Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді- Оніпко О.В., суддів - Собіни І.М., Хилевича С.В.

секретар Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 22.08.2014 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто на її користь з ОСОБА_2 неустойку (пеню) на заборгованість за аліментами за період з 19.11.2012 р. по 31.03.2014 р. в сумі 1000 грн. 00 коп.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що судом невірно визначено розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і без будь-яких правових підстав зменшено її розмір. Вказує на те, що нарахування неустойки повинно бути проведено судом по кожному виконавчому листу окремо, однак суд нарахував пеню за два виконавчі листи одночасно і при цьому невірно визначив не тільки період нарахування, але і суму пені. Є безпідставними мотивування суду щодо дати, з якої починається примусове стягнення аліментів з ОСОБА_2, оскільки аліменти стягуються з часу подання позовної заяви, а не з часу набрання рішенням законної сили. Крім того, із заявами в порядку ст. 369 ЦПК України жодна із сторін виконавчого провадження щодо виправлень у виконавчому листі до суду не зверталася.

Є невірним висновок суду щодо надання боржнику відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" строку для добровільного виконання рішення суду в сім днів і моментом виникнення права на стягнення пені за виконавчими документами є 19 листопада 2012 р. , оскільки він суперечить ч.4 ст. 25 вказаного Закону, згідно з якою у разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів (стягнення аліментів), строк встановлений ч.2 цієї статті (7 днів) не надається.

_____________________________________________________________________________________________

Справа № 572/981/14-ц Головуючий суддя 1 інстанції: Власик Н.М.

Провадження № 22-ц787/186/2015 Суддя-доповідач : Оніпко О.В.

Також невірним є висновок суду, що у виданій державним виконавцем довідці має місце неточне врахування всіх сплачених відповідачем платежів. При цьому суд в рішенні дає аналіз сумам, сплаченим відповідачем згідно з квитанціями і сумам, зазначеним державним виконавцем у довідці при обчисленні суми заборгованості. Однак різниця в сумах сплачених відповідачем і отриманих сум аліментів є коштами за поштовий переказ.

Вказує на те, що наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру пені, він є працездатним і та обставина, що він не може працевлаштуватися на постійну роботу, а його дружина стоїть на обліку в центрі зайнятості, не позбавляє його обов'язку своєчасно платити аліменти. Просить рішення суду 1-ї інстанції скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 в сумі 29039,50 грн. та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в сумі 11140,15 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Сарненського районного управління юстиції перебувають виконавчі листи про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4, 1993 р. народження у розмірі 700 грн. щомісячно та неповнолітнього сина ОСОБА_5, 1997 р. народження, в розмірі 300 грн. щомісячно, видані Корецьким районним судом 01.10.2012 р. на підставі рішення суду від 06.09.2012 р. (а.с.10,11).

Виконавчі провадження відкрито за постановами державного виконавця ВДВС Сарненського районного управління юстиції від 12.11.2012 р. (а.с.12,13).

06.03.2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом просила стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 в сумі 29039,50 грн. та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в сумі 11140,15 грн., яка виникла у зв»язку із заборгованістю з вини ОСОБА_2, що підтверджується довідками ВДВС Сарненського РУЮ у Рівненській області.

Задовольняючи частково позов, суд 1-ї інстанції прийшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 щодо ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів на її користь на утримання дітей, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що є підставою для застосування правил ст. 196 СК України щодо нарахування і стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів . Однак, судом визначено період, за який виникла заборгованість: з 19.11.2012 р. по 31.03.2014р. та нарахування неустойки за прострочення сплати аліментів проведено за двома виконавчими листами, а також зменшено розмір неустойки з 2710 грн. до 1000 грн., з чим колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз'яснень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" , передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення .

Відповідачем не доведено суду тієї обставини, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а посилання останнього на наявність у нього двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу та на те, що він не може працевлаштуватися на постійну роботу, а його дружина стоїть на обліку в центрі зайнятості, не позбавляє його обов'язку своєчасно платити аліменти.

Проте, висновок місцевого суду про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, яка утворилась згідно виконавчого листа №1709/969/2012 від 06.09.2012 р. про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не відповідає вимогам закону, оскільки положення статті 196 СК України, що передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, застосовується тільки при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти, визначені Главою 15 СК України, тобто кошти на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, регламентують норми Глави 16 СК України, які не передбачають відповідальності за прострочення сплати цього виду аліментів, а тому до правовідносин, які виникли на підставі норм цієї глави, норми ст. 196 СК України не застосовуються.

Таким чином, позовні вимоги позивачки в частині стягнення неустойки (пені) у розмірі 29039 грн. 50 коп. з приводу виникнення заборгованості за аліментами на повнолітню дочку у зв'язку з продовженням нею навчання, є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Також, судом 1- ї інстанції невірно проведено нарахування неустойки (пені), яке повинно бути проведено по кожному виконавчому листу окремо. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником), а тому нарахування неустойки зі сплати аліментів яке здійснено судом 1-ї інстанції за наявними в матеріалах справи квитанціями, що підтверджують сплату відповідачем аліментів, не є вірним та не може бути взято до уваги колегією суддів.

Згідно з довідкою ВДВС Сарненського районного управління юстиції заборгованість у відповідача зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 300 грн. щомісячно утворилася за період : з 27.06.2012 р. по 31.03.2014 р. та складає 125 грн. 24 коп. (а.с.56).

Однак у вказаній довідці невірно нарахована сума аліментів до сплати за червень 2012 р. у розмірі 300 грн., оскільки обов'язок сплати аліментів у відповідача виник з 27.06.2012 р,. тому до сплати за червень 2012 р. підлягала сума аліментів в розмірі 40 грн. за 4 дні з 27.06.2012 по 30.06.2012р. (300/30*4=40). Враховуючи помилку допущену у вказаній довідці, станом на 31.03.2014 р. заборгованість зі сплати аліментів за вищевказаним виконавчим листом відсутня.

За таких обставин, з відповідача на користь ОСОБА_1 на підставі ст.196 СК України підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 27 червня 2012 року, виходячи з її позовних вимог від 08.08.2014 р. ( а.с. 51-55), по 31 березня 2014 року та виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня фактичного погашення заборгованості.

З урахуванням того, що відповідно до положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 цього Кодексу пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що ст. 61 Конституції України забороняє притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховуються. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається на наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена в ухваленій за наслідками розгляду справи № 6-81цс13 постанові від 11.09.2013р., оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих зобов'язань, яке мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України і в постанові від 1 жовтня 2014 року за наслідками розгляду справи №6-149цс14.

Застосований позивачем спосіб нарахування розміру неустойки та наведений у заяві про зміну ціни позову ( а.с.51-55) не відповідає наведеній правовій позиції, яка згідно із ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Також, колегія суддів не погоджується з розрахунком, наведеним у рішенні судом 1-ї інстанції.

Так, неустойку (пеню) за виконавчим листом від 06.09.2012 р. №1709/969/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, необхідно нараховувати з 27.06.2012 р. по 31.03.2014 р., а саме: кількість днів прострочення множиться на один відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, начальником відділу ДВС Сарненського РУЮ (а.с.56), відображає заборгованість станом на 31.03.2014 р., тому кінцевою датою нарахування неустойки за щомісячними платежами є саме ця дата. Будь-які інші належні й допустимі докази щодо періодичного виконання відповідачем своїх обов'язків, чи їх невиконання по сплаті аліментів відсутні.

Колегія суддів також зауважує, що для обчислення суми заборгованості по кожному з платежів застосовуються загальні правила щодо обчислення боргу, зокрема у випадку надмірної переплати за щомісячним платежем. Різниця, що склалася, зараховується в погашення боргу за попередніми платежами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, аліменти за червень 2012 року (з 27.06.2012 р.) ОСОБА_2 зобов'язаний був сплатити у тому ж місяці в сумі 40 грн. і з 01.07.2012 р. на вказану суму підлягає нарахування пеня по 01.01.2013 р., оскільки аліменти за червень 2012 р. відповідач сплатив лише в січні 2013 р., коли здійснив переплату в сумі 1774,00 грн.

Таким чином, неустойка (пеня) з 01.07.2012 р. по 01.01.2013 р. за 184 дні становить 73,60 грн. (40*1%*184 дні).

За липень 2012 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені лише у січні 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 153 дні в період з липня 2012 р. по 01.01.2013 р. та становить 459,00 грн. (300*1%*153 дні).

За серпень 2012 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені лише у січні 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 122 дні в період з серпня 2012 р. по 01.01.2013 р. та становить 366,00 грн. (300*1%*122).

За вересень 2012 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені лише у січні 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 92 дні в період з вересня 2012 р. по 01.01.2013 р. становить 276,00 грн. (300*1%*92).

За жовтень 2012 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені лише у січня 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 61 день в період з жовтня 2012 р. по 01.01.2013 р. становить 183,00 грн. (300*1%*61).

За листопад 2012 р ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., і лише у січні 2013 р. він частково сплатив 234,00 грн., за 24 дні (234(300/31)), тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 38 днів в період з листопада 2012р. по 01.01.2013р. становить 88,92 грн. (234*1%*38).

За 7 днів листопада 2012 р. заборгованість зі сплати аліментів становить 67,76 грн., яка була погашена за рахунок переплати в листопаді 2013 р., коли було сплачено ОСОБА_2 аліменти в сумі 2654,00 грн., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 245 днів ( кількість днів обраховується за мінусом 31 дня в січні 2013 р. коли аліменти були сплачені в повному об'ємі, а тому пеня не нараховується та 30 днів у липні 2013р. коли відповідачем було сплачено 291,09 грн. та 29 днів у вересня 2013 р., коли також було сплачено 291,09 грн.) в період з листопада 2012 р. по 01.11.2013 р. становить 166,00 грн. (67,76*1%*245).

За грудень 2012 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн. які сплачені лише у листопаді 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 214 днів в період з грудня 2012 р. по 01.11.2013 р. становить 642,00 грн. (300*1%*214).

За січень 2013 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які були сплачені ним в розмірі 1774,00 грн., оскільки заборгованості за вказаний місяць зі сплати аліментів відсутня, пеня не нараховується.

За лютий 2013 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені лише у листопаді 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 186 днів в період з лютого 2013 р. по 01.11.2013 р. становить 558,00 грн. (300*1%*186).

За березень 2013 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені у листопаді 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 155 днів в період з березня 2013 р. по 01.11.2013 р. становить 465,00 грн. (300*1%*155).

За квітень 2013 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені у листопаді 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 125 днів в період з квітня 2013 р. по 01.11.2013 р. становить 375,00 грн. (300*1%*125).

За травень 2013 р ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені у листопаді 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 94 дні в період з травня 2013 р. по 01.11.2013 р. становить 282,00 грн. (300*1%*94).

За червень 2013 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені у листопаді 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 64 дні в період з червня 2013 р. по 01.11.2013 р. становить 192,00 грн. (300*1%*64).

В липні 2013 р. відповідачу нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені ним частково в тому ж місяці в розмірі 291,09 грн., за 30 днів, заборгованість по сплаті аліментів за 1 день липня 2013 р. становить 8,91 грн., яка була сплачена відповідачем в листопаді 2013 р., а тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 1 день в період з липня 2013 р. по 01.11.2013 р. становить 5,61 грн. (8,91*1%*63).

За серпень 2013 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені у листопаді 2013 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 32 дні в період з серпня 2013 р. по 01.11.2013 р. становить 96,00 грн. (300*1%*32).

У вересня 2013 р. відповідачу нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які сплачені ним частково в тому ж місяці в розмірі 291,09 грн. тобто за 29 днів, заборгованість по сплаті аліментів за 1 день вересня 2013 р. становить 8,91 грн., яка була сплачена відповідачем в листопаді 2013 р., підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 1 день в період з вересня 2013 р. по 01.11.2013 р. становить 2,76 грн. (8,91*1%*31).

За жовтень 2013 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які ним частково сплачені в листопаді 2013 р. в розмірі 171,13 грн. за 18 днів (171,13 (300/31)), тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 18 днів в період з жовтня 2013р. по 01.11.2013р. становить 30,80 грн. (171,13*1%*18).

За 13 днів жовтня 2013 р. заборгованість зі сплати аліментів становить 128,87 грн., яка була погашена за рахунок переплати в грудні 2013 р., коли було ОСОБА_2 сплачено аліменти в сумі 586,14 грн., підлягає нарахуванню пеня на за 13 днів в період жовтня 2013 р. по 01.11.2013 р. становить 16,75 грн. (128,87*1%*13).

В листопаді 2013 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які були сплачені ним в повному розмірі, а саме : у розмірі 2654,95 грн. і ця сума переносилась для погашення заборгованості за попередні періоди. Оскільки заборгованість за вказаний місяць зі сплати аліментів відсутня, пеня не нараховується.

За грудень 2013 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які ним сплачені в розмірі 586,14 грн., частина переплати, а саме 128,87 грн. зараховані на погашення заборгованості за 13 днів у жовтні 2013 р., а залишок 157,27 грн. переходить в погашення заборгованості зі сплати аліментів на січень 2014 р. (586,14-300=286,14-128,87 =157,27 ). Оскільки заборгованість за вказаний місяць зі сплати аліментів відсутня, пеня не нараховується.

За січень 2014 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які частково сплачені в розмірі 157,27 грн. у грудні 2013 р., а саме за 16 днів, оскільки часткове погашення відбулося із суми сплаченої за попередній місяць пеня за 16 днів січня 2014 р. не нараховується. За решту 15 днів січня 2014 р. заборгованість складає 142,73 грн., яка погашена відповідачем в лютому 2014 р., тому підлягає нарахуванню пеня на вказану суму за 15 днів в період січня 2014 р. по 01.02.2014 р. становить 21,41 грн. (142,73*1%*15).

За лютий 2014 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., які в цьому ж місяці сплачені в розмірі 586,14 грн., переплату в розмірі 286,14 грн., було зараховано на часткове погашення заборгованості за січень в розмірі 142,73 грн., решта переплати в розмірі 143,73 грн. переходить в погашення заборгованості за березень 2014 р. Оскільки заборгованість за вказаний місяць зі сплати аліментів відсутня, пеня не нараховується.

У березні 2014 р. ОСОБА_2 нараховані до сплати аліменти в сумі 300 грн., сплачені в розмірі 291,09 грн., решта заборгованості в розмірі 8,91 грн. погашена в рахунок переплати здійсненої в лютому 2014 р. яка склала 143,41 грн. (143,41-8,91=134,50).

За таких умов, враховуючи періодичне виконання ОСОБА_2 свого обов'язку щодо сплати аліментів та те, що станом на 31.03.2014 р. у ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, крім того здійснена переплата в розмірі 134,50 грн., яку слід відмінусувати від розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка за період з 27.06.2012 р. по 31.03.2014 р. становить : 4165 грн. 35 коп. (4299,85 грн. сума нарахованої неустойки (пені) за період з 27.06.2012р. по 31.03.2014р. - 134,50 грн. сума переплати аліментів).

У зв'язку з наведеним, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі - про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та про стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 4165 грн.

Також колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ч.2 ст.196 СК України щодо зменшення розміру нарахованої неустойки за прострочення по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки наведені відповідачем доводи не заслуговують на увагу та не звільняють останнього від обов»язку утримувати неповнолітню дитину від першого шлюбу.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,313-314,316 ЦПК України, ст.196 СК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду від 22 серпня 2014 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом від 06.09.2012 р. №1709/969/2012 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в рахунок стягнення неустойки (пені) 4165 ( чотири тисячі сто шістдесят п'ять ) грн. 35 коп. В решті в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий

Судді :