Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2689/14-ц

08 квітня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі:головуючого-судді: Мужика І.І.

секретаря : Кушнірчук М.Д.

з участю позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Михайлюк М.І.

відповідача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_2 до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача: ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним, -

Встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача: ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_2 позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та визнати свідоцтво про право власності на житловий будинок видане ОСОБА_5 недійсним.

Представник відповідача-Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області Михайлюк М.І. позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити.

Відповідач по справі ОСОБА_5 позов не визнала та просить в його задоволенні відмовити, оскільки він безпідставний.

Представник третьої особи на стороні відповідача: ОКП "Івано-Франківське ОБТІІ" в судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав:

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.60 ЦК України випливає, що кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають ті обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності з п.10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.03.2015 року залучено до участі по справі в якості третьої особи на стороні відповідача-ОКП "Івано-Франківське ОБТІ"(ас.30).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.03.1992 року, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 24.09.2001 року.

На земельній ділянці, яка була надана позивачці по справі ОСОБА_2 Пасічнянською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області, остання самовільно побудувала житловий будинок, куди перейшла проживати разом з сином.

З1.07.2001 року виконавчий комітет Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області прийняв рішення №32 від 31.07.2001 року "Про визнання права власності на будинок", яким визнав право власності на новозбудований житловий будинок за ОСОБА_5 та просив Івано-Франківське ОБТІ видати свідоцтво на право власності на будинок ОСОБА_5.(ас.62).

Судом достовірно встановлено, що в оскаржуваному рішенні №28 від 31.07.2001 року помилково допущена помилка в його нумерації, а саме вказано рішення №28 замість рішення №32 в свідоцтві про право власності на житловий будинок виданого Пасічнянською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області 24.09.2001 року та в довідці ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" від 29.04.2013 року(ас.5).

Допущену вказану помилку в нумерації рішень ствердила також і представник відповідача по справі Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області -Михайлюк М.І., вона ж і колишній секретар Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, що в свою чергу не виключає допущення останньої з приводу її неуважності.

Дане рішення виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області №32 від 31.07.2001 року "Про визнання права власності на будинок" за ОСОБА_5 було оскаржено позивачкою по справі ОСОБА_2 до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2002 року по справі №2/56-2002 р. позов ОСОБА_2 задоволено частково, яким визнано незаконним рішення №32 від 31.07.2001 року в частині визнання права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за відповідачкою по справі ОСОБА_5

Дане рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2002 року сторонами не оскаржувалося і 19.04.2002 року вступило в законну силу(ас.7).

Даний факт не заперечують сторони по справі.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2015 року провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача: ОКП "Івано-Франківське ОБТІ" про визнання незаконним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення виконкому сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області №28(32) від 31.07.2001 року "Про визнання права власності на будинок" в АДРЕСА_1 за ОСОБА_5-закрито(ас.50).

Однак, незважаючи на те, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2002 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, яким визнано незаконним рішення №32 від 31.07.2001 року в частині визнання права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за відповідачкою по справі ОСОБА_5, то останній 24.09.2001 року було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок(ас.5).

Право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 було зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 25.09.2001 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим номером №75(ас.7).

Даний факт не заперечили сторони по справі та свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Спірний житловий будинок був побудований на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивачки по справі ОСОБА_2 і яку в неї ніхто не вилучав. Крім того, на час прийняття оскаржуваного рішення позивач по справі разом із своїм сином ОСОБА_8 проживали у даному будинку, а питання про передачу будинку у власність відповідачу ОСОБА_5 у 2001 році вирішувалося виконкомом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району без її відома, що в результаті чого призвело до порушення її права на житло, що є грубим порушенням чинного житлового, земельного законодавства України.

Незаконність передачі у власність відповідачу по справі ОСОБА_5 вищевказаного спірного будинку було встановлено рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2002 року(ас.7). Відповідно до даного рішення встановлено, що виконавчий комітет Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району передчасно визнав право власності на житловий будинок за ОСОБА_5, так як даний самовільно побудований будинок не узаконено, не вирішено і не виділено земельну ділянку під будівництво цього будинку, а також дана земельна ділянка не вилучена з користування ОСОБА_2

Статтею 61 ч.3 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо яких встановлено ці обставини.

Оскільки, при прийнятті рішення №32 від 31.07.2001 року про передачу у власність житлового будинку були порушені вимоги чинного на той час законодавства, то дане рішення визнано незаконним.

Свідоцтво про право власності на жилий будинок видане 24.09.2001 року виконавчим комітетом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Іаано-Франківської області ОСОБА_5 підлягає визнанню недійсним на підставі рішення, яке суперечить закону, відповідно до ст.48 ЦК України(1963 р.) та ст.203 ЦК України (2003 р.).

На переконання суду, зазначене суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, оскільки внаслідок їх вчинення позивач позбавлена конституційного права на житло.

Відповідно до ст.149 ЦК України(1963 р.), власник має право вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння.

Таке право згідно з ст.150 ЦК України (1963 р.) має і володілець майна.

У відповідності з ст.393 ЦК України(2003 р.), правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органами місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту.

На переконання суду, ОСОБА_2, яка є користувачем житлового будинку в АДРЕСА_1, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання рішення виконкому сільської ради про передачу у власність жилого будинку іншій особі та видачі свідоцтва про право власності на жилий будинок, зокрема відповідачу ОСОБА_5,

Тому позивач правомірно звернулася в суд із позовом для захисту порушеного права з використанням правового механізму, встановленого ст.ст. 215, 216 ЦК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", що діяв на момент отримання ОСОБА_5 права власності на спірне майно згідно свідоцтва про право власності від 24.09.2001 року, в силу ст.12 Закону України "Про власність" у приватній власності громадян можуть знаходитися жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, оскільки згідно зі ст.17 ЗК України та ст.14 Закону України "Про власність" земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб не створює для них права власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом.

Крім того, постановою Верховного Суду України у цивільній справі від 16.05.2012 року №6-42 цс 12 та наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах сформульовано обов'язкову для всіх судів України правову позицію. За цією позицією будівництво будинку на земельній ділянці, яка забудівнику не відводилась не дає правових підстав для визнання за ним право власності на вже збудований будинок.

Також суд вважає, що є підстави для поновлення ОСОБА_2 строку позовної давності.

Відповідно до ст.71 ЦК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Аналогічна норма(позовна давність- ст.ст.256, 257) містяться у ЦК Україні в редакції 2003 року. За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Зважаючи на те, що у серпні місяці 2014 року ОСОБА_5 пред'явлено позов до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням та вселення, то саме з цього часу позивач дізналася про порушення своїх житлових прав.

Об'єктивних доказів того, що перебіг позовної давності розпочався в інший час-суду не надано.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", керуючись ст.ст. 213-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_2- задоволити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк позовної давності.

Визнати свідоцтво на право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 видане 24.09.2001 року виконкомом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області ОСОБА_5-недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Суддя Мужик І.І.

Повний текст рішення виготовлено в повному обсязі 10.04.2015 року.