Категорія 27Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Нікушина В.П., Ковальчука О.В.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю представника ПАТ «ОТП Банк» - Бойко Л.В., третьої особи ОСОБА_3, її представника - адвоката Чубенко С.В., ОСОБА_5 та представника органу опіки та піклування Вінницької міської ради Жиліховської Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни, про визнання частково недійсним договору іпотеки та договору поруки, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Вінницького міського суду від 10 квітня 2014 року ,-

В с т а н о в и л а :

В липні 2010 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», за участю третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору іпотеки та договору поруки. Посилалась на те, що в момент укладення між нею та ЗАТ «ОТП Банк» договору №PML-B03/001/2008 від 22.02.2008 року про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1 та договору поруки №SR-B03/001/2008 від 22.02.2008 року вона не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Так як в період з січня по вересень 2008 року у неї відбулось загострення психічного захворювання, під час якого вона втрачає відчуття реальності, не розуміє значення своїх дій, не може усвідомлювати їх, не орієнтується ні в часі та в просторі, то її волевиявлення на укладення вказаних договорів відсутнє.

Ухвалою Замостянського районного суду м.Вінниці від 23.06.2011 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Ухвалою Замостянського районного суду м.Вінниці від 14.07.2011 року залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентину Василівну.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Вінницького міського суду від 10.04.2014 року позов задоволено. Визнано договір іпотеки №PML-B03/001/2008 від 22.02.2008 року, укладений ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» в частині передачі в іпотеку ? частини квартири АДРЕСА_1 - недійсним. Визнати недійсним договір поруки за №SR-B03/001/2008 від 22.02.2008 року, укладений ОСОБА_7 та ЗАТ «ОТП Банк».

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23.05.2014 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду від 10.04.2014 року скасовано. Позовну заяву ОСОБА_7 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_5, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. про визнання частково недійсним договору іпотеки та договору поруки - залишено без розгляду у зв'язку з подачею позову особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2014 року ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23.05.2014 року скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить зазначене рішення Вінницького міського суду від 10.04.2014 року скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що суд не врахував покази третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які вказували на те, що ОСОБА_7 в момент вчинення правочину діяла цілком вільно та з власної ініціативи. Також суд не врахував пояснення нотаріуса, яка вказала, що під час укладення договору іпотеки позивачці було роз'яснено правові наслідки даної угоди і остання підтвердила дійсність своїх намірів на її укладення та усвідомлення наслідків підписання цього правочину. Судом першої інстанції безпідставно надано перевагу акту експертизи №35 від 13.02.2014 року та показам заінтересованих осіб, а не іншим доказами по справі, що підтверджують адекватність позивачки в час вчинення правочину, зокрема, нею було отримано свідоцтво на право зайняття підприємницькою діяльністю та народжено дитину.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Згідно ч. 3 с. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.236 ЦК України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України, визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Відповідно до роз'яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним за рішенням суду; правила ст. 225 ЦК України, поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції встановив, що 22.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № ML-B03/001/2008, відповідно до якого останній отримав кредит на споживчі цілі в сумі 56 840,00 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки. В забезпечення виконання умов цього кредитного договору, між ОСОБА_7, ОСОБА_3, з однієї сторони, та ЗАТ «ОТП Банк», з другої сторони, того ж дня, був укладений договір іпотеки №PML-B03/001/2008 від, за умовами якого в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1, котра є об'єктом права їх спільної власності. Тоді ж, ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 уклали договір поруки за №SR-B03/001/2008, згідно умов якого остання зобов'язувалася відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язань ОСОБА_5 перед банком. З 1999 року по даний час позивачка періодично проходить стаціонарне лікування у зв'язку з неадекватною поведінкою, перебуває на диспансерному обліку у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім.Академіка Ющенка О.І. із діагнозом шизофренія, параноїдної форми, безперервного перебігу.

Відповідно до висновку - акту № 367 стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 06.12.2010 року та акту № 35 повторної комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 13.02.2014 року, ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервного типу перебігу; не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Внаслідок свого захворювання ОСОБА_7 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, під час вчинення правочинів: договору іпотеки від 22.02.08 р. та договору поруки від 22.02.08 р. (а.с. 41-42 т.1, а.с.212-219 т.4).

Рішенням Вінницького міського суду від 03 квітня 2013 року ОСОБА_7 визнана недієздатною.

Ухвалюючи рішення про визнання частково недійсним договору іпотеки та недійсним договору поруки, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка в момент вчинення оспорюванних договорів - 22.02.2008 року не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто правочини вчиненні нею в такому стані, що не відображав справжньої волі особи щодо встановлення її прав та обов'язків.

Суд вірно встановив обставини по справі, належним чином перевірив їх доказами, які оцінив в порядку ст.212 ЦПК України правильно, вірно визначив спірні правовідносини та застосував норми матеріального і процесуального права, в результаті чого дійшов підставного висновку про необхідність визнання частково недійсним договору іпотеки щодо ОСОБА_7 та недійсним договору поруки, укладених 22.08.2008 року.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність неврахування судом показів третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_3, Терещенко В.В. та свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 про адекватність поведінки ОСОБА_7 в момент вчинення вказаних правочинів, є необґрунтованими, оскільки суд, оцінюючи допустимість доказів, вірно віддав перевагу висновкам судово-психіатричних експертиз, здійснених спеціалістами в галузі психіатрії перед показами свідків, які не є фахівцями в цій галузі.

Також безпідставними є доводи скарги про ненадання судом належної оцінки фактам реєстрації ОСОБА_7, як підприємця та народження нею дитини, як доказам її адекватності, оскільки вони мали місце в інші періоди, не спростовують висновків судово-психіатричних експертиз та правового значення для вирішення даної справи не мають.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 10 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: