Провадження № 2/645/453/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2015 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Шарка О.П
секретаря судових засідань - Вороніній О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, неустойки та звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Однак, всупереч досягнутим сторонами за умовами Договору позики домовленостями, відповідачі не виконали належним чином взяті на себе зобов'язання і порушили порядок розрахунків за Договором позики.
У зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за Договором позики.
Таким чином, згідно вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, за укладеним Договором позики з відповідачів на користь позивача стягнуто кошти.
З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за Договором позики від 10.11.2010р. позивачем із відповідачами 10.11.2010р. було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим номером №4101.
Відповідачі свого боргу за Договором позики не повернули, це грошове зобов'язання залишилося невиконаним, і відповідно, не припинилося.
Крім того, сторонами передбачено в Договорі позики штраф за прострочення виконання зобов'язань, у зв'язку з чим, позивач просить стягнути неустойку у розмірі 424000,00 грн. за період з 23.09.2013р. по 20.11.2014р.
10 листопада 2014 року від імені позивача відповідачам засобами поштового зв'язку рекомендованою кореспонденцією та цінним листом з оголошеною вартістю була направлена письмова вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором.
Таким чином, на думку позивача, виходячи з умов Іпотечного договору та враховуючи невиконання відповідачами зобов'язань за Договором позики, позивач набув права звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором для задоволення своїх вимог за Договором позики.
У судове засідання позивач та представник позивача за довіреністю не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просили суд постановити по справі заочне рішення у разі неявки відповідачів.
Відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були попереджені заздалегідь і належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явився в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Однак, всупереч досягнутим сторонами за умовами Договору позики домовленостями, відповідачі не виконали належним чином взяті на себе зобов'язання і порушили порядок розрахунків за Договором позики.
У зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися за захистом своїх прав в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за Договором позики.
Таким чином, згідно вказаного рішення суду від 27.05.2014р., яке набрало законної сили, за укладеним Договором позики з відповідачів на користь позивача стягнуто кошти в розмірі 376832,17 грн.
З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за Договором позики від 10.11.2010р. позивачем із відповідачами 10.11.2010р. було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим номером №4101.
Відповідачі свого боргу за Договором позики не повернули, рішення суду не виконали, у зв'язку з чим, грошове зобов'язання залишилося невиконаним, і відповідно, не припинилося.
Статтею 590 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вказана норма права не обмежує право кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після звернення кредитора в суд або навіть після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором законом або іншим актом цивільного законодавства.
Крім того, згідно п.7 Договору позики від 10.11.2010р. за прострочення виконання своїх зобов'язань відповідачі повинні сплатити на користь позивача штраф (пеню) в розмірі 1000 гривень за кожен день прострочення.
Згідно наданого позивачем розрахунку сума неустойки за прострочення виконання зобов'язань складає 424000,00 грн. за період з 23.09.2013р. по 20.11.2014р., є обгрнутованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу сплатити послугу тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст.530 ЦК України зазначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст.ст.610, 612 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений Договором.
У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.
Відповідно статті 611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.
Відповідно до ст.572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, отримати задоволення за рахунок заставленого майна.
Відповідно до ч.2 ст.590 ЦКУ заставодержатель набуває право звернення на стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.575 ЦКУ іпотекою є застава нерухомого майна.
Згідно з ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Умовами Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється Іпотекодержателем у разі прострочення Іпотекодавцем сплати боргу більш ніж на п'ять днів за Договором позики, в забезпечення якої укладається цей договір.
Підписанням Іпотечного договору відповідачі погодилися, що у разі настання зазначених підстав Іпотекодержатель (Позивач) звертає стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Ст.7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлю основне зобов'язання.
Згідно ч.2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку», ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд зазначає початкову ціну для його подальшої реалізації.
Згідно ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком, наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.
У ч.2, ч.3 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» встановлено певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок у встановлений або інший погоджений строк сторонами добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
10 листопада 2014 року від імені позивача відповідачам засобами поштового зв'язку рекомендованою кореспонденцією та цінним листом з оголошеною вартістю була направлена письмова вимога про добровільне звільнення житлового приміщення, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором.
У зв'язку з належним направленням позивачем вимоги про добровільне звільнення іпотечного майна, відповідачі є належним чином повідомлені позивачем про необхідність виселитись з квартири, що є предметом іпотеки, протягом 30-денного терміну.
З огляду на викладені вище обставини та письмові докази, якими вони підтверджуються, в порядку ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачі підлягають примусовому виселенню з предмета іпотеки.
Згідно ч.1 ст.41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».
Таким чином, у зв'язку з непогашенням Відповідачами заборгованості за Договором позики, позовна вимога про стягнення процентів за користування, трьох процентів річних, неустойки та позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів з предмету іпотеки підлягають задоволенню у повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви суд стягує з відповідачів на користь позивача в дольовому порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 549, 550, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст..ст.7, 33, 39, 40,41 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 224-229 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, неустойки та звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_2 права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу.
Виселити ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) з іпотечного майна - квартири, загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею - 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Передати предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею - 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації за визначеною ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» процедурою продажу.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) сплачений судовий збір у розмірі 1827 гривень 00 копійок з кожного.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті, є оригіналом .

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко