Номер провадження: 22-ц/785/3608/15
Головуючий у першій інстанції Асанова З. І.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Кварталова А.М., Заїкін А.П.

При секретарі - Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Южного міського суду Одеської області від 10 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7

-про відшкодування витрат на утримання квартири,

та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 яка діє від свого імені та неповнолітнього ОСОБА_5

-про встановлення порядку користування приміщенням квартири, усунення перешкод в користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_6 звернулась до Южного міського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на утримання квартири посилаючись на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності № 174 від 25.12.2001 року розділена на трьох співвласників по 1/3 частини на кожному, а саме: на колишнього чоловіка позивача - ОСОБА_7, позивача - ОСОБА_6 та на спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5. Посилаючись на те, що мати й батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини (ст. 141 Сімейного кодексу України), то й витрати на утримання вказаної частини діляться між батьками у рівних частинах, а саме: сплачувати рахунки за надані послуги КП "ЖЕК №4", КП "Южтранс", КП теплових мереж "ЮТКЕ", які є обов'язковими та їх сплата не залежить від фактичного проживання співвласника в даній квартирі.

За період з січня 2011 року по вересень 2011 року нею сплачені комунальні послуги в розмірі 6886,09 грн.Позивач просить стягнути половину обов'язкових витрат на утримання квартири в розмірі (6886,09 грн. : 2) + (2860 грн. : 2) = 4873,05 грн.

ОСОБА_7 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, усунення перешкод в користуванні квартирою.Вимоги обґрунтовував тим, що він являється власником 1/3 частки спірної квартири, в квартирі на даний час не проживає так як ОСОБА_6 чинить йому перешкоди. Посилаючись на вищезазначене просив суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши йому у володіння та користування кімнату меншої площі, залишивши в спільному користуванні-коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату.

Рішенням Южного міського суду одеської області від 10.09.2013 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування витрат на утримання квартири - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, на користь ОСОБА_6 витрати на утримання квартири у розмірі 3248,70 грн.Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судовий збір 171 грн.В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири, усунення перешкод в користуванні квартирою - задоволено частково.

Встановлено порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.Виділено ОСОБА_7 в користування кімнату площею 11,03 кв.м., а ОСОБА_6, ОСОБА_5 в користування кімнату площею 18,66 кв.м.,коридор, кухню, туалет і ванну кімнату залишити у спільному користуванні співвласників ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5.В іншій частині позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду в частині встановлення порядку користування квартирою з ухваленням нового, про відмову в заявлених вимогах, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що він не був залучений до участі в справі, його інтереси судом не були враховані, що кожному власнику виділити окрему кімнату неможливо, та він не може проживати в одній кімнаті з матір'ю, так як є різностатевими родичами. Крім того, посилається на те, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 в спірному помешканню не проживає, має інше житло.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали срави та обговоривши джоводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлюючи порядок користування спірним помешканням районний суд виходив з того, що ОСОБА_7 являється власником 1/3 її частини та виділ йому в користування кімнати 11.03 кв.м. не суперечить вимогам закону та відповідає вже встановленому порядку користування квартирою.

Судова колегія не може погодитись з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 є вланиками по 1/3 частини квартири , що розташована в АДРЕСА_1.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 317 ЦК України право власності включає право володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з приписом статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сім'ї.

Рішенням суду від 10.09.2013 року встановлено, що ОСОБА_8 має ключі від спірної квартири, в кімнаті площею 11.03 кв.м. робить ремонт.

В п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. № 20 роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Отже, наведеними правовими нормами регулюються правовідносини співвласників спільного майна.

У п. 6 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що у користування виділяються відособлені (ізольовані) приміщення (кімнатами), окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Відповідно до технічного паспорту спірна квартира складається з двох кімнат житловою площею 29,69 кв.м.-11.03 кв.м. та 18.66 кв.м.; окремого санвузла, кухні-8.29 кв.м. та коридору 7.82 кв.м.( а.с.76-77)

Згідно зі ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У житловому праві встановлено, що проживання у одній кімнаті різностатевих осіб старше 9 років, крім подружжя, є підставою для покрашення житлових умов, зокрема постановки на квартирний облік (ст.ч.2, 34 ЖК).

При таких обставинах встановити певний порядок користування квартирою між співвласниками, виділивши ОСОБА_7 ізольовану кімнату площею 11, 03 кв.м. неможливо з забезпеченням дотримання права кожної з осіб враховуючи , що в іншій кімнаті площею 18,66 кв.м. будуть проживати різностатеві особи, що погіршить їх житлові умови.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що судження суду першої інстанції щодо виділення в користування та володіння ОСОБА_7 кімнати площею 11. 03 кв.м. є помилковим оскільки порушує права інших власників квартири за статевою приналежністю.

Іншого способу порядку щодо встановлення користування спірною квартирою сторонами не заявлялись.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутністю ОСОБА_5 судовою колегією не приймається до уваги, так як його інтереси в суді представляла його мати- ОСОБА_6., як законний представник.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково надав в користування та володіння ОСОБА_7 кімнату площею 11.03 кв.м., без врахування статевої приналежності сторін, що свідчить про порушення судом вимог ст.212-214 ЦПК України та неврахував норми матеріального та процесуалоьного права, що регулюють спірні правовідносини з врахуванням вимоги ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України судова колегія приходить до висновку, що рішення суду в частині задоволення позовних вимоги ОСОБА_7 про встановлення порядку користування приміщенням квартири підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в цій частині заявлених вимогах.

Керуючись ст.ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 10 вересня 2013 року скасувати.

В зустрічних позовних вимогах ОСОБА_7 до ОСОБА_6 яка діє від свого імені та ОСОБА_5 про встановлення порядку користування приміщенням квартири, усунення перешкод в користуванні квартирою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.М.Кварталова

А.П.Заїкін

.