Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"20" березня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого - судді Маслак В.П.,

при секретарі Давиденко В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 24000 грн. боргу, 112,44 грн. 3% річних, 8102,79 грн. інфляційних, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24.07.2014р. він під розписку передав відповідачу 24000 грн. позики на строк до 24.09.2014р. Проте, відповідач у вказаний термін кошти не повернув.

В судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з"явився, судова повістка, направлена на його адресу, зазначену в довідці адресно-довідкового підрозділу ДМС, повернена відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2014р. ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 24000 грн. на строк два місяці, про що відповідач склав відповідну розписку (а.с.5).

В строк до 24.09.2014р. відповідач суму позики не повернув.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи, зокрема, розпискою від 24.07.2014р., стверджується, що відповідач дійсно отримав у позивача грошові кошти в сумі 24000 грн. та на даний час борг не повернув.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 24000 грн. основного боргу підлягають задоволенню, оскільки вони є обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 8102,79 грн. інфляційних за період вересень-жовтень 2014 року та 112,44 грн. 3% річних за період з 24.09.2014р. по 20.11.2014р.

Заборгованість виникла 25.09.2014р., а тому, згідно листа Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ», за вересень 2014 року інфляційні не нараховуються, оскільки заборгованість складає менше 15 днів.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок інфляційних, суд дійшов висновку, що обґрунтованим їх розмір за період жовтень 2014 року буде 576,00 грн.

Нарахування позивачем до стягнення з відповідача 112,44 грн. 3% річних проведено згідно вимог чинного законодавства та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 527, 625, 1049 ЦК України, ст.ст. 3,10,60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 24688,44 грн. боргу та 186,68 грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті вимог позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В. П. Маслак