Справа № 379/2415/14ц Головуючий у І інстанції Потеряйко С.А.
Провадження № 22-ц/780/1532/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 18 09.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У жовтні 2014 року позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом, який обґрунтовував тим, що 01.06.2007 року між позивачем на ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в гривнях з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 198246 грн. із розрахунку 19,5% на рік строком з 01.06.2007 року по 01.06.2012 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позивач ПАТ «КБ «Надра» уклав зі ОСОБА_3 договір поруки, за умовами якого відповідачі зобов'язалися відповідати перед позивачем як солідарні боржники.

Позичальник зобов'язань за кредитним договором не виконує, у зв'язку із чим станом на 03 вересня 2014 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 427599,96 грн., в тому числі непогашений кредит у розмірі 189501,68 грн., несплачені відсотки у розмірі 165740,35 грн., несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі 54765,20 грн., несплачений штраф за прострочення строків мінімально необхідного платежу у розмірі 17592,73 грн.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за договором № 99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року у розмірі 427599,96 грн. та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 17 грудня 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором № 99/МК13/2007-980 від 01.06.2007 року в розмірі 427599,96 грн. та судові витрати в розмірі 3654 грн. В решті задоволення позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення позивач ПАТ «КБ «Надра» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмовлених судом вимог до поручителя ОСОБА_3 та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясувавння судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке полягає в тому, що суд не звернув уваги на те, що зобов'язання поручителя щодо сплати процентів за користування кредитом діє до повного виконання зобов'язання з повернення кредиту, передбаченого у договорі, тому безпідставно відмовив у солідарному стягненню суми нарахованих відсотків та пені.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові до ОСОБА_3, суд виходив з того, що вимога банку до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання за договором поруки заявлена поза межами шестимісячного строку.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За правилами ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 611 та 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що 01.06.2007 року ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та відповідач ОСОБА_2 уклали кредитний договір 99/МК13/2007-980, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в гривнях з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 198246,00 грн. із розрахунку 19,5% на рік строком з 01.06.2007 року по 01.06.1012 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

В забезпечення належного виконання ОСОБА_2 зобов'язання за даним договором між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_3 01.06.2007 року укладено договір поруки, за умовами п. 1 якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із кредитного договору, і відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Судом вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором не виконує, у зв'язку із чим станом на 03 вересня 2014 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 427599,96 грн., в тому числі непогашений кредит у розмірі 189501,68 грн., несплачені відсотки у розмірі 165740,35 грн., несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі 54765,20 грн., несплачений штраф за прострочення строків мінімально необхідного платежу у розмірі 17592,73 грн.

Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 зазначеної заборгованості у розмірі 427599,96 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 599 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки від 01.06.2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.3) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року, яка є обов'язковою для всіх судів України відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України.

Судом встановлено, що у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 01.06.2012 року.

Протягом строку дії поруки кредитор не пред'являв претензій поручителю ОСОБА_3 щодо невиконання зобов'язань боржником.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 01.06.2012 року протягом наступних шести місяців.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки вимога банку до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання за умовами договору поруки від 01.06.2007 року заявлена поза межами шестимісячного строку, то в позові до відповідача ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді