АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 657/1302/14-ц
Провадження №22-ц/791/856/2015 Головуючий в І інстанції: Живцова О.А.
Категорія 27 Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 09 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Борка А.Л.

Суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

при секретарі: Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 21 січня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_2 зазначаючи,що на підставі кредитного договору між сторонами від 12 лютого 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 140 000 гривень під 16, 8 % річних з терміном повернення 12 лютого 2026 року, свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. У зв'язку з чим просить звернути стягнення на житловий будинок, що розташований за адресою вул.Щорса 30-а, смт. Каланчак, Каланчацького району, Херсонської області,який належить відповідачеві, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі - 673 795,11 грн.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 21 січня 2015 року у позові публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,12 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № HEKWGA, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 140 000 гривень під 16,8 % річних з терміном повернення 12 лютого 2026 року. Згідно розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 01 серпня 2014 року становить 673 795,11 гривні, останні внески ним здійснювалися 26 березня 2009 року.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,за змістом ч. 1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 8.1.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 8.1. Повне повернення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 даного договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,відповідно п.8.1.2 кредитного договору, у разі порушення термінів оплати, передбачених п. 8.1.1 на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту, відсотків, винагороди, пені - останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Таким чином,на думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку,що у зв'язку з порушенням відповідачем вказаних умов договору, зі спливом 120 днів після 23 березня 2009 року, в силу умов договору, термін повернення кредиту змінився, у відповідача виник обов'язок повернення кредитних коштів та сплати інших передбачених договором сум до 31 липня 2009 року, однак ним такої умови договору не виконано, у зв'язку із чим у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом з 01 серпня 2009 року, проте з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся тільки 19 вересня 2014 року.

За положеннями ст. ст.256, 257, 258, 260, 261, 266, 267 ЦК України загальний строк позовної давності, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлено тривалістю у три роки, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,звернувшись до суду з позовом тільки 19 вересня 2014 року позивачем порушено встановлений законом строк позовної давності, відповідачем подана заява про застосування позовної давності, за таких обставин передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог немає.

Крім того,позовна давність,встановлена законом,може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі,згідно до вимог ч.1 ст.259 ЦК України.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах,у листах,телеграмах,якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

Зважаючи на зазначене вище,надання споживчого кредиту фізичній особі - ОСОБА_2, п.5.5 якого передбачено позовну давність тривалістю в п'ять років,не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору,оскільки такі умови не містять підпису позичальника,не встановлено наявність належних та допустимих доказів,які б підтверджували,що саме ці умови розумів ОСОБА_2,підписуючи заяву позичальника,а також те,що умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника,або в подальшому такі умови,зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Таким чином,на думку колегії суддів,суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують,а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- відхилити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: