Справа № 463/2689/14 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/783/1601/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: представника позивача Жарского І,Р.,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_6, третіх осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд з позовом про вилучення у відповідача ОСОБА_6 та передачу в заклад позивачу предмета застави - автомобіля SKODA, модель OCTAVIA, рік випуску: 2005, тип транспортного засобу: легковий комбі-В, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту) вказаного автомобіля, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIH0AE00001128 від 25 грудня 2006 р. в сумі 25049,80 доларів США, що складає 200223,05 грн., звернення стягнення на зазначений автомобіль, що перебуває в заставі ПАТ КБ "Приватбанк", шляхом продажу його позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В підтвердження позовних вимог наведено наступні доводи про те, що третій особі ОСОБА_7 згідно з кредитним договором № VIH0AE00001128 від 25 грудня 2006р. було надано кредит в сумі 12400 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 грудня 2006 року був укладений договір застави рухомого майна , відповідно до якого було надано в заставу вищевказаний автомобіль. В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в порушення вимог ст. 17.7 договору застави, ч. 2 ст. 586 ЦК України та ст. 17 ЗУ "Про заставу" без згоди банку третя особа ОСОБА_7 реалізувала заставний автомобіль відповідачу - громадянину ОСОБА_6.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржено позивачем, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що воно є незаконним , винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд помилково дійшов висновку, що коли застава не зареєстрована, то відповідач є добросовісним набувачем. Крім того відповідачем не надано жодного доказу, що його не попереджувалось, що оспорюване майно знаходиться в заставі, а тому відповідач не може бути добросовісним і тому ст. 10 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" не підлягає застосуванню. Вважає, що суд першої інстанції при дослідженні доказів порушив норми ст. 179 ЦПК України. Вважає, що судом було допущено однобічність та неповноту судового слідства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що в забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором № VIH0AE00001128 від 25 грудня 2006 р., укладеним між позивачем та третьою особою, останнім було передано в заставу банку спірний автомобіль, який на підставі довідки-рахунку серії КІМ № 936890 від 26.11.2011 року придбав відповідач ОСОБА_6 Згідно даних про реєстрацію права власності на цей транспортний засіб після його первинної реєстрації 22.01.2006 р. за третьою особою ОСОБА_7 право власності на нього реєструвалось за : ОСОБА_8 12.05.2009 р. , ОСОБА_9 12.05.2009 р, після чого право власності на автомобіль 26.11.2011 року набув відповідач. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником , який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором , вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке майно без обтяжень. Згідно із ч. 2 ст. 12 вказаного Закону реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами , якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах з третіми особами , якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно витягів з державного реєстру обтяжень рухомого майна НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 17.03.2013 р., застава спірного автомобіля вперше зареєстрована 11.09.2012 року за НОМЕР_5. Доказів внесення у державний реєстр обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження спірного автомобіля в період до 26.11.2011 р. позивачем суду не представлено, хоча судове засідання із цих підстав для надання позивачу можливості представити додаткові докази відкладалось судом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач є добросовісним набувачем право власності на рухоме майно, яке набув без жодних обтяжень, оскільки на момент придбання автомобіля через відсутність відповідних записів в державному реєстрі обтяжень рухомого майна в тому числі, оскільки він є третім набувачем речових прав на автомобіль після ОСОБА_7, не знав і не міг знати про перебування вказаного автомобіля у заставі позивача. Таким чином, за відсутності реєстрації обтяження таке обтяження є не чинним у відносинах з відповідачем. З врахуванням наведеного, суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що оскаржене рішення не підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_6 був третім набувачем спірного автомобіля заставодавця ОСОБА_7 за відплатним договором після ОСОБА_8 , та після ОСОБА_9 Оскільки ОСОБА_6 придбав автомобіль 26.11.2011 року , а застава спірного автомобіля була зареєстрована вже після цього , а саме 11.09.2012 року, то вищенаведені обставини дають підстави для висновку, що право власності на спірний автомобіль ОСОБА_6 набув без обтяжень, і підстави для витребування у нього спірного автомобіля заставодержателем були відсутні.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскарженого рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржене рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Приколота Т.І.

Федоришин А.В.