Справа № 190/1459/14-ц
Провадження №2/190/9/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м.П"ятихатки

П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

представників відповідачів Юркова М.М., Кучера С.І.,

прокурора Романової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П'ятихатки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, Управління Державної казначейської служби України у П'ятихатському районі та за участю прокурора П'ятихатського району Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, Управління Державної казначейської служби України у П'ятихатському районі про відшкодування матеріальної шкоди.

В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що згідно рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01.03.2012 року на його користь з ОСОБА_4 стягнуто шкоду завдану злочином, у зв'язку з чим 08.06.2012 р. виконавчі листи він пред'явив до примусового виконання у відділ ДВС П'ятихатського РУЮ. Боржник ОСОБА_4 працював та отримував заробітну плату, його заробітна плата з червня 2012 р. по вересень 2013 р. склала 17 122,36 грн. Проте стягнення по виконавчим документам проводились не належним чином. За вказаний період йому в рахунок відшкодування матеріальної шкоди було виплачено 510,99 грн., а у разі утримання державним виконавцем із заробітної плати боржника 50% міг би отримати 8 561,18 грн. (17 122,36 грн. - 50%= 8561,18 грн.).

27.03.2014 року ухвалою П'ятихатського районного суду визнано неправомірною бездіяльність державних виконавців ВДВС П'ятихатського РУЮ в частині виконання виконавчих документів, вказана ухвала апеляційним судом Дніпропетровської області залишена без змін.

У зв'язку з вищевикладеним, просить стягнути з держави Україна упущену вигоду в розмірі 8050,19 грн. ( 8561,18 грн. - 510,99 грн. = 8050,19).

В судовому засіданні, що відбулося 11.03.2015 року позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. В судові засідання 01.04.2015 року та 14.04.2015 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання з проханням справу розглядати за його відсутності, оскільки знаходиться на навчанні у м. Харкові та не має змоги приїхати /а.с.97,125/

Представник ВДВС П'ятихтського РУЮ Дніпропетровської області Кучер С.І. в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що дійсно у відділі ДВС П'ятихатського РУЮ знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа у цивільній справі № 434/142/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 шкоди, завданої злочином. Проте, вважає, що сума, яку просить стягнути позивач ОСОБА_3 не є упущеною вигодою, а є сумою боргу, що стягнута відповідно до рішення П'ятихатського районного суду від 01.03.2012 року, але не була вчасно стягнута з боржника. Стягнення по вказаним виконавчим документам проводиться, а тому вважають, що у разі задоволення вимог позивача буде допущено подвійне стягнення завданої шкоди, як з ОСОБА_4 так і з Держави Україна, тому у задоволенні позову просить відмовити.

Представник Управління Державної казначейської служби України у П'ятихатському районі Юрков М.М. позов не визнав і пояснив, що позивач з їх Управлінням у будь-яких правових відносинах не перебував, їх діями позивачу шкоди завдано не було, вони не несуть відповідальності за неправомірні дії спеціалістів інших органів влади, а тому вважає, що підстави для стягнення коштів з Управління Державної казначейської служби України у П'ятихатському районі відсутні, у зв'язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.

Прокурор Романова К.С. в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити, вимоги позивача вважає незаконними.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням П'ятихатського районного суду від 01.03.2012 р. у справі № 434/142/12 (провадження № 2/434/88/12) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином позов задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 76040,84 гривень втраченого заробітку за період з 01.05.2009 р. по 31.01.2012 р. включно; втрачений заробіток з 01.02.2012 р. по 31.08.2012 р. включно щомісячними платежами у розмірі: лютий 2012 р. 3004,40 гривень, березень 2012 р. 3004,40 гривень, квітень 2012 р. 3063,20 гривень, травень 2012 р. 3063,20 гривень, червень 2012 р. 3063,20 гривень, липень 2012 р. 3085,60 гривень, серпень 2012 р. 3085,60 гривень; 10655,46 гривень додаткових витрат на лікування; 11570,65 гривень витрат на звичайний сторонній догляд за період з 01.10.2009 р. по 31.08.2012 р. включно; 5785,33 гривень витрат на побутове обслуговування за період з 01.10.2009 р. по 31.08.2012 р. включно, 11666,66 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди на загальну суму 126588,54 гривень /а.с.82-85/.

29.05.2012 р. ОСОБА_3 видано виконавчі листи, які ним пред'явлено до примусового виконання у відділ ДВС П'ятихатського райуправління юстиції /а.с.86,87/.

27.03.2014 року ухвалою П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2014 року, скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність державних виконавців відділу Державної виконавчої служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області Черняк Оксани Миколаївни і Кучера Сергія Ігоровича в частині виконання виконавчих документів за рішенням П'ятихатського районного суду від 01 березня 2012 р. у справі № 434/142/12 (провадження № 2/434/88/12) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином /а.с.77-79, 80-81/.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як роз'яснено у п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 просить стягнути з Держави Україна упущену вигоду в розмірі 8050,19 грн., посилаючись на те, що якби його право не було порушено державним виконавцем він міг би отримати 8 561,18 грн. в рахунок погашення матеріальної шкоди, стягнутої з ОСОБА_4 на підставі рішення П'ятихатського районного суду від 01.03.2012 року (17 122,36 грн. - 50%= 8561,18 грн.), у зв'язку з чим вважає, що упущена вигода складає 8050,19 грн. ( 8561,18 грн. - 510,99 грн. = 8050,19).

Однак в матеріалах справи відсутні докази завдання державним виконавцем матеріальної шкоди саме ОСОБА_3, оскільки матеріальна шкода в розмірі 8050,19 грн., яку позивач просить стягнути з держави Україна за своєю правовою природою не є шкодою, заподіяною державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження, а є сумою боргу, що стягнута відповідно до рішення П'ятихатського районного суду.

Стягнення цієї суми з державного бюджету фактично означає заміну сторони виконавчого провадження та покладення на державний бюджет відповідальності за борговими зобов'язаннями ОСОБА_4

Сума, зазначена у рішенні П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області, яка не була стягнута через протиправну бездіяльність державного виконавця, не може бути визнана майновою шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України та ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", а тому заявлені вимоги не є законними та обгрунтованими, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Так як, позивач є інвалідом 1-ї групи, то відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору, проте оскільки в задоволені позовних вимог позивачеві відмовлено, то з відповідачів не підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 146, 212, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, Управління Державної казначейської служби України у П'ятихатському районі та за участю прокурора П'ятихатського району Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Витрати, пов'язані із сплатою судового збору - віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області.

Стороною яка не приймала участь в судовому засіданні апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 квітня 2015 року.

Головуючий-суддя Ю.В. Легкошерст