АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Шебуєвої В.А.
при секретаріМішкіній А.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року

У справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова ЕсталінаАнатоліївна про визнання недійсними заповіту та договорів дарування від 16.04.2010 р., визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року позов задоволено частково./а.с. 44-57/

№ справи 2-3502/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4383 /2015
Головуючий у суді першої інстанції: Горкава В.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що спадкодавець сторін у справі перебував у шлюбі з ОСОБА_11 з 1975 по 2012 роки, тому до спадкової маси відноситься не весь садовий будинок, а їх Ѕ частина, інша Ѕ частина - власність його матері, отже поділу підлягає ј частина вказаного спадкового майна по АДРЕСА_2. Крім того, вирішуючи питання про грошові стягнення не на об'єкт спадщини, яким є будівельні матеріали, а на будівлі і споруди, з приводу яких були також поставлені питання експертам, суд першої інстанції взяв висновки експертизи щодо вартості будівель та споруд а не вартості будівельних матеріалів, а тому рішення суду щодо стягнення грошової суми виходячи саме з цієї вартості, суперечить вимогам ст. 376 ЦК України, а також правовим позиціям ВСУ та ВССУ, у зв'язку з чим позивачу присуджена значно більша сума компенсації, аніж повинна бути. Також зазначив, що рішення щодо стягнення компенсації за земельну ділянку також прийнято всупереч ст. 365 ЦК України. Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки судом першої інстанції було здійснено перерахунок вартості спадкового майна та присуджено до стягнення 242 631 грн., замість 162 631, 50 гривень, які просила позивач. Також заперечував щодо рішення суду першої інстанції про стягнення судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, склад та сума якої не підтверджена належними доказами, витрат за проведення експертизи, які повинні бути покладені на позивача у зв'язку з її недобросовісною поведінкою щодо неоплати первинної експертизи, а судовий збір у зв'язку з визнанням частини позовних вимог повинен бути покладений на позивача. Крім того, зазначив також, щодо медичної посмертної експертизи, суд першої інстанції обґрунтував рішення висновком спеціаліста, що не є належним доказом у справі, судом не враховано, що спадкодавець постійно працював, мав посвідчення водія та дозвіл на зброю, був соціально активним. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати в частині визнання недійсними: договору дарування 1/3 частини квартири в АДРЕСА_1; договору дарування гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК «Академічний», що розташований по бульвару Дружби Народів, 16 у м. Києві; визнання за ОСОБА_8 права власності на 1/6 частини квартири в АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_8 права власності на ј частини гаражного боксу НОМЕР_1 в ГБК «Академічний», що розташований по бульвару Дружби Народів, 16 у м. Києві; стягнення суми компенсації у розмірі 242 631 гривень, та прийняти рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 16 квітня 2010р. між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 укладений договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_12 подарував ОСОБА_6 гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Академічний», що розташований по бул. Дружби Народів, 16 в м. Києві./ а.с.22-26 том 2/

16 квітня 2010 року між ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 укладено договір дарування 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, відповідно до умов якого ОСОБА_12 та ОСОБА_11 подарували ОСОБА_6 1/3 частини вказаної квартири. Вказані договори були посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демченко Л.В. та зареєстровані у Київському БТІ 20 травня 2010р. та 11 травня 2010р. відповідно. /а.с.27-30 том 2/

Відповідно до заповіту за реєстровим номером №1364 від 14.04.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., ОСОБА_12 заповів своєму сину - відповідачу ОСОБА_6 усе своє майно /а.с.127 том 1/. На день смерті спадкодавця заповіт був чинним, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру від 19.05.2012р. /а.с.133 зворот, том 1/

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 помер. /а.с. 13 том 1/

ОСОБА_8, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8, та є дочкою померлого, ОСОБА_6 - син померлого.

Щодо майна померлого, із заявами про прийняття спадщини звернулись: 19.05.2012 року - відповідач ОСОБА_6, як спадкоємець за законом і заповітом, та 06.09.2012 року - позивач ОСОБА_8 як спадкоємець за законом першої черги./а.с. 125, 138, том 1/.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що померлий ОСОБА_12 у момент вчинення спірних правочинів перебував в такому стані, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому правильно прийшов до висновку про наявність підстав відповідно до ч. 3 ст. 203, ч. 1, ч. 3 ст. 215, ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК України для визнання недійсними: договору дарування частини квартири, укладеного 16 квітня 2010 року і посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демченко Л.В., зареєстрованого за номером 2168, в частині дарування ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 1/3 частини квартири; договору дарування гаражного боксу, укладеного 16 квітня 2010 року ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демченко Л.В., зареєстрованого за номером 65226 та заповіту, посвідченого 14 квітня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А., встановивши, що спадкове майно відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України підлягає спадкуванню за законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що до складу спадщини входить: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, гаражний бокс НОМЕР_1 в ГБК «Академічний» по бул. Дружби Народів, 16 в м. Києві, земельна ділянка по АДРЕСА_2, площею 0,0947 га в Дарницькому районі м. Києва. Судом також встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташований будинок, який не був введений в експлуатацію, що не заперечувалось в судовому засіданні сторонами. За таких обставин, суд, застосовуючи наслідки ухилення відповідача від участі у експертизі, передбачені ч. 1 ст. 146 ЦПК України, оцінюючи наявні в матеріалах справи дані, прийшов до висновку про встановлення вартості будівельних матеріалів на підставі наявних в матеріалах справи даних про вартість будівництва, відповідно до висновку експерта № СЕ-1-1-264/14 у розмірі 484 263,00 грн. /а.с. 128-145 том 3/

При вирішенні питання про поділ спадкового майна, суд першої інстанції обґрунтовано, виходячи з положень ст. 1278 ЦК України, врахував ту обставину, що до відкриття спадщини гаражний бокс належав на праві спільної сумісної власності спадкодавцеві і його дружині, оскільки право власності на цей гаражний бокс набувалось в період шлюбу, на підставі свідоцтва про право власності від 26.11.2009р., що не заперечували сторони. У зв'язку з чим, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що предметом поділу є лише 1/2 частина гаражного боксу, інша частина гаражного боксу входить до маси спільного майна подружжя, яка на час розгляду справи ніким із спадкоємців не успадкована.

Доводи апеляційної скарги щодо взяття судом першої інстанції до уваги висновку спеціаліста, при вирішення питання чи міг усвідомлювати ОСОБА_12 значення своїх дій під час укладення та посвідчення спірних договорів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки рішення суду в цій частині обґрунтовується не тільки висновком спеціаліста, а й допитаними в судовому засіданні свідками, експертом, який входив у склад комісії при проведення посмертної експертизи, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, судом першої інстанції була надана відповідна оцінка наявним доказам у справі.

Доводи апеляційної скарги щодо складу спадкової маси, до якої відноситься не весь садовий будинок а їх Ѕ частина, інша Ѕ частина - власність матері апелянта, отже поділу підлягає ј частина вказаного спадкового майна, колегія суддів також не бере до уваги, оскільки спадщина після смерті матері ОСОБА_6 не прийнята, протягом всього часу з моменту її смерті, жодних дій щодо спадкового майна спадкоємцем не вчинено.

Доводи апеляційної скарги, щодо неврахування при поділі домоволодіння та стягненні грошової компенсації ст.ст. 365, 376 ЦК України, колегія суддів також не бере до уваги, оскільки домоволодіння внатурі виділити неможливо, як встановлено судом першої інстанції, а сума компенсації за Ѕ частину спірного домоволодіння, визначена виходячи з даних експертизи за відсутності даних та доказів, які б підтверджували вартість будівельних матеріалів, яка згідно висновку експерта становить 484 263,00 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: