АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5395/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Святошинського району міста Києва Ф. Горгуля в інтересах Київської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теремки-2» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теремки-2» до ОСОБА_3 про стягнення штрафу та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у вересні 2014 року.

Зазначав, що 20.08.2014 року між ним та ТОВ «Теремки-2» укладено договір підряду, відповідно до якого він зобов'язується своїми або залученими силами і засобами виконати комплекс робіт з реконструкції нежитлової будівлі літера «К», загальною площею 144 кв. м., та нежитлової будівлі літера «Л», загальною площею 168, 3 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, реконструкція нежитлової будівлі загальною площею 190 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до вимог проектної документації та проекту виконання робіт та передати виконані роботи відповідачу, а ТОВ «Теремки-2» зобов'язується забезпечити приймання виконаних робіт та повністю оплатити їх. Позивач виконав свої зобов'язання за укладеним договором в передбачений у ньому строк. Натомість відповідач виконані роботи не оплатив, у зв'язку з чим просив суд стягнути з ТОВ «Теремки-2» на його користь 50 000 ,00 грн.

У жовтні 2014 року ТОВ «Теремки-2» звернулось до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що на підставі п. 4 ст. 1.1. укладеного договору, підрядник зобов'язується отримати у встановленому законодавством порядку всі документи, що підтверджують право власності замовника на реконструйоване майно. Загальний строк виконання зобов'язань становить 1 місяць - до 20 вересня 2014 року. Проте підрядником на визначену дату вказаний пункт договору виконано не було. Отже на даний момент у товариства відсутній правовстановлюючий документ, який прямо підтверджує право власності на нежитлові будівлі, а це в свою чергу унеможливлює реєстрацію права власності, яка передбачена законодавством України.

На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом просив суду стягнути з відповідача на його користь штраф в розмірі 1 000,00 грн., визнати право власності на нежитлову будівлю (літера «К»), загальною площею 590 кв. м., та на нежитлову будівлю (літера «Л»), загальною площею 946 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, а також на нежитлову будівлю, загальною площею 190 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2014 року первісний позов ОСОБА_3 до ТОВ «Теремки-2» залишено без задоволення.

Зустрічний позов ТОВ «Теремки-2» - задовольнено частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Теремки-2» штраф у розмірі 1000,00 грн.

Визнано право власності за ТОВ «Теремки-2» на нежитлову будівлю (літера «К»), загальною площею 590 кв. м. та нежитлову будівлю (літера «Л»), загальною площею 946 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Теремки-2» судовий збір у розмірі 1000,00 грн.

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення в частині задоволення зустрічного позову ТОВ «Теремки-2» та ухваленні нового про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісних позовних вимог сторонами не оскаржено, тому, у відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 20.08.2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Теремки-2» було укладено договір підряду, відповідно до якого підрядник зобов'язується своїми або залученими силами і засобами виконати комплекс робіт з реконструкції нежитлової будівлі літера «К», загальною площею 144 кв. м. та нежитлової будівлі літера «Л», загальною площею 168,3 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, реконструкція нежитлової будівлі загальною площею 190 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до вимог проектної документації та проекту виконання робіт, у визначені цим договором строки, та передати виконані роботи замовнику, а замовник зобов'язується надати підряднику фронт робіт, проектну документацію, забезпечити приймання виконаних підрядником робіт та повністю оплатити роботи підрядника.

Пунктом 4 ст. 1.1 договору сторони погодили, що підрядник зобов'язується отримати у встановленому законодавством порядку всі документи, що підтверджують право власності замовника на реконструйоване майно.

Згідно п. 1.3 договору загальний строк виконання зобов'язань становить 1 місяць - до 20 вересня 2014 року.

Згідно п. 1.2 вартість робіт передбачених п. 1 ст. 1.1 становить 50 000,00 грн., вартість робіт передбачених п. 4 ст. 1.1 договору становить 10 000,00 грн., загальна вартість складає 60 000,00 грн.

В період з 20.08.2014 року по 19.09.2014 року у відповідності до п. 1 ст. 1.1. договору підряду, підрядчик виконав та передав роботи з реконструкції нежитлової будівлі літера «К», загальною площею 144 кв. м. та нежитлової будівлі літера «Л», загальною площею 168,3 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1., що підтверджується актом про прийняття-передачі виконання робіт та будівельних матеріалів від 19.09.2014 року (а.с. 7).

Згідно даного акту замовник прийняв вказані роботи по обсягу та якості. Вартість робіт становить 50 000,00 грн. Жодних претензій по якості та обсягу робіт з реконструкції замовники не мають.

Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій страх і ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду(ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 883 Цивільного кодексу у разі невиконання або неналежного виконання підрядником обов'язків за договором підряду замовник має право вимагати відшкодування збитків.

Пунктом 2 ст. 1.13. договору встановлено, що у разі порушення строків виконання зобов'язань, зазначених у ст. 1.1. договору підрядник сплачує замовнику штрафи у розмірі 0,5 % від вартості невиконаних в строк робіт за кожен день прострочення, але не більше 10 % від вартості невиконаних в строк робіт.

За договором вартість послуг по отриманню правовстановлюючих документів становить 10 000,00 без ПДВ, а отже, за часткове невиконання договору штраф становить 1 000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ОСОБА_3 зобов'язань за п. 4 ст. 1.1. договору підряду щодо отримання у встановленому законом порядку всіх документів, що підтверджують право власності замовників на реконструйоване майно, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Теремки-2» суми штрафу передбаченого п. 2 ст. 1.13 договору в розмірі 1 000,00 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині вирішення вимог про визнання права власності, районний суд виходив з того, що ТОВ «Теремки-2» є власником зазначених приміщень, і у зв'язку з тим, що відповідачем не виконані роботи за договором по отриманню правовстановлюючих документів на реконструйоване майно - спірні приміщення, порушуються права позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до

експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 5 ст.376 ЦК України визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до вимог ст.ст.125-126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Судом встановлено, що 20.08.2014 року між сторонами було укладено договір підряду, відповідно до якого підрядник зобов'язується своїми або залученими силами і засобами виконати комплекс робіт з реконструкції нежитлової будівлі літера «К», загальною площею 144 кв. м. та нежитлової будівлі літера «Л», загальною площею 168,3 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, реконструкція нежитлової будівлі загальною площею 190 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Також підрядник зобов'язався отримати у встановленому законодавством порядку всі документи, що підтверджують право власності замовника на реконструйоване майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна вправі пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, здійснене без дозволу або проекту або здійснене з порушенням норм і правил.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п.9-10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. за №6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» встановлено, що за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

У матеріалах справи відсутні докази звернення ТОВ «Теремки-2» в інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві з метою прийняття об'єкта до експлуатаці, а також рішення компетеного органу щодо його відмови.

Між тим, в порушення зазначеного, районний суд прийняв рішення, яким зачіпаються права та інтереси Київської міської ради, як власника земельної ділянки, та інспекції архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, як органу, уповноваженого на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Проте до участі у справі їх не залучив.

Тому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Крім того, часткове не виконання відповідачем умов договору підряду не є підставою для визнання за позивачем права власності на майно.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у м. Києві з відповідною заявою про прийняття в експлуатацію реконструйованих нежитлових приміщень, площа яких, внаслідок перебудови, збільшилась майже вдвічі.

Не залучивши вказаний орган до розгляду даної справи суд, в порушення вимог ст. ст. 33, 35, 36 ЦПК України, фактично прийняв рішення яке стосується їх прав.

Суд першої інстанції не взяв до уваги вказані положення закону та обставини справи та прийшов до необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на нежитлову будівлю (літера «К»), загальною площею 590 кв. м. та нежитлову будівлю (літера «Л»), загальною площею 946 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про визнання за ТОВ «Теремки-2» право власності на нежитлову будівлю (літера «К»), загальною площею 590 кв. м. та нежитлову будівлю (літера «Л»), загальною площею 946 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Крім того, враховуючи вимоги ч.5 ст.88 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні в частині суми судового збору стягнутої з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Теремки-2» шляхом її зменшення з 1 000,00 грн. до 243,60 грн.

В іншій частині рішення не оскаржувалося та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Святошинського району міста Києва Ф. Горгуля в інтересах Київської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Теремки-2» право власності на нежитлову будівлю (літера «К»), загальною площею 590 кв. м. та нежитлову будівлю (літера «Л»), загальною площею 946 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Теремки-2» до ОСОБА_3 про визнання права власності на нежитлову будівлю (літера «К»), загальною площею 590 кв. м. та нежитлову будівлю (літера «Л»), загальною площею 946 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1- відмовити.

Змінити рішення суду в частині суми судового збору стягнутої з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теремки-2» шляхом її зменшення з 1 000,00 грн. до 243,60 грн.

В решті зазначене рішення залишити без змін

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: