Справа № 184/3708/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2015 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Хоруженко Н.В.,

при секретарі - Ровній Н.А.,

за участі заявника ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

державного виконавця старшого державного виконавця ВДВС Орджонікідзевського МУЮ Дніпропетровської області Чорної Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Орджонікідзевського МУЮ Дніпропетровської області Чорної Наталії Дмитрівни про визнання незаконним та скасування розрахунку заборгованості, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2014 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на невиконання рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області старшим державним виконавцем Орджонікідзевського МУЮ та обґрунтовував свої вимоги тим, що 22.05.2000 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку. Виконавче провадження відкрито з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки відсутня заява стягувачки, копія постанови боржнику не надсилалась і не отримувалась, в матеріалах є два попередження і більше ніяких дій не проводилось, державний виконавець не виконував жодного з обовязків, визначеним ЗУ «Про виконавче провадження». З 2000 року по 2014 рік виконавчий лист знаходився без руху і 27.03.14 року після розлучення стягувачка подала «так звану» заяву і було здійснено розрахунок заборгованості. Його заява залишена без уваги. Визначено розмір заборгованості по аліментам у сумі 32214,51 грн. Бездіяльність державного виконавця поставила його у скрутне становище, оскільки 10 років він буде сплачувати 70% заборгованості. Тому, просив розрахунок заборгованості по сплаті аліментів скасувати, утримання аліментів проводити у розмірі ? частини заробітку, зобовязати ДВС скасувати заборгованість по аліментам, винести рішення про передачу матеріалів про притягнення до кримінальної відповідальності державного виконавця.

Державним виконавцем - старшим державним виконавцем ВДВС Орджонікідзевського МУЮ Дніпропетровської області Чорною Н.Д. надано заперечення проти скарги, які вмотивовані тим, що скарга за фомою не відповідає вимогам ЦПК України, подана з порушенням строків оскарження, встановлених ЦПК України, виконавче провадження було відкрито на підставі заяви Орджонікідзевського міського суду, що відповідало ст.. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на той час, копія постанови направлена боржнику простим листом, що відповідало вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», в березні 2014 року стягувачка звернулась з заявою про неотримання аліментів, з 2005 року, повідомила місце роботи боржника, державним виконавцем були здійснені запити. Відповідно до відповіді МКП «Орджонікідзеводоканал» від 21.03.14 року ОСОБА_4 працює з 09.02.06 року, нею було витребувано довідку про нараховану заробітну плату, боржником ОСОБА_1 не було надано жодних документів, що підтверджують сплату аліментів з 01.01.05 року по той час, стягувачка наполягала на несплаті аліментів з 01.01.05 року. Нею було розяснено сторонами право звернутись до суду в позовному порядку з позовом про визначення розміру заборгованості. На підставі ст.. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» з урахуванням довідки про отриману заробітну плату ОСОБА_1 нею було проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.01.05 року по 01.05.14 року. Заборгованість по аліментам становить 32214,57 грн. З даним розрахунком боржник ознайомлений 26.05.14 року. Нею було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника за ВП № 37421936 та 02.06.14 року направлено до бухгалтерії МКП «Орджонікідзеводоканал». Крім того, сторони не виконали своїх процесуальних обовязків не повідомили про місце роботи боржника. Тому вважає, що нею відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» здійснено розрахунок заборгованості та здійснено заходи до подальшого утримання аліментів з боржника. Вважає, що в її діях відсутній склад злочину передбачений ст.. 365,382 КК України. Просить в задоволенні скарги відмовити.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав, пояснив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_4, мають дитину, проживали спільно однією сімєю, про рішення суду 2000 року він не знав, постанов про відкриття виконавчого провадження не отримував, в 2005 році він отримав вимогу державного виконавця зявитись до відділу ДВС, не зявився, а пішла дружини, та пояснила, що написала заяву про повернення виконавчого листа. Він весь час працював, вони до 2014 року проживали однією сімєю, він утримував сімю, в 2014 році вони з дружиною розлучились, дружина звернулась з заявою до ВДВС, після чого йому стало відомо про перебування виконавчого листа на примусовому виконанні, тому він звернувся з заявою про стягнення з нього аліментів. З складанням розрахунку заборгованості не згоден, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив скаргу задовольнити з підстав, вказаних у скарзі, крім того, вважає, що державний виконавець не вправі здійснювати розрахунок заборгованості без заяви сторін виконавчого провадження. Просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні державний виконавець проти задоволення скарги заперечувала, просила відмовити з підстав, вказаних у запереченнях.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2000 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) і з 01.01.2005 року виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Тому дії державного виконавця в частині направлення постанови про відкриття виконавчого провадження відповідають вимогам закону. Крім того бездіяльність державного виконавця в частині неправлення копії постанови про виконавче провадження заявник не оскаржує.

Твердження заявника про те, що він не знав про наявність виконавчого провадження спростовується ж його поясненням про те, що в 2005 році він отримував виклик в ДВС, не зявився туди, хоча мав таку можливість.

27 березня 2014 р. ОСОБА_4 звернулась до відділу державної виконавчої служби Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про перерахування стягнутих аліментів на утримання дитини, повідомила місцен роботи боржника.

В результаті чого державний виконавець виконав ряд запитів, зокрема про місце роботи, наявність майна, витребування відомостей про заробітну плату та склав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з 01.01.2005р. і по березень2014 року, яка складає 32 214грн.57 коп.

Постановою від 30.05.14 року звернуто стягнення на заробітну плату заявника, копія постанови направлена до бухгалтерії МКП «ОВУ ВКГ» (а.с.128).

Дані дії державного виконавця не суперечать вимогам ст.. ст.. 74 ч. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно якої державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 18.04.14р (а.с.13-15) підтверджено, що йому було відомо про нараховану заборгованість.

В судовому засіданні заявнику розяснено право надати будь-які докази на підтвердження факту роботи в період з 01.01.05 року по лютий 2006 року, та будь-які докази про підтвердження факту сумісного проживання з стягувачкою ОСОБА_4, однак заявник не скористався даним правом, будь-яких доказів не надав, від оголошеня по справі перерви для надання вказаних доказів відмовився, що є правом заявника.

Наявні в матеріалах справи докази, а саме інформаційна довідка з реєстру прав власників на нерухоме майно (а.с.44) не підтверджує факт сумісного проживання сторін виконавчого провадження.

Тому, суд вважає, що ст. державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_6 не було допущено порушень вимог закону України «Про виконавче провадження» в процесі виконання судового рішення з приводу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4, оскільки вказані дії вчинені в межах повноважень наданих ст.. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». Під час виконавчого провадження стягувачка наполягала на наявності заборгованості з 01.01.05 року, боржник доказів сплати заборгованості не надав, рішення суду про стягнення аліментів не оскаржив, з позовом до стягувачки про скасування заборгованості, зменшення розміру розміру заборгованості не звернувся, у даному судовому засіданні доказів сумісного проживання у спірний період з стягувачкою не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги, оскільки дії ст..державного виконавця Чорної Н. вчинені в межах повноважень державного виконавця, а права заявника ОСОБА_1 не були порушені.

Вимог про визнання бездіяльності державного виконавця незаконною заявлено не було.

Питання про притягнення державного виконавця до кримінальної відповідальності не входить до компетенції суду при розгляді скарги на дії державного виконавця, що не позбавляє права заявника звернутись до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_7