Справа № 466/9328/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Химук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом ,-

в с т а н о в и в :

29.12.14 р. позивачі звернулись до суду з заявою, в якій просили постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .Заяву мотивують тим , що за вказаною адресою зареєстровані вони, відповідач, що є їх матір»ю та матір»ю третьої особи ОСОБА_4, неповнолітній син позивача ОСОБА_5 та дочка третьої особи ОСОБА_6 Відповідач вибула із спірного житла на постійне місце проживання у с. Кам»янобрід Яворівського району Львівської області, де її брату ОСОБА_7, що є інвалідом дитинства належить будинок на АДРЕСА_2. Відповідач проживає там понад 10 років, проте залишає за собою реєстрацію за адресою спірного житла. Це перешкоджає позивачам вирішити їх житлові проблеми, зокрема щодо користування кімнатами квартири та при оплаті комунальних послуг. Просили позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у заяві .Крім того пояснив, що фактично мати ніколи не проживала у спірній квартирі, а житло було надано її дітям. На даний час за адресою АДРЕСА_1 проживає він з неповнолітнім сином, оскільки у нього погані стосунки з дружиною та її батьками. Також за вказаною адресою проживає ОСОБА_2, їх сестра ОСОБА_4 з дочкою та без реєстрації проживає їх сестра ОСОБА_8 з дитиною. В сім»ї виник конфлікт з приводу користування спірною квартирою, немає згоди і щодо оплати комунальних послуг. Тому просив позов задовольнити.

Від співпозивача ОСОБА_2 поступила заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що народила та виховала шестеро дітей. Спірне житло - чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 була надана їй як багатодітній матері. Дійсно періодично вона проживає у с. Кам»янобрід Яворівського району Львівської області, де здійснює догляд за своїм одиноким братом, що є інвалідом дитинства. Проте вона ніколи не втрачала і зв»язку з спірним житлом. Так, за вказаною адресою вона отримує кореспонденцію, користується житловою площею та передає дочці гроші по оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того її пільги по оплаті витрат на утримання житла , як учасника війни, використовуються за адресою спірного житла. Саме як мешканка спірного житла вона отримує у м. Львові медичну допомогу. Позивач ОСОБА_1 же з моменту свого одруження - з 2006 року не проживає да вказаною адресою, а живе у квартирі своєї дружини. Неправдиві і його твердження про те, що ніби-то з ним у спірній квартирі проживає і його неповнолітній син . Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає що син хоче неправомірно її позбавити житла у м. Львові.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що спірне житло не є приватизоване і на даний час брат ОСОБА_1, який сам не проживає тривалий час за вказаною адресою, хоча і зареєстрував там свого неповнолітнього сина, створив конфлікт щодо користування житлом. Їх мати дійсно періодично виїздить на село, де доглядає за хворим братом. Проте постійне її місце проживання - це спірне житло. Крім того, що мати має пільги 50 % по оплаті комунальних послуг як учасник війни, вона ще регулярно дає їй кошти на сплату послуг . Відповідно нею оплата проводиться за трьох осіб - вона, дочка та мама . Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з»ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку. що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані : основний квартиронаймач ОСОБА_3, ОСОБА_1 та його неповнолітній син ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_6 Квартира складається з чотирьох кімнат, кухні, комунальних послуг. Загальна площа становить 75,7 кв.м.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як на підставу для задоволення вимог позивачі покликаються на вимоги ст. 107 ЖК України, тобто на те, що їх мати вибула на постійне проживання до іншого населеного пункту, відтак втратила право на користування спірним житлом. Дані обставини свідчили б про повне розірвання зв»язків з вказаною квартирою.

Проте жодних доказів на підтвердження того, що відповідач залишила спірне житло та вибула на постійне проживання до іншого населеного пункту в процесі розгляду справи здобуто не було. Так, як вбачається з пенсійного посвідчення відповідача вона є учасником війни та у відповідності до вимог чинного законодавства саме за адресою спірного житла вона скористалася правом на пільгу по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 50 % на одну особу, що стверджується довідкою ЛКП» Тополя-406».

З долучених до матеріалів справи квитанцій про оплату абонементу на отримання газети на журналів саме за адресою спірного житла до моменту розгляду справи судом відповідач отримує кореспонденцію. За згаданою адресою згідно наданих в розпорядження суду медичних виписок з історії хвороби ОСОБА_3 отримує і медичну допомогу.

Як вбачається з довідки , виданої виконкомом Кам»янобрідської сільської ради за № 472 від 28.05.13 р. будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7, брату відповідачки. Вказаний будинок знаходиться в аварійному стані. З пенсійного посвідчення ОСОБА_7 вбачається, що він є інвалідом другої групи дитинства.

На думку суду не може слугувати доказом постійного проживання відповідачки у с. Кам»янобрід акт обстеження будинку на АДРЕСА_2 від 16.01.14 р. Так, з листа Голови Кам»янобрідської сільської ради в адресу прокурора Яворівського району та позивачів від 21.01.14 р. вбачається, що при обстеженні комісією вказаного житла , яке проводилось 14.11.13 р. та 10.12.13 р. у будинку проживав лише ОСОБА_7 Тимчасове проживання відповідача за вказаною адресою та надання допомоги та догляду брату не породжує права ОСОБА_3 на користування житлом в с. Кам»янобрід Яворівського району Львівської області.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Періодична відсутність відповідачки за адресою спірного житла не може бути підставою для позбавлення особи права на користування ним. Суд прийшов до висновку, що життєвих зв»язків із спірною квартирою відповідачем втрачено не було.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57,60, 61, 209 , 214 ЦПК України, ст.ст. 107, 72 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після його оголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: І. Є. Зима