АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляц.проваджен.№ 22-ц/796/291/2015 Доповідач - Слободянюк С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка дії в інтересах ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги від 18 жовтня 2013 року а.с.7-10), звернувся в суд з наведеним позовом і просив стягнути з ОСОБА_4 1 613 434, 51 грн. боргу за розписками позики від 11 лютого 2009 року грошей в сумі 589 300,00 грн. та від 18 березня 2009 року в сумі 637 000,00 грн. з урахуванням індексу інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми боргу за період з 02 квітня 2009 року до 30 жовтня 2013 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05 вересня 2014 року в позові відмовлено (а.с.95-96).

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на безпідставне застосування судом строку позовної давності.

Справу розглянуто без участі ОСОБА_4. Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (довіреність від 22 липня 2014 року (а.с.76) належним чином повідомлявся про що свідчить поштове зворотне відправлення від 06 березня 2015 року.

Відповідно до положення ч.5 ст.76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2009 року сторони уклали другий договір позики у формі розписки, відповідно до якої ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 позику у розмірі 637 000,00 грн., що становить в еквіваленті 75 000,00 доларів США. ОСОБА_4 зобов*язався повернути позику 02 квітня 2009 року (а.с.42).

Між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики грошей у формі розписки, відповідно до якої останній отримав від ОСОБА_3 позику у розмірі 589 300,00 грн., що становить в еквіваленті 75 000,00 доларів США. Строк повернення позики сторонами встановлено 10 березня 2009 року (а.с.41).

Представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (довіреність від 22 липня 2014 року а.с.76) в суді першої інстанції подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.87).

Позивач зазначав, що відповідачем на початку лютого 2012 року повернуто частково боргу в сумі 20 000,00 грн., а тому такими діями відповідача строк позовної давності переривався.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27 березня 2014 року позов було задоволено (а.с.44-45). Ухвалою цього суду від 24 липня 2014 року заочне рішення скасовано (а.с.79).

Суд першої інстанції зазначав, що відповідачем суду не надано доказів стосовно часткового повернення відповідачем боргу.

Загальна позовна давність відповідно до положення ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права.

Відповідно до ч.3 ст.276 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Суд першої інстанції зазначав, що суду не надано доказів на підтвердження повернення боргу, застосував наслідки спливу строку позовної давності.

Колегія суддів, прослухавши технічний запис фіксування судового засідання від 24 липня 2014 року (а.с.77), встановила, що на початку 2012 року відповідачем частково було повернуто борг. Тому, не вбачалось відстав для застосування строку позовної давності та відмови у позові.

Відповідно до положення ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суми позику) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до положення ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми.

Позивач просить стягнуту суму боргу у розмірі 1 613 434,51 грн. з урахування 3% річних та інфляційних витрат.

Відповідно до ч. ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Сума боргу складає - 1 206 300,00 грн. (637 000,00+ 589 300,00-20 000,00).

Три відсотки річних від суми боргу складають 36 189,00 грн. (1 206 300,00 х 3:100); індекс інфляційних витрат за період з травня 2009 року до 30 жовтня 2013 року (індекс інфляції 1,19%) складає 148 508,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 390 997,00 грн. (1 206 300,00 +36 189,00+148 508,00).

Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3441,00 грн., сплата якого останнім здійснена відповідно до квитанції (а.с.1).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасуванню оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення, яким частково задовольнити позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка дії в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 вересня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідент.номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) 1 390 997,00 грн. та судовий збір в сумі 3441,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: