Справа № 569/4663/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Соломон О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в спільній сумісній власності.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки в спільній сумісній власності, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3, яка постійно проживала в АДРЕСА_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме частина квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги за законом є відповідач, ОСОБА_2, чоловік ОСОБА_3, батько позивача, який має право на обов'язкову частку, так як є непрацездатним. Вказує, на те, що саме через невизначеність належних часток у квартирі, змушена звертатися з позовом до суду, оскільки вказана обставина є перешкодою в отриманні свідоцтва про право спадщину за законом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просить суд, визначити, що частка ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 складає ? частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 10 ч. 3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартира за НОМЕР_1, що знаходиться АДРЕСА_1, посвідчений 26.06.2001 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за реєстровим № 3538, який зареєстрований КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2, без визначення часток учасників спільної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3, яка постійно проживала в АДРЕСА_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме частина квартири АДРЕСА_1. На день своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1, своїй дочці. Спадкоємцем першої черги за законом є відповідач, ОСОБА_2, чоловік померлої ОСОБА_3, батько позивача, який має право на обов'язкову частку, так як є непрацездатним.

Позивач подала заяву в Другу Рівненську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3.

ОСОБА_2 подав в Другу Рівненську державну нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Однак нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину, так як квартира є спільною власністю і не визначено частки в спільній сумісній власності, тобто не визначено частку в квартирі ОСОБА_3, яка є спадковим майном.

Майно, що знаходиться в спільній сумісній власності, має особливий правовий режим та пов'язане з наявністю певних додаткових обмежень щодо його розпорядження, спадкування, тощо.

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Таке майно може належати особам на праві як спільної часткової так і на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 370 та ст.. 372 ЦК України встановлено, що співвласники спільної власності, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності або на її поділ.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 та ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі виділу або поділу частки, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

По аналогії зі статтею 370 ЦК України, яка передбачає виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, законом встановлюється два етапи, які мають пройти співвласники при вирішенні питання про виділ частки із майна, що перебуває у спільній сумісній власності.

Перший етап полягає у досягненні домовленості співвласниками у спільній сумісній власності про визначення частки у майні того із співвласників, який бажає виділу.

Частина 2 ст.370 ЦК України встановлює, що у разі виділу частки із такого майна, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Другий етап виділу частки регламентується ч.3 цієї самої статті і є нормою, яка при подальшому застосуванні відсилає до порядку, встановленого ст.364 ЦК України, що регулює порядок виділення частки у праві спільної часткової власності.

За наведених обставин, оцінкою досліджених доказів у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

За наведених обставин, оцінкою досліджених доказів у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 355, 356, 368, 370, 1226, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст.10, 15, 60, 169, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в спільній сумісній власності- задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 складає ? частини квартири.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду Н.Г.Кучина