Номер провадження: 22-ц/785/1919/15
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановила:
05 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, молитвуючи свої вимоги тим, що вона є основним наймачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (далі спірна квартира).

В зазначеній квартирі згідно з довідкою №1 від 28.01.2008 року, окрім позивача, також зареєстровані відповідач ОСОБА_2 , а також: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 проживав у спірній квартирі до грудня 2007 року, після чого виїхав з речами і більше в квартирі не з`являвся, позивач просила суд визнати його таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, з посиланням на те, що на час звернення позивача до суду він проживає у спірній квартирі і сплачує комунальні платежі за її користування.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаного судового рішення із ухваленням нового, про задоволення її позовних вимог, посилаючись на те, що рішення було ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не був доведений факт не проживання ОСОБА_2 у

спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, що у відповідності до ст. 71 ЖК України не дає підстав для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Суд обґрунтовано виходив із того, що на час звернення позивача до суду з даним позовом, у неприватизованій спірній квартирі були зареєстровані: позивач ОСОБА_1 (основний квартиронаймач та теща відповідача), відповідач ОСОБА_2 , його колишня дружина ОСОБА_3 , їх донька ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та прописку (а.с. 91).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідач вселився у вищевказану квартиру як член сім`ї наймача, а саме - як чоловік доньки позивачки - ОСОБА_10 .

Із Свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 13 червня 2008 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 7, 8).

Після розірвання шлюбу відповідач продовжував жити за вказаною адресою.

Зазначені обставини підтверджуються копіями графіків відвідування сімей офіцерів, прапорщиків та військовослужбовців за контрактом окремої роти охорони дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав в/ч 3012 МВС України, рапортами керівництва окремої роти охорони дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав в/ч 3012 МВС України, відповідно до яких прапорщик ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом у військовій частині № НОМЕР_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 52-71).

Крім того, відповідач надав до суду квитанції по сплаті ним комунальних послуг за вказаною адресою (а.с. 43-49).

Та обставина, що платником у вказаних квитанціях вказано ОСОБА_1 , не свідчить про те, що вона сплачувала ці платежі, оскільки ці квитанції зберігаються у відповідача. У разі, якщо б він не мешкав у спірній квартирі з 2007 року, як на те вказує позивач, у нього були б відсутні вказані квитанції.

При цьому позивач ОСОБА_1 у письмових поясненнях, наданих до суду, особисто зазначила, що у порядку досягнутої двосторонньої домовленості з липня 2008 р. по березень 2014 р. з боку відповідача ОСОБА_2 регулярно здійснювались платежі за комунальні послуги за користування спірною квартирою по особовим рахункам, відкритим на її ім`я (холодна та гаряча вода, газо- та електропостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів), із розрахунку спожитого обсягу комунальних послуг, згідно з нормативами (нормами) споживання пропорційно кількості мешканців квартири (а.с. 148).

Таким чином, доводи позивача про те, що ОСОБА_2 без поважних причин не проживає у спірній квартирі, повністю спростовуються матеріалами справи.

Що стосується Актів від 27.08.2008 року та 31.01.2014 року (а.с. 136, 137), складеними майстрами дільниці №12 КП ЖКС Фонтанський про не проживання ОСОБА_2 з листопада 2007 року у квартирі за вищевказаною адресою, то суд обгрунтовано врахував, що всі зазначені Акти складені на підставі заяви ОСОБА_1 та свідчень одних і тих же сусідів: ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , без безпосереднього та об`єктивного з`ясування обставин проживання чи не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі.

Разом з тим, дані, які вказані в цих Актах, не підтверджуються іншими об`єктивними доказами, які маються в матеріалах справи, і спростовуються вищезазначеними доказами щодо його проживання у спірній квартирі і сплати ним витрат за комунальні послуги.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_2 , у якому знаходилась спірна квартира, повністю знесений, у зв`язку з чим позивач, відповідач та інші особи станом на теперішній час мешкають за іншими адресами, що підтверджується листом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.09.2014 року №О-13/2 ЗПИ (а.с. 133).
Крім того, відповідно до листа Управління капітального будівництва Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_2 від 20.08.2014 року №164/о у додатку 1 до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.08.2012 року №390 наведено уточнений список громадян, що підлягають відселенню відповідно до комплексної програми реконструкції кварталів у межах вулиць Пантелеймонівської, Преображенської, М.Арнаутської, Катерининської, включені мешканці 103 квартир з 10 будинків. До числа громадян, які підлягають відселенню з квартири АДРЕСА_3 , у складі сім`ї ОСОБА_1 (основний квартиронаймач) з 9 осіб увійшов також і відповідач ОСОБА_2 (а.с.123).
Що стосується пояснень свідків з боку позивача: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_6 щодо не проживання у спірній квартирі відповідача ОСОБА_2 , то вони також обгрунтовано не прийняті судом до уваги, оскільки, виходячи з вищевикладеного, вони на момент надання пояснень (18,19 березня 2014р.) не проживали та не були зареєстровані у спірній квартирі, що підтверджується випискою із домової книги № НОМЕР_2 , виданої КП ЖКС Фонтанський від 24.03.2014 року.

Більш того, враховуючи, що письмові пояснення вищевказаних осіб надані до суду не ними особисто, а безпосердньо представником позивача - ОСОБА_15 , вони не можуть слугувати належними і допустимими доказами у справі.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з січня 2014 року, тобто на час звернення її до суду з позовом, у спірній квартирі не проживала, у зв`язку з вибуттям до іншого приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , яке їй надано з причин відселення, що було нею особисто підтверджено в судовому засіданні 03.12.2014 року (а.с.151).

Крім того, позивач зазначила суду, що особисто вона у спірній квартирі не проживала, а проживала у суміжному з цією квартирою приміщенні АДРЕСА_5 , де вона також являлась основним наймачем.

Слід також зазначити, що після ухвалення оскаржуваного судового рішення, а саме 30.12.2014 року позивач ОСОБА_1 зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорту ОСОБА_1 (а.с.176).
Таким чином, позивач ОСОБА_1 жодним чином не довела суду порушення своїх прав як основного квартиронаймача спірної квартири з боку відповідача ОСОБА_2 , оскільки на час звернення до суду в ній не проживала, факт не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин не довела, та крім того на даний час спірної квартири взагалі не існує, через знесення всього багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .
Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням

фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними

вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко