У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що ОСОБА_5 є його батьком та до повноліття сплачував аліменти на позивача. Оскільки ОСОБА_4 навчається на першому курсі денної форми навчання Національного університету біоресурсів та природокористування України, проживання та навчання потребують значних коштів, а саме: вартість проживання у гуртожитку складає 2 882 грн за рік, вартість проїзду - більше 400 грн на місяць, також потрібні кошти на одяг, підручники та харчування. Вважав, що допомогу у понесенні таких витрат може та повинен надавати йому батько, оскільки він отримує пенсію та займається торгівельним бізнесом.

Просив стягнути з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1 тис. грн щомісячно, починаючи з часу звернення до суду до 30 червня 2017 року.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на ОСОБА_4 у розмірі 200 грн щомісячно, починаючи з 10 червня 2014 року до 30 червня 2017 року. Право на отримання аліментів припиняється у разі припинення ОСОБА_4 навчання. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 16 грудня

2014 року рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2014 року у частині визначення розміру аліментів змінено, збільшено розмір стягнення аліментів з 200 грн до 500 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5 (а. с. 3−4).

ОСОБА_4 навчається на першому курсі денної форми навчання Національного університету біоресурсів та природокористування України та отримував стипендію у розмірі 730 грн (а. с. 2).

Вартість проживання позивача у гуртожитку становить 2 882 грн рік, вартість проїзду - більше 400 грн на місяць (а. с. 6). Крім того, позивач потребує грошові кошти на одяг, підручники та харчування.

ОСОБА_5 є пенсіонером та одержує пенсію за вислугу років у розмірі 1 997 грн 81 коп., сплачує аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів).

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції у частині визначення розміру аліментів з урахуванням вимог ст. ст. 200, 182 СК України, оскільки належних доказів неможливості сплати аліментів у більшому обсязі відповідачем не надано.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом апеляційної інстанції надана відповідна оцінка, на правильність висновків суду такі доводи не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Завгородня І.М., Іваненко Ю.Г.