Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/2521/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Шереметьєва Л.А.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Євтодьєва Анатолія Олександровича на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк» вважає, що строк позовної давності (тим більше початок його перебігу з моменту першої несплати чергового платежу) взагалі не може бути застосований до заборгованості по тілу кредиту - сумі яка була отримана від банку (без нарахованих відсотків). Якщо клієнт впродовж трьох років хоч і не здійснює платежі по кредитному договору, але до закінчення строку кредитного договору, це не дає можливості застосувати судустроки позовної давності. Такі строки можуть застосовуватися щодо кожного окремого траншу, який клієнт не здійснив. Судом було проігноровано пункт 7.3 договору Кредиту №032/29-053К від 6 березня 2007 року, в якому зазначено, що цей Договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

У судове засідання апеляційного суду представник позивача не явився, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Від представника позивача Євтодьєва А.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника у відпустці, яке не задоволено судовою колегією, оскільки не надані документи на підтвердження зазначеної причини неявки та докази того, що позивач ПАТ «Укрсоцбанк» не мав можливості направити іншого представника для участі у судовому засіданні.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 березня 2007 року між сторонами був укладений договір кредиту № 032/29-053, за умовами (п.п. 1.1) якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 85 000,00 доларів США зі сплатою 11.95% річних з кінцевим терміном погашення кредиту 06 березня 2032 року.

Згідно з п. 2.6 кредитного договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 6-го числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 903,43 дол. США - ануїтентний платіж.

Відповідно до п.3.3.7. 3.3.10 договору відповідач, як позичальник, зобов'язана сплачувати проценти за користування кредитом у порядку, визначеному п.п.2.4, 2.5 договору, своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 договору.

Згідно з п. 4.5 договору у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.9, 3.3.10 цього договору протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом, а також нараховані штрафні санкції.

У день укладення договору кредиту між сторонами був укладений іпотечний договір, за умовами якого відповідач передала в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Останній платіж у погашення кредиту відповідачем був здійснений 06 листопада 2008 року, а в погашення відсотків - 03 квітня 2009 року, і ця обставина підтверджена у судовому засіданні представниками сторін.

Крім того, з наданих третьою особою платіжних доручень встановлено, що ним у лютому та квітні 2009 року перераховувалися грошові кошти в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем. (а.с. 10 - 12; 73 - 80; 153 -158).

Позивачем станом на 10 липня 2014 року нарахована заборгованість за укладеним сторонами кредитним договором у розмірі 1 006 536, 52 гр., яка складається з: 607 795,67 грн. - заборгованості по кредиту; 398 740, 85 грн. заборгованості по відсотках.

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору та наявність заборгованості, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 1 006 536, 52 гр.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилався на те, що відповідно до п.4.5 кредитного договору у разі невиконання/неналежного/ виконання позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.9, 3.3.10 договору протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а тому позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі. Відповідач останній платіж за договором здійснила 06 листопада 2008 року, а тому зобов'язана була повернути кредит наступного, після спливу 60 днів, дня, а саме 06 січня 2009 року, отже строк звернення позивача до суду сплив 06 січня 2012 року, а з позовом до суду банку звернувся в травні 2014 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що певний час представляв інтереси відповідача у відносинах з банком. На прохання відповідача із свого валютного рахунку декілька разів перераховував грошові кошти у рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. При вирішенні спору покладається на розсуд суду, а вступ у справу пояснив своїм наміром врегулювати спірні фінансові питання з відповідачем в подальшому.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущений строк звернення до суду, про застосування наслідків спливу строку позовної давності заявлено стороною у спорі до ухвалення рішення, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до положень ст. 267 ЦК України.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи, умовам кредитного договору сторін та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно застосовано норми матеріального права, і висновок суду щодо спливу позовної давності по вимогам по сплаті тіла кредиту є помилковим, оскільки договором був встановлений строк повернення кредиту - 6 березня 2032 року, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом, кредитний договір сторін (п. 4.5) передбачає, що у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.9, 3.3.10 (сплачувати проценти, своєчасно та у повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами та можливими штрафними санкціями) цього договору протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом, а також нараховані штрафні санкції.

Таким чином сторонами у п. 4.5 договору був встановлений строк погашення кредиту та сплати процентів у повному обсязі, який настає за умови неналежного виконання позичальником обов'язків за договором через 60 календарних днів з дня невиконання зобов'язання по черговому погашенню кредиту з нарахованими відсотками.

Судом встановлено і не заперечувалось позивачем, що останній платіж відповідачем був внесений 06 листопада 2008 року, у погашення відсотків - 03 квітня 2009 року.

За таких обставин у відповідності до п. 4.5 договору строк повернення кредиту та сплати відсотків сплив через 60 календарних днів - 3 червня 2009 року, і відповідач протягом одного робочого повинна була погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції, проте нею зазначені умови договору виконані не були, і з 4 червня 2009 року позивачу було відомо про його порушене право.

З даним позовом до суду позивач звернувся у березні 2014 року, тобто поза межами визначеного ст. 257 ЦК України строку позовної давності, на поважні причини пропуску цього строку позивач не посилався.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - ЄвтодьєваАнатолія Олександровича відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: