Справа № 362/1117/15-ц
Провадження № 2/362/1125/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1980 року, під час якого вони за спільні кошти побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,13 га. із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Зазначені об'єкти нерухомого майна зареєстровані на особу відповідача, який відмовляється в добровільному порядку здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, у тому числі шляхом перереєстрації та оформлення відповідних документів нотаріально.

Посилаючись на вказані обставини та керуючись нормами сімейного законодавства щодо правового режиму спільного сумісного майна подружжя, а також Земельного кодексу України, що передбачають пропорційність часток осіб у праві власності на земельну ділянку відповідно до таких часток у їх праві власності на житловий будинок, позивач просить визнати за нею та відповідачем в рівних частках право власності на зазначене спільне сумісне майно подружжя, яке складається з житлового будинку і земельної ділянки.

Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

30 серпня 1980 року між сторонами укладено шлюб (а.с. 8).

Як вбачається з доданих до позову копій правовстановлюючих документів, за час шлюбу сторони набули нерухоме майно у вигляді житлового будинку і земельної ділянки.

Зокрема, згідно із Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 09.09.1999 року, яке зареєстровано у відповідному органі БТІ, житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а.с. 11).

Вказане свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради № 183 від 14.07.1999 року, яким затверджено акти державної комісії про прийняття в експлуатацію індивідуальних будинковолодінь (а.с. 43).

Тобто, слід зробити висновок, що вказаний житловий будинок є майном, набутим подружжям за час шлюбу, а тому, в силу статті 60 СК України, належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

З копії державного акта на право приватної власності на землю, виданого 02 червня 1998 року на підставі рішення Васильківської міської ради від 27.03.1998 року № 80, вбачається, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,13 га, розташована на території Васильківської міської ради, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с. 12).

Відповідно до рішення виконавчого коміітету Васильківської міської ради від 27.03.1998 року № 80, ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність та надано у користування земельну ділянку по АДРЕСА_2 на території Васильківської міської ради для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с. 42).

Пункт 5 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, в тому числі, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених законом.

Оскільки, спірна земельна ділянка набута відповідачем за час шлюбу внаслідок приватизації, необхідно вважати, що вона є його особистою приватною власністю.

Крім того, вирішуючи питання щодо вказаної земельної ділянки, суд виходить з наступного.

Постанова Верховного Суду України у справі № 6-99цс11 від 22 лютого 2012 року містить правовий висновок про те, що спірна земельна ділянка не є майном, набутим подружжям за час шлюбу, і не підлягає поділу між ними, оскільки відповідач безоплатно отримав її в приватну власність, використавши своє право громадянина на приватизацію.

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Норми частин 1 і 2 статті 70 СК України передбачають, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Шлюбного договору між сторонами немає.

Обставин, що мають істотне значення, зокрема про те, що один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно або витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, судом не встановлено.

Таким чином, наявні підстави для поділу між сторонами житлового будинку, що слід здійснити згідно із нормами частин 1 і 2 статті 70 СК України на засадах рівності часток майна дружини та чоловіка.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими в частині та підлягають задоволенню лише щодо майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 57, 70 СК України, ст. ст. 1 - 11, 57 - 62, 64, 208, 209, 212 - 215, 360-7 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий