Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1980/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Берднікова Г. В.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

12.08.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді: Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М.,Чельник О.І.

секретар Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 2 липня 2015 рокупро визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд до ОСОБА_4 з вище вказаним позовом.

Зазначала, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 згідно договору-купівлі продажу.

У 2007 році, вона зареєструвала у своєму власному в будинку відповідача ОСОБА_4, з яким співмешкала.

Зазначає, що протягом тривалого часу не спілкується з відповідачем, оскільки він не проживає в її будинку з жовтня 2014 року згідно довідки Трепівської сільської ради за №1195 від 15.05.2015 року.

Відповідач не звертався до неї з пропозицією укладення договору найму. Будучи зареєстрованим у її власному житловому будинку, позбавляє її можливості вільно користуватись та розпоряджатись своїм особистим майном.

Заочним рішенням Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 2 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, зокрема, що суд безпідставно, не спираючись на будь-які норми закону, а саме положень СК України, визначає, що між сторонами існували сімейні відносини, що не відповідає дійсності, так як спільне господарство сторони не вели, не було спільного бюджету та офіційно не зареєстровані шлюбні відносини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник адвокат Урсаленко Олександр Миколайович підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

ОСОБА_2, зокрема, пояснила, що дійсно з відповідачем спочатку проживали разом і в жовтні 2007 року вона зарєєструвала відповідача в своєму будинку. В заяві про реєстрацію зазначила його, як співмешканця, проте потім сторони перестали разом проживати, оскільки відповідач влаштувався на роботу в іншій місцевості і рідко приїздив у спірне помешкання.В її будинку відповідач не проживає більше року. Про те, що треба було надати з цього приводи відповідні докази, вона не знала.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст..303 ЦПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.1999 року (а.с. 7,8-9).

Встановлено, що з 19.10.2007 року у будинку належному позивачу зареєстрований і відповідач ОСОБА_4. Згідно довідки Трепівської сільської ради № 1195 від 15.05.2015 року з жовтня 2014 року останній за вказаною адресою не проживає.((а.с.10,11)

В суді апеляційної інстанції позивач підтвердила той факт, що вселився у вказаний будинок і був у ньому зареєстрований з її дозволу оскільки сторони співмешкали (дослівно).

З наданих пояснень та вищезазначеної довідки сільської ради слідує, що з жовтня 2007 року по жовтень 2014 року сторони проживали у будинку разом, тобто достатньо тривалий час.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Обставини даної справи свідчать про те, що спір виник між власницею будинку та її колишнім співмешканцем, який за її згодою проживав та був зареєстрований у належному їй будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦУ України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно з ч. 2ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є недоведеними, позивач добровільно надала згоду на реєстрацію і проживання у будинку свого співмешканця (вже колишнього), відповідач не проживає у ньому з жовтня 2014 року, тобто менше одного року, тому підстави для застосування ст.405ЦК Україниві відсутні.

Обґрунтовано суд першої інстанції також зазначив, що відмова в задоволенні позову в цій частині з тих підстав, що позивачем не доведено відсутність відповідача без поважних причин понад один рік не позбавляє позивача права на звернення до суду з тими самими вимогами, але з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів перевірила зазначені доводи і дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження та не спростовують правильних висновків суду першої нстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з чим погодилась і колегія суддів, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів:

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Заочне рішення Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 2 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя :

Судді :