показники лічильнику газу.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не з'ясували фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, встановивши відсутність належного підтвердження переплати ОСОБА_3 за послуги газопостачання, не спростували доводи останньої про помилкове зазначення показів лічильника, не усунули розбіжностей щодо кількості спожитого газу з урахуванням того, що позивач і відповідач зазначали їх розмір із суттєвою різницею.

Також судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки рішенню Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2013 року, залишеному без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 січня 2014 року, яким ДП «Святошинське УЕГГ» ВАТ «Київоблгаз» відмовлено в позові про стягнення заборгованості за надані послуги газопостачання з ОСОБА_3

Поза увагою судів залишилося те, що зазначеними судовими рішеннями встановлено, що позивач не надав доказів постачання обсягу газу у будинок ОСОБА_3 в тій кількості, за який просив стягнути заборгованість, а також не зазначив у якій спосіб зараховані кошти, сплачені ОСОБА_4, відповідно до наданих нею квитанцій (а. с. 10-13).

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що за змістом п. 10 Правил якщо у споживача, який використовує природний газ комплексно (для опалення, приготування їжі та/або підігріву води) на дату контрольного зняття показань лічильника газу контрольні показання лічильника газу менші, ніж зазначені споживачем у платіжному документі за попередній місяць в опалювальний період, то такі контрольні показання вважаються фактичними показаннями лічильника газу станом на 1 число місяця, в якому проводиться контрольне зняття. Переплата, яка утворилась, залишається на особовому рахунку споживача виключно в грошовому еквіваленті і зараховується в рахунок майбутніх платежів. Про наявність такої переплати газопостачальне підприємство письмово повідомляє споживачу протягом 10 робочих днів.

Отже, механізм повернення переплати коштів за надані послуги газопостачання чинним законодавством визначено шляхом їх зарахування в рахунок майбутніх платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

І.К. Парінова

Т.О. Писана