Справа № 477/457/15-ц
Провадження № 2/477/361/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка дії в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я,

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом в інтересах своєї доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2, в якій просить стягнути з останньої матеріальні збитки, завдані лікування її дитини через нанесені їй тілесні ушкодження твариною, належною відповідачці, а також просить про відшкодування моральної шкоди та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 11 листопада 2014 року, вранці, її донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, йшла до школи в АДРЕСА_1, коли з двору будинку НОМЕР_1 вибігла собака відповідачки, що гарчала на дитину та вела себе агресивно, а потім кинулася на дитину та вкусила за голень декілька разів. Донька почала кричати та кликати на допомогу, і на вулицю вийшли сусіди, які відігнали собаку. Також на вулицю вийшла власниця собаки ОСОБА_2, схопила собаку за холку та завела у двір. Через це її донька тиждень не могла ходити до школи та проходила лікування.

Того дня (11.11.2014 року), вона звернулася до амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.М-Погорілове та отримала направлення на консультацію до лікаря-травматолога Жовтневої центральної районної лікарні. Також було надане направлення для звернення відповідачки до лікарні ветеринарної медицини Корабельного району, аби виявити чи хвора собака на сказ або інші шкідливі хвороби, та це направлення вона передала відповідачці, проте остання проігнорувала її вимоги щодо доставки собаки до ветеринарної лікарні.

Внаслідок даної пригоди, її доньці були завдані тілесні ушкодження у виді великої гематоми і ран від укусів на нозі, через що вона звернулася до міліції для відповідного реагування.

Від сильного переляку через напад тварини її донька пережила сильний шок, у зв'язку з чим вони були змушені звертатися до лікаря - невропатолога, який також признач її донці курс лікування.

У зв'язку з лікуванням доньки, позивачка вказує про понесені витрати в сумі 1000 грн. на придбання ліків, та 300 грн. на проїзд до спеціалізованої аптеки та лікарні для здійснення донці ін'єкцій.

Оскільки відповідачка в добровільному порядку відшкодувати збитки відмовилася, то вона була змушена звернутися до суду із цим позовом.

Крім того, просить про стягнення на користь її доньки моральної шкоди, що була викликана перенесеним дитиною болем від укусу, переляком та стресом, оцінивши розмір цієї шкоди в сумі 2000 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та пояснила про вищевикладене.

Неповнолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 11 листопада 2014 року приблизно о 08-30 годині, коли вона йшла до школи, біля будинку ОСОБА_2, із-за двору через дірку у сітці вилізли собаки, з яких один сірого кольору вкусив її за ногу, від чого вона впала та собака ще раз вкусив її. Вона почала кричати, на допомогу підбіг чоловік, який живе на тій же вулиці, та відігнав собак. Тоді з двору вибігла ОСОБА_2 та дізналася, що її вкусила собака, однак ніякої допомоги не запропонувала. Потім загнала своїх собак у двір.

Пояснення позивачки та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_5 та пояснив, що 11 листопада 2014 року вранці, знаходячись у себе в дворі почув на вулиці крики дитини, вибіг на вулицю та побачив дівчинку, яка кричала, а на її нозі була рана. Біля дівчинки гарчали собаки, яких він відігнав.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що собаки, яких вона утримує у своєму дворі за адресою: АДРЕСА_1, не є агресивними та не могли завдати будь-кому якоїсь шкоди, в тому числі вкусити доньку ОСОБА_1

Представник відповідачки також просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на недоведеність завдання дитині ОСОБА_4 тілесних ушкоджень саме належною відповідачці твариною.

Вислухавши пояснення сторін та представника відповідачки, свідків, дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

За ст. 180 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. Тобто собака є майном, об'єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч. 5 ст. 319 ЦК зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Усвідомлення цього власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем.

Правилами утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених наказом Міністерства житлово-комунального господарства, Міністерства сільського господарства та Міністерства охорони здоров'я УРСР від 17 червня 1980 року чинними на час виникнення спірних правовідносин передбачено утримання собак.

Відповідно до вказаних вище Правил умовою утримання тварин є обов'язкове забезпечення безпеки людей, тримання тварин у вільному вигулі дозволяється на ізольованій, добре огородженій території (ізольованому приміщенні), виводити з жилих та ізольованих приміщень на території - з обов'язковим забезпеченням безпеки людей тільки на короткому повідку і в наморднику.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.М-Погорілове, де отримала направлення на консультацію до лікаря травматолога Жовтневої центральної районної лікарні (а.с. 7).

В цей же день, вона отримала направлення дільничної лікарні ветеринарної медицини у зв'язку з укусом собакою її доньки ОСОБА_4 в с.М-Погорілове для доставки тварини до районної ветеринарної лікарні (а.с. 8).

Згідно запису амбулаторної картки неповнолітньої ОСОБА_4 дійсно мається запис лікаря травматолога від 11.11.2014 року з приводу укусу дитини собакою, з її слів сірого кольору безпородної. Поставлено діагноз: укушена рана голені, призначене лікування препаратом «Індіраб» (а.с. 6, 9). Оригінал картки оглянуто в судовому засіданні.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що дійсно тримає у себе в дворі 5 собак, три з яких проживають в будинку, однак спростовувала можливість здійснення ними нападу. Надала паспорт щодо одного з собак (а.с. 41), у якій ОСОБА_4 впізнала ту, що саме нанесла їй укуси.

Враховуючи, що за даними паспорту, собака є безпородною та не віднесена до службових чи бійцівських порід, тобто до джерела підвищеної небезпеки не відноситься, а отже в даному випадку застосувати норми відшкодування шкоди, пов'язані із завданням шкоди власниками джерела підвищеної небезпеки не вбачається можливим.

За такого до спірних правовідносин застосовуються положення ст. 1166, ст.1167 Цивільного кодексу України

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1167 ЦК України також передбачено відшкодування моральної шкоди за наявності вини відповідача.

З урахуванням встановленого та положень вищевказаних норм, суд дійшов висновку про доведеність відповідальності ОСОБА_2 та покладення на останню обов'язку щодо сплати майнової та моральної шкоди на користь позивача.

Разом з цим, визначаючи розмір майнової шкоди не всі ліки, які були придбані позивачем згідно товарних чеків відповідають призначенню лікаря, а відтак стягненню підлягають лише витрати за призначенням, що пов'язані саме з укусом собакою, в сумі 736, 74 коп.

Квитанції що стосуються придбання ліків кардіопризначення у січні 2015 року, а також інші, що не стосуються завданих травм, не прийняті судом до уваги.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Доказів, на підтвердження заперечень щодо нападу собак на доньку позивача матеріали справи не містять.

Пояснення ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, щодо неможливості завдання шкоди здоров'ю належними їй тваринами, не є доказами, що спростовують сам факт нападу тварини, а лише характеризує тварин в певний період часу за певних обставин.

Посилання відповідачки на недоведеність її вини в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, не є підставою відмови у відновленні порушених прав позивача та звільнення відповідачки від відповідальності, враховуючи, що позивачкою на підтвердження викладених нею обставин надані відповідні докази.

Вирішуючи питання щодо моральної шкоди, то відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з обставин справи, суд вважає доведеним, що донці позивачки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була спричинена моральна шкода, яка пов'язана з нападом на неї належної відповідачці тварини, через що дитина зазнала фізичного болю, перенесла стрес, тому з урахуванням вказаного, а також принципу розумності та справедливості, суд вважає належною сумою для відшкодування цієї шкоди в розмірі 1500 грн.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд також вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 243, 60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 450 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 736 (сімсот тридцять шість) грн. 84 коп. та на відшкодування моральної шкоди, спричиненої неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, моральну шкоду в сумі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 450 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2015 року.

Суддя Л.М. Семенова