АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія
04 червня 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 рік червень 04 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Колодяжної Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення суми депозиту, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» /далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк»/ про стягнення суми депозиту, посилаючись на те, що 25 червня 2013 року між нею та відділенням ПАТ КБ «Приватбанк», яке розташоване в м. Ялта АР Крим, було укладено договір-заяву № SAMDN8841 на оформлення депозитного вкладу «Стандарт на 3 місяці», відповідно до умов якого позивачкою було передано банку 3 500 гривень, з процентною ставкою на дату укладання 16 % річних.

Умовами вказаного договору також було передбачено, що позивачка має право поповнювати свій вклад та отримувати проценти по закінченню кожного місяця, а якщо по закінченню строку вкладу вона не зробить заяву про бажання забрати кошти, вклад згідно з пунктом 3 договору, автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без її явки до банку.

В послідуючому, позивачка неодноразово здійснювала поповнення на свій особистий рахунок по вкладу № 7340, в результаті чого сума, яка знаходиться на її депозитному рахунку разом з недоплаченими їй процентами складає 26 412 гривень.

12 серпня 2014 року позивачка вирішила повернути свій вклад, про що склала та подала до головного офісу ПАТ КБ «Приватбанк» письмову заяву з вимогою розірвати договір, яку банк отримав 13.08.2014 року.

Однак, у звязку з тим, що на початку вересня 2014 року нею була отримана письмова відповідь від 27.08.2014 року за підписом провідного спеціаліста ПАТ КБ «Приватбанк» з розробки технологій, обробки вхідної кореспонденції від клієнтів ГО ОСОБА_3 про те, що для вирішення питання щодо виплати депозитного вкладу з нею звяжеться відповідний співробітник банку, який так і не звязався, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду, оскільки вважає, що відповідно до положень статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення суми депозиту відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції , просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з послідуючим ухваленням по справі нового рішення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою до суду не надано належних та допустимих доказів наявності залишків грошових коштів на рахунку, зазначених нею в позовній заяві.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово та без належного зясування обставин по справі з матеріалів якої вбачається, що 25 червня 2013 року між сторонами по справі дійсно було укладено договір-заяву № SAMDN8841, відповідно до якого на рахунку позивачки, згідно клієнтської виписки того ж банку від 20.02.2015 року /а.с. 6, 86/ остаток грошових коштів станом на 25.03.2014 року складає 26 412 гривень 10 копійок .

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що позивачкою було укладено депозитний договір-заяву саме з ПАТ КБ «Приватбанк», а не з його філією чи відділенням, ліквідація яких у звязку з окупацією АР Крим сама по собі не припиняє договірних відносин між сторонами, і у відповідності до положень частини 2 статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором, і що судом першої інстанції не було прийнято до уваги при вирішенні спору по суті, рішення суду першої інстанції не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з послідуючим ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, п.п. 1,3,4 ст. 309, ст.ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 суму депозитного вкладу та недоплачених процентів в рамках програми «Стандарт на 3 місяці» по заяві за № SAMDN8841 від 25 червня 2013 року у розмірі 26 412 гривень, а з врахуванням понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 265 гривень, всього 26 677 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :