Справа № 367/6840/14ц Головуючий у І інстанції Чернов Д.Є.
Провадження № 22-ц/780/3559/15 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 26 06.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мережко М.В., Журби С.О.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2015 року,

встановила:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (далі-Позивач) та ОСОБА_2 (далі-Відповідач) було укладено договір №К3М0АК24250096. Відповідно до умов договору, позичальник отримав кредит у розмірі 56 890 грн. у строк до 08.03.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 %. Проте, всупереч вимогам договору, Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 23.07.2014 року загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 270 004,56 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 39 426,57 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 38 883,77 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 836,49 грн., заборгованість по пені-175 762,27 грн., штраф - 13 095,46 грн.

В зв'язку з вище викладеним, просили стягнути з ОСОБА_2 на їх користь суму заборгованості у розмірі 270 004,56 грн. та судовий збір.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду є незаконним так як винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, судом встановлено, що11.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №К3М0АК24250096. Відповідно до умов договору, позичальник отримав кредит у розмірі 56 890 грн. у строк до 08.03.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 %. (а.с.7-13).

Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 23.07.2014 року загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 270 004,56 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 39 426,57 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 38 883,77 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 836,49 грн., заборгованість по пені-175 762,27 грн., штраф - 13 095,46 грн. (а.с.4-5).

Відмовляючи в задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності суд виходив з того, що позичальник перестав виконувати зобов'язання з погашення кредиту з 29 травня 2008 року, зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом та комісії з 30 грудня 2008 року, зобов'язання зі сплати пені з 29 жовтня 2009 року, про те позивач звернувся в суд вже після спливу позовної в 3 роки.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд при винесенні рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності не взяв до уваги той факт, що останній платіж у сумі 19 250 грн. 00 коп., був здійснений 20 листопада 2013 року та був направлений на погашення простроченої заборгованості по кредиту.

За таких обставин строк позовної давності позивачем пропущено не було.

Разом з тим, статтею 548 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

За змістом ч.3 ст.551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її не співмірність з розміром основного зобов'язання.

При цьому розмір заборгованості та штрафних санкцій, їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч.3 ст.551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п.2 ч.1 ст.214 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором та обов'язковими для перевірки на стадії апеляційного провадження (ст.ст.303,315 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені положення закону колегія суддів приходить до висновку, що розмір штрафних санкцій підлягає зменшенню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2015 року скасувати та постановити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № К3М0АК24250096 від 11.03. 2008 року у розмірі 151 146 (сто п'ятдесят одна тисяча сто сорок шість) гривень та 83 (вісімдесят три) копійки, яка складає:

-39 426, 57 гривень заборгованість за кредитом;

-38 883, 77 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2 836, 49 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом;

-65 750 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

-250 гривень штраф (фіксована частина);

-4 000 гривень штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 4050 (чотири тисячі п'ятдесят) гривень та 07 (сім) копійок.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий Волохов Л.А.

Судді Мережко М.В.

Журба С.О.