ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року. м.Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко Г.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловою площею та вселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, належить на праві особистої власності по ? частині кожному, його батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 27.02.2014 року кожному із співвласників було виділено частину будинку в натурі.

З 1987 року він прописаний в даному будинку і проживав у кімнаті 1-4. Після розділу будинку в натурі, вказана кімната була виділена його батьку. Після чого, батько виділив йому іншу кімнату 1-3. З листопада 2014 року батько постійно чинить перешкоди в користуванні житлом. Іншого житла він не має. Частина будинку, яка належить його мамі, складається тільки з однієї кімнати.

Просив суд зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, вселити його в приміщення 1-3 вказаного будинку, судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на вищевикладені обставини. Суду пояснив, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, побудували батьки. Він з самого народження проживав там, користувався кімнатою 1-4. В 2009 році батько виділив йому для проживання кімнату 1-3. Пізніше батько замурував двері, його речі викинув, він мусив переїхати жити до м. Києва до друзів. Приїжджав до мами, але в маминій частині будинку всього одна кімната, йому не має де проживати. Сам батько проживає в будинку за адресоюАДРЕСА_2 Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що даний будинок вони з колишньою дружиною побудували разом. Оскільки спільне життя з дружиною не склалось, в 2009 році вони розлучились. В 2014 році вони поділили будинок в натурі, але жити в своїй частині будинку він не зміг, тому змушений був перейти жити в будинок мами. До 2012 року син проживав в спірному будинку, він не заперечував, щоб син користувався житлом. Після розірвання шлюбу з дружино, його відносини з сином різко погіршились, і син став жити разом з матір'ю, він його не виганяв, але не бажає, щоб йому заважали користуватись особистою власністю.

Третя особа в судовому засіданні позов підтримала, не заперечила проти його задоволення. Суду пояснила, в даний будинок їхня сім'я вселилась в 1989 році. Син з самого народження жив в кімнаті 3, до моменту поки чоловік його не вигнав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є дочкою відповідача та третьої особи. Їхня сім'я проживала в АДРЕСА_1. Батьки жили в кімнаті 1-3, вона жила в кімнаті 1-5, а брат жив в кімнаті 1-4. Батько пішов з будинку жити в будинок бабусі. Викинув речі брата. Брату на маминій половині будинку проживати не має де. Відносини з батьком у них погані.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є головою вуличного комітету. Сім'ю ОСОБА_2 знає, вони побудували будинок. Коли спірний будинок поділили, відповідач заложив двері, здійснив переобладнання, сам там не проживає, на даний час його кімнати не придатні для проживання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що з позивачем вони друзі, разом вчились, потім стали кумами. Проживаючи сім'єю, позивач та відповідач кожний мав кімнату. Кімната 2-1 знаходиться на боці батька. Після розлучення батьків, позивача переселили в кімнату 2-3. Батько убрав речі позивача. Позивач живе з матір'ю в одній кімнаті, проживав і в нього. Влітку батько замурував двері з кімнати.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, третю особу, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони проживали однією сім'єю: чоловік - відповідач по справі, дружина - третя особа по справі, та їхні діти позивач по справі та дочка ОСОБА_6. Будинок був спільною власністю подружжя і всі члени сім'ї користувались житлом спільно. У подружжя була спільна кімната, а у дітей у кожного була окрема кімната. Після розірвання шлюбу відповідач перейшов проживати в будинок, який належить його матері, а третя особа і позивач продовжували користуватись спірним будинком.

За рішенням Фастівського міськрайонного суду від 27.02.2014 року спірний будинок був розділений між співвласниками в натурі (а.с.8-12) і кожний із бувшого подружжя оформив право власності на особисте майно та отримали будинкові книги для приписки (реєстрації) громадян, які проживають. Відповідач - один зареєструвався в своїй частині будинку (а.с.29-31), а третя особа також одна зареєструвалась в частині будинку, що належить їй (а.с.39-40).

Позивач, який був зареєстрований в будинку, ще до його розподілу (а.с.15-16) так і залишився там зареєстрованим без визначення конкретного приміщення, які в даний час належать його батькам за рішенням суду.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідача та його представника, що частина будинку, яка належить відповідачу не придатна до проживання, суд до уваги не бере, так як відповідно до ст.100 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку з метою перетворення в окрему квартиру допускається за згодою членів сім'ї, а син відповідача, не зважаючи на їхні не зовсім гарні відносини, відноситься до членів його сім'ї, оскільки члени сім'ї зобов'язані утримувати житло, в якому вони проживають в належному стані і приймати участь в проведенні ремонтних робіт і покращенні житла.

На підставі ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Суд прийшов до висновку, що позивача необхідно вселити в частину будинку, яка належить на праві власності відповідачу, виходячи з того, що він до розподілу будинку в натурі між батьками проживав та користувався саме цими кімнатами, які були виділені після розподілу батьку, матері - третій особі по справі, згідно розподілу дісталась лише одна житлова кімната і зобов'язувати суд проживати в одній кімнаті осіб різної статі, суд не може.

Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним приміщенням.

За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Що стосується позовних вимог позивача про вселення його в конкретну кімнату, то ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.2 п.1 ст.405 ЦК України, житлове приміщення, яке має право займати член сім'ї власника житла, визначається його власником.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Крім того враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджено квитанцією (а.с. 1) та витрати пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 2436,00 грн., що підтверджено квитанцією (а.с.17).

Керуючись ст.ст. 9,64,156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, ст.ст.10, 27-30,60,79,84,88,212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловою площею та вселення задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого АДРЕСА_3, зареєстрованого АДРЕСА_4, усунути перешкоди в користуванні приміщенням в частині будинку АДРЕСА_1 Київської області, яке належить йому на праві особистої власності та вселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 в вищезазначену частину будинку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого АДРЕСА_3, зареєстрованого АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого АДРЕСА_1, судові витрати на послуги адвоката в розмірі 3000 (три тисячі) грн.. та 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.С.Зуй