Справа №463/189/15-ц
Провадження №2/463/631/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовнір Г. Б.

при секретарі судових засідань Мединській Л.

з участю :

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

у відкритому судовому засіданні розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зобов'язання до вчинення дій, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд із позовом до відповідача, заявлені вимоги уточнив (а.с. 99) та просить суд зобов'язати відповідачів протягом одного місяця придбати йому окрему однокімнатну квартиру в будь-якому районі м. Львова.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позові. Пояснив, що рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05.08.2014 р. задоволено позов ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та припинено право власності ОСОБА_5 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 з виплатою йому за рахунок позивачів грошової компенсації в сумі 229426 грн. В подальшому позивача було знято із реєстрації за вказаною адресою та фактично виселено з квартири. Вважає, що оскільки з вини відповідачів позивача було позбавлено конституційного права на житло таке підлягає відновленню за їх рахунок. Також зазначив, що формально у власності позивача знаходиться квартира за адресою : АДРЕСА_2 однак він позбавлений можливості проживати в такій, оскільки помешкання фактично належить його рідному брату ОСОБА_10, який проживає там із сім`єю. В зв'язку з наведеним просить позовні вимоги задоволити.

Відповідача ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги заперечили з мотивів викладених в письмових поясненнях (а.с. 100-106). Представник пояснила, що жодних підстав для задоволення позовних вимог немає. Позивач позбавлений права власності на частку в квартирі з виплатою грошової компенсації на підставі рішення суду, яке не оскаржувалось та вступило в законну силу. Суду не представлено доказів порушення прав чи інтересів позивача зі сторони відповідачів, в останніх відсутні правові зобов'язання, щодо придбання квартири позивачу. Враховуючи наведене просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились повторно, про слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Мотивуючи заявлені вимоги позивач вважає, що відповідачі зобов'язані придбати йому квартиру в зв'язку позбавленням його права на житло внаслідок задоволення їх позову судом.

В судовому засіданні встановлено, що право власності ОСОБА_5 на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 припинено, у відповідності до вимог ст. 365 ЦК України, на підставі рішення суду від 05.08.2014 р. (а.с. 5-8) що набрало законної сили. Вказане рішення суду, згідно з вимогами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», стало підставою для зняття позивача з реєстрації місця проживання за наведеною адресою.

Визначену вказаним рішенням суду матеріальну компенсацію в розмірі 229426 грн. позивач отримав в своє розпорядження 15 вересня 2014 р., що підтверджується листом ТУ ДСА у Львівській області від 03.12.2014 р., № 02-13-2333/14. (а.с. 107)

Частина 1 ст. 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже припинення права власності позивача та його зняття з реєстрації відбулось у передбачений законом спосіб.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В ході судового розгляду позивач не довів наявності правових підстав виникнення у відповідачів обв`язку придбати йому квартиру, також такі не встановлені судом.

Таким чином враховуючи вищенаведене в задоволенні позову слід відмовити в зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Вимога відповідача ОСОБА_3 відшкодувати йому судові витрати пронесенні на оплату правової допомоги в сумі 6150 грн. (а.с. 119) задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій позасудовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Суду не представлено повний розрахунок вартості наданих позивачу правових послуг з зазначенням кількості годин, які затратив для надання конкретної правової допомоги адвокат, що позбавляє суд можливості перевірити відповідність визначеної суми граничному розміру компенсації передбаченому ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI.

Керуючись ст.ст. ст. 10, 11, 14, 60, 208, 209, 212, 218 ЦПК України, ст.,ст. 11,14, 365 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зобов'язання до вчинення дій

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Жовнір Г. Б.