Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської Ради, треті особи реєстраційна служба Рівненського міського управління юстиції, Рівненська міська Рада, Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в м.Рівне загальною площею 85,7 кв.м., з яких: житлова площа приміщень становить 60,6 кв.м., допоміжна площа приміщень 25,1 кв.м. та господарські будівлі і споруди, зокрема: погріб площею 14,0 кв.м., прибудова площею 14,6 кв.м., веранда площею 6,3 кв.м., вхідні східці площею 3,1 кв.м., літня кухня площею 33,2 кв.м., прибудова площею 5,0 кв.м., гараж площею 14,2 кв.м., гараж площею 22,4 кв.м., вбиральня 1 шт., колонка площею 7,0 кв.м., замощення площею 33,0 кв.м., ворота з хвірткою площею 5,1 кв.м., огорожа площею 20,9 кв.м.

В судовому засіданні представник відповідача Виконавчого комітету Рівненської міської Ради заявлені позовні вимоги позивача не визнав, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не навів.

Представники третіх осіб Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, Рівненського обласного БТІ в судове засідання не з'явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомили. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавали.

Представник третьої особи Рівненської міської Ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмове клопотання у якому просив провести розгляд справи у відсутності їх представника.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 липня 1956 року виконкомом Ровенської міської ради депутатів трудящих було прийнято рішення №498 «Про відведення земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 під індивідуальне будівництво житлового будинку ОСОБА_3.

Даним рішенням вирішено закріпити земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 в м.Рівне площею 600 кв.м. під індивідуальне будівництво житлового будинку ОСОБА_3. Зобов'язано головного архітектора міста відвести земельну ділянку в натурі та передати її по акту забудовнику. Зобов'язано міськкомунгосп скласти договір на забудову ділянки.

16 липня 1956 року головним архітектором міста був підготовлений акт про відведення на місцевості земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.Рівне загальною площею 600 кв.м. та передачу її в землекористування ОСОБА_3.

22 травня 1957 року між виконкомом Ровенської міської ради народних депутатів трудящих та ОСОБА_3 був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно. На переданій земельній ділянці в м.Рівне по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 був побудований житловий будинок, що підтверджується зведеним оціночним актом по домоволодінню АДРЕСА_1 в м.Рівне, який належить ОСОБА_3 від 22 квітня 1964 року.

Належність даного будинку ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила допитана свідок ОСОБА_4

Відповідно до п.2 договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 22 травня 1957 року на наданій ділянці забудовник зобов'язується побудувати житловий одноповерховий будинок, житловою площею 29,21 кв.м. В даному договорі вказані тільки житлова площа будинку, загальна площа в договорі не зазначена.

Однак, листом від 28 квітня 1960 року, Управлінням головного архітектора м.Рівне надано дозвіл змінити проект будинку в сторону збільшення габаритів з 6,04 х 7,64 на 7,10 х 8,90.

В 1963 році ОСОБА_3 побудував запроектований будинок відповідно до плану, погодженого з головним архітектором м.Рівне, затвердженим проектно-кошторисним бюро Ровенського облжитлоуправління МКГ УРСР 13 травня 1957 року.

25 квітня 1964 року Ровенський обласним бюро технічної інвентаризації було складено Генеральний план (схему) виділеної земельної ділянки, поповерховий план будинку, журнал внутрішніх обмірів та підрахунку площ будов, підтвердженням чого є сторінки 5,6,7 технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 в м.Рівне від 1986 року.

22 липня 1986 року Ровенським обласним бюро технічної інвентаризації було проведено поточну інвентаризацію вказаного будинку.

Відповідно до п.3.1. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24 травня 2001 року (далі - Інструкція), технічній інвентаризації підлягають об'єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди.

Згідно з п.3.2. інструкції, виявлені в установленому порядку самочинно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), торговельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягають технічній інвентаризації з включенням їх у планові та інші матеріали. У разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта та копіях планових матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка.

Жодних штампів, які свідчили б про наявність самочинного будівництва ні в технічному паспорті від 22 липня 1986 року ні в технічному паспорті від 29 серпня 2014 року немає, що свідчить про те, що даний будинок не може вважатися самочинно збудованим.

Цим же пунктом Інструкції передбачені об'єкти, які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.

Будинок АДРЕСА_1 в м.Рівне побудований в 1963 році, відповідно до технічного паспорту, тобто до 05 серпня 1992 року, отже не вважається самочинно побудованим, що підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5

Відповідно до п.3.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року зазначено, що якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування. Однак, в даному випадку ОСОБА_3 була відведена земельна ділянка по АДРЕСА_1 в м.Рівне саме під забудову вказаного будинку, що підтверджується рішенням №498 від 07 липня 1956 року та договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 22 травня 1957 року.

Будинок, що знаходиться за адресою м.Рівне, АДРЕСА_1 був побудований у 1963 році, що підтверджується технічним паспортом. На той час закон не вимагав обов'язкової реєстрації права власності на будинки. Державну реєстрацію права власності ввели лише в 1966 році.

Відповідно до вищезазначеного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР,затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень».

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Отже, фактично, будинок належав ОСОБА_3 на праві власності, оскільки він побудував його на земельній ділянці, виділеній відповідно під забудову та за затвердженим головним архітектором планом. Обов'язку зареєструвати вказаний будинок, на момент його побудови та виникнення права власності на будинок, у ОСОБА_3 не було.

Згідно чинного законодавства, будинок АДРЕСА_1 в м.Рівне, міг би бути зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень у випадку наявності живого замовника будівництва, тобто ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки у позивача наявні всі необхідні документи для реєстрації права власності на спірний будинок, що також підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка проводила технічну інвентаризацію спірного житлового будинку в 2014 році.

Відповідно до п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року №868 у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна, заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (у позивача - це договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 22 травня 1957 року); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту (у позивача - це технічний паспорт від 29 серпня 2014 року).

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна (у позивача - наявний технічний паспорт від 29 серпня 2014 року); документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (дану довідку у випадку необхідності видає Управління містобудування та архітектури м.Рівне).

В даному будинку разом із власником ОСОБА_3 проживали його дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні будинковою книгою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла дружин ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до п.5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина. Єдиним спадкоємцем за законом після його смерті був його син ОСОБА_7, який спадщину прийняв, оскільки на момент смерті батька постійно проживав з ним за адресою м.Рівне, АДРЕСА_1. Однак ОСОБА_7 не звертався до нотаріуса для юридичного оформлення своїх спадкових справ та продовжував надалі проживати в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем за законом є його дружина позивач по справі ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14 листопада 1973 року, яка прийняла спадщину так як постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні будинковою книгою.

Оскільки ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_7 проживала разом з ним в будинку АДРЕСА_1, а тому, відповідно, вона фактично почала володіти та управляти спадковим майном, яке складається з будинку АДРЕСА_1 в м.Рівне. Однак ОСОБА_1 не зверталась в нотаріальну контору за видачею свідоцтва про право на спадщину.

01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок із надвірними будівлями АДРЕСА_1 в м.Рівне належного ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадкоємцем якого був його син ОСОБА_7, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

01 жовтня 2014 року нотаріус Другої Рівненської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в м.Рівне в зв'язку з не наданням позивачем правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суд за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи зазначене, позивач позбавлений права оформити належним чином право власності на житловий будинок не у зв'язку з відсутністю необхідних документів для вчинення даної нотаріальної дії, а у зв'язку зі смертю особи - спадкодавця, яка уповноважена зареєструвати право власності на нерухоме майно, тому позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду з метою набуття прав спадкоємця щоб зареєструвати право власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншого способу захисту своїх законних прав та інтересів у позивача не має.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю довела належними та допустимими доказами, а представник відповідача їх не спростував, тому суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.3,392,1261 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської Ради, треті особи реєстраційна служба Рівненського міського управління юстиції, Рівненська міська Рада, Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задоволити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в м.Рівне загальною площею 85,7 кв.м., з яких: житлова площа приміщень становить 60,6 кв.м., допоміжна площа приміщень 25,1 кв.м. та господарські будівлі і споруди, зокрема: погріб площею 14,0 кв.м., прибудова площею 14,6 кв.м., веранда площею 6,3 кв.м., вхідні східці площею 3,1 кв.м., літня кухня площею 33,2 кв.м., прибудова площею 5,0 кв.м., гараж площею 14,2 кв.м., гараж площею 22,4 кв.м., вбиральня 1 шт., колонка площею 7,0 кв.м., замощення площею 33,0 кв.м., ворота з хвірткою площею 5,1 кв.м., огорожа площею 20,9 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :