Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/4292/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко П.П.
Провадження № 22-ц/778/2559/15 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування вимог зазначила, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2013 року у справі № 317/482/13-ц за нею визнано право власності, зокрема, на житловий будинок, загальною площею 87.3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_5

Ухвалою апеляційною суду Запорізької області від 04 червня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_5 на зазначене рішення визнана неподаною та повернута скаржнику.

На підставі вказаного рішення суду нею було виготовлено відповідну документацію для реєстрації права власності.

Рішенням про відмову у задоволенні заяви № 14044654 від 26 червня 2014 poку державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області відмовлено в реєстрації за нею права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що заяву про державну реєстрацію прав подано після державної реєстрації обтяжень, накладеного Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ.

Після цього дізналась, що у ВДВС Комунарського району м. Запоріжжя перебуває виконавче провадження № 42657130 відносно боржника ОСОБА_5 на підставі виконавчого листа №317/3500/13-ц, виданого Запорізьким районним судом Запорізької області 03.02.2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу. В межах вказаного виконавчого провадження у травні 2014 року державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, в тому числі на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ накладено арешт на вказаний житловий будинок після визнання за нею права власності рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2013 року.

На підставі зазначеного просила зняти арешт з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, накладений Комунарським ВДВС Запорізького міського управління юстиції за ВП № 42657130.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2014 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_3 та знято арешт з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, накладений Комунарським ВДВС Запорізького міського управління юстиції за ВП № 42657130.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції.

В апеляційній скарзі Комунарський ВДВС Запорізького міського управління юстиції, посилаючись на порушення порядку, встановленого для вирішення питання про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, просить скасувати ухвалу суду та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення державного виконавця, представника ОСОБА_3, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про зняття арешту з будинку, суд послався на положення ч. 3 ст. 154 ЦПК України про те, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

При постановленні ухвали судом порушені норми процесуального права.

Суд задовольнив заяву ОСОБА_3 і вирішив питання як скасування заходів забезпечення позову відповідно до ст. 154 ЦПК України, та виходив із того, що підставою для цього є рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким право власності на спірний будинок визнано за ОСОБА_3

Проте судом такі заходи забезпечення позову не застосовувалися, а ОСОБА_3 не подавала заяву про скасування заходу забезпечення позову.

Арешт на будинок було накладено державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції в процесі виконання судового рішення.

Втім, суд не врахував, що процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень, у тому числі щодо звільнення майна з-під арешту, не регулюються ст.154 ЦПК України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження"

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 5 частини третьої статті 11Закону України "Про виконавче провадження" )

Відповідно до частини першої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на будинок накладено постановою старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ в рамках виконавчого провадження №42657130, відкритого 24 березня 2014 р. старшим державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ Трифановою Т.В. з примусового виконання виконавчого листа №317/3500/13-ц від 03.02.2014 р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 215 000 грн. (а.с. 42).

Отже, підставою накладення арешту на будинок є постанова старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ від 24 березня 2014 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Порядок зняття арешту з майна передбачено статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч.1, ч.2, ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

ОСОБА_3 з заявою про скасування заходів забезпечення позову не зверталась, вона пред'явила позов про зняття арешту з нерухомого майна і право на звернення з позовом обґрунтовувала статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.321,391 ЦК України.

Проте, суд у порушення вимог ст. ст. 11,27,31,212 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин, заявлені позивачкою позовні вимоги не вирішив, а постановив ухвалу в порядку ст.154 ЦПК України.

Ухвала суду є незаконною та не обґрунтованою, вона підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: