Провадження № 2/752/855/15
І м е н е м У к р а ї н и
20 квітня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складіголовуючого судді Новак А.В., при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та зобов'язання вчинити дії,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та зобов'язання вчинити дії.
Просив суд ухвалити рішення, яким вселити його ОСОБА_1 у кімнату 9.7 квадратних метра комунальної квартири АДРЕСА_1, а також заборонити відповідачам змінювати замки на вхідних дверях комунальної квартири, встановлювати подвійні вхідні двері до комунальної квартири та засув на вхідних дверях, підключати під охорону вхідні двері зазначеної комунальної квартири.
Мотивував свої вимоги тим, що 17 лютого 2014 року його було примусово вселено у вказану квартиру відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва ухваленому 10 липня 2013 року у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вселення зобов'язання не чинити перешкод.
Натомість починаючи з серпня 2014 року відповідачі по справі почали чинити йому перешкоди у користуванні кімнатою 9.7 квадратних метра комунальної квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності.
Зокрема були змінені замки у вхідних дверях квартири, а також встановлено подвійні вхідні двері, встановлено засув на вхідних дверях та підключено останні під охорону.
Позивач вказує, що відповідно до «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року за № 572 із змінами, власники, наймачі(орендарі) приміщень мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів, і лоджій за відповідними проектами без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку(квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.
Як зазначає позивач його права, як співвласника порушені, оскільки йому як власнику кімнати у комунальній квартирі перешкоджають у вільному доступі до такої, а також вчиняються дії які унеможливлюють його входження до своєї кімнати у зазначеній комунальній квартири.
В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та наполягав на її задоволенні у спосіб визначений ним. Просив суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та вирішити питання про судові витрати.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки за адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованих у встановленому законом порядку.
Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки суд не повідомили. Позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення.
Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.
З матеріалів договору купівлі-продажу від 26.04.2013 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником кімнати 9.7 квадратних метра комунальної квартири АДРЕСА_1.
З матеріалів довідки форми № 3 за № 2445 від 07.11.2012 року вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 мешкають у комунальній квартирі АДРЕСА_1.
З матеріалів листування позивача з прокуратурою міста Києва, прокуратурою Голосіївського району міста Києва, органами МВС, Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією вбачається, що позивачу реально чиняться перешкоди у користуванні кімнатою 9.7 квадратних метра комунальної квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майновим правом на власний розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року за № 572 із змінами, власники, наймачі(орендарі) приміщень мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів, і лоджій за відповідними проектами без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку(квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.
Звертаючись до суду позивачем було обрано спосіб захисту свого порушеного права передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України.
В конкретному випадку, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у запропонований нею спосіб.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Суд виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в межах заявлених ним вимог.
Суд виходячи з пояснень ОСОБА_1 у сукупності з доказами наданими ним, вважає достовірно встановленим, що незважаючи на наявність у позивача права власності на частку у комунальній квартирі, відповідачі не надають останньому добровільної згоди на користування такою, тим самим перешкоджаючи здійсненню ним свого права власності на вказану кімнату комунальної квартири, яке в даному випадку підлягає захисту судом у запропонований спосіб в межах заявлених позовних вимог.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є правомірними, її порушене право підлягає судовому захисту, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.
Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.
Вселити ОСОБА_1 у кімнату площею 9.7 квадратних метра комунальної квартири АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні кімнатою площею 9.7 квадратних метра комунальної квартири АДРЕСА_1.
Заборонити ОСОБА_2, ОСОБА_3:
· змінювати замки на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1;
· встановлювати подвійні вхідні двері та засув на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1;
· підключати під охорону вхідні двері квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243(двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.
Суддя А.Новак