Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі :

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Літвін А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та скасування заборони відчудження житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив про розірвання договору довічного утримання від 24.05.1994 року, укладеного між ним та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_4., реєстровий №71, та скасувати заборону відчуження житлового будинку №34 по вул. Калініна у м. Миколаєві.

При цьому, позивач посилався на те, що відповідач не виконує узятих на себе зобов*язань за договором довічного утримання, не забезпечує йому належний догляд, утримання, не сплачує за комунальні послуги в квартирі, яка передана їй у власність.

Позивач та його представник просили про розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову підтримали.

Відповідач просила про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову визнала, не заперечувала проти розірвання договору довічного утримання від 24.05.1994 року та скасування заборони відчудження житлового будинку №34 по вул. Калініна у м. Миколаєві.

Судом ухвалено про розгляд спарви у відсутності учасників процесу.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори ОСОБА_5 19.04.1993 року, реєстровий №3-2115, належав житловий будинок №34 по вул. Калініна у м. Миколаєві.

24.05.1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_4., реєстровий №71, за умовами якого позивачем було передано у власність відповідача житловий будинок №34, що розташований по вул. Калініна у м. Миколаєві, а взамін ОСОБА_3 зобовязувалась забезпечувати ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно.

У відповідності до п. 6 договору довічного утримання від 24.05.1994 року, відчужувач має право вимагати розірвання договору та повернення будинку у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов*язків за договором.

Відповідно вимог ст.755 ЦК України, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Відповідно до вимог ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане.

Враховуючи викладене вище, той факт, що ОСОБА_6 визнала вимоги позову, суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання договору довічного утримання підлягає задоволенню.

Вимога позивача щодо скасування заборони відчуження житлового будинку №34 по вул. Калініна у м. Миколаєві задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною, так як на час ухвалення рішення відсутні підстави вважати, що право позивача порушені, що не позбавляє ОСОБА_1 права , у разі виникнення порушення її прав, звернутися до суду з відповідним позовом.

Керуючись ст.10,60,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов - задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання , укладений 24.05.1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий №71.

Повернути сторони в первісний стан, шляхом повернення житлового будинку №34 по вул. Калініна в м. Миколаєві у власність ОСОБА_7.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в строки та в порядку, передбаченому ст.ст. 294 296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова