Справа № 226/495/15-ц
Провадження № 2/226/411/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року Димитровський міський суд Донецькой області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача виконкому Димитровської міської ради Маричевої Л.П.

представника відповідача КП «СЄЗ» Єльчищевої О.В.

представника третьої особи органу опіки та піклування Скрипник Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Димитровської міської ради, Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» про визнання права користування та визнання наймачем, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права користування та визнання наймачемі в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в серпні 2004 року вона вселилася до квартири за адресою: АДРЕСА_1 та мешкала в ній разом з ОСОБА_6, 1973 року народження, з якою вони вели спільне господарство. ОСОБА_6 користувалась квартирою на підставі договору найму, згідно з рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради № 480 від 21.11.1995 р. 29 березня 2005 року позивач погодилась на пропозицію ОСОБА_6 про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1, про що було внесено запис у відповідні документи. ІНФОРМАЦІЯ_4 в позивача народилась донька - ОСОБА_7, яка також була зареєстрована разом з позивачем. 16 червня 2005 року ОСОБА_6 знялася з реєстрації за вказаною адресою та виїхала у невідомому їй напрямку, до теперішнього часу місце її перебування невідоме. Позивач проживає в квартирі постійно з моменту вселення, дана квартира є єдиним місцем проживання для неї та для її малолітньої дитини. Крім того, позивач несе на собі всі витрати щодо утримання жилого приміщення, сплачує комунальні послуги за місцем проживання. Незважаючи на той факт, що комунальні служби приймають від неї платежі, особисто з позивачем ніхто договір найму житлового приміщення не укладав, пропозиція позивача щодо укладення такого договору була відхилена, оскільки вона не є основним наймачем, а є піднаймачем. Вважає, що оскільки ОСОБА_6 знялась з реєстрації 16.06.2005 року та не проживає у спірній квартирі більш ніж 10 років, а також не оплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню квартири, то вона втратила право на користування квартирою і договір найму житлового приміщення повинен бути розірваним з нею з дня її вибуття. Просила суд визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 та визнати її наймачем за раніше укладеним договором найму спірної квартири, замість попереднього наймача ОСОБА_6, 1973 року народження.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала та пояснила, що ОСОБА_6 її дальня родичка. Коли вони жили разом у спірній квартирі то разом робили покупки, разом робили ремонт. Ніяких договорів з ОСОБА_6 з приводу даної квартири вона не укладала.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги про визнання права користування квартирою та визнати позивача наймачем спірної квартири.

Представник відповідача виконкому Димитровської міської ради Маричева Л.П. позов визнала, додавши, що дійсним законодавством передбачено право будь-якого члена сім'ї змінити договір найму та визнати себе наймачем.

Представник відповідача КП СЄЗ Єльчищева О.В. позов визнала, підтримала думку представника відповідача виконкому Димитровської міської ради.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Скрипник Г.С. позов позивача підтримала, оскільки у спірному житлі зареєстрована малолітня дитина, посилаючись на ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства», згідно з якою, діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником

або наймачем.

Судом встановлено, що 21.11.1995 року рішенням виконкому № 480 затверджений протокол житлово-побутової комісії № 68 від 01 листопада 1995 року про зміну умов договору найму житлового приміщення, згідно з яким на ОСОБА_6 перероблено особовий рахунок на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з тим що 28.03.1989 року її свекор ОСОБА_8 виписаний з квартири та втратив право на житло (а.с. 8).

16 червня 2005 року наймач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 виписана з квартири за адресою: АДРЕСА_1. У якості піднаймача у квартирі зареєстрована позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її малолітня донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9, 10).

Згідно з довідкою ПП «ПЖФ «Гарант-Сервіс» м.Димитрова, позивачем у лютому 2015 року сплачено комунальну послугу за квартиру за адресою: АДРЕСА_1, за листопад-грудень 2014 року та за січень 2015 року в сумі 242,46 грн. (а.с. 6).

Позивач звернулась до виконавчого комітету Димитровської міської ради 03 лютого 2015 року з заявою про визнання права користування житловим приміщенням (а.с. 14-15).

На підставі рішення засідання громадської комісії з житлових питань було вирішено внести пропозицію до виконавчого комітету Димитровської міської ради про відмову в наданні згоди КП «Служба єдиного замовника» на зміну договору найму жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_6 на ОСОБА_1, оскільки на розгляд комісії не надано документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 є членом сім'ї ОСОБА_6, або документи, які засвідчують факти постійного спільного проживання ОСОБА_1 з наймачем квартири і ведення з нею спільного господарства (а.с. 13).

Вказані обставини та факт проживання позивача у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що позивача знає з 2004 р., яка мешкає у спірній квартирі приблизно з 2005 р. Позивач мешкала разом з тіткою, ще до народження дитини, як звали тітку - не пам'ятає. Він був у гостях позивача на свята. Коли приходив, там також була тітка. Позивач та тітка мешкали разом. У них був спільний бюджет, вони разом купували продукти харчування, разом купили диван. Куди поділася тітка він не знає, не бачив її приблизно 8-9 років. Позивач казала, що тітка поїхала до РФ. У цій квартирі мешкає тільки позивач з донькою, чужих речей не бачив. Чи є інше житло у позивача, він не знає.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що у 2004 р. позивач та ОСОБА_6 стали разом мешкати у спірній квартирі. Потім, коли у ОСОБА_1 народилась донька, ОСОБА_6 виїхала, більше вона про неї нічого не чула. У ОСОБА_1 були співмешканці, але стосунки закінчувалися невдало, зараз вона мешкає тільки з донькою. Позивач та ОСОБА_6 вели сумісне господарство, придбавали продукти, посуд, спільно харчувалися, разом купили телевізор. Вона буває у позивача у квартирі на всі свята. Речей ОСОБА_6 у квартирі вона не бачила. Іншого житла у позивача немає.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Відповідно до ст.824 ЦК України, на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найму житла може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинними на попередніх умовах.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що позивач постійно мешкала та вела спільне господарство з ОСОБА_6 у спірній квартирі, принаймні у 2004-2005 роках та відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України, ч.2 ст.824 ЦК України є членом сім'ї наймача ОСОБА_6, яка виписана 16.06.2005 р. і має права та обов'язки, які випливають з договору найму жилого приміщення.

За таких обставин суд вважає, що позивач має право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та може бути визнана судом наймачем даної квартири.

На підставі ст.ст.64, 106 ЖК України, ст.824 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 81, 88, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Димитровської міської ради, Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» про визнання права користування та визнання наймачем, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженки с-ща Удачне Красноармійського р-ну Донецької області право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та визнати її наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення (квартири) за адресою: АДРЕСА_1, замість попереднього наймача, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін