Справа № 216/5730/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2015 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Філатова К.Б.

за участю :

секретаря : Бондарєва Є.С.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що відповідачу на праві власності належить 4/10 частини домоволодіння із господарчими спорудами по вул. Новоросійській, 41-43 в місті Кривому Розі, які він отримав в якості спадщини після смерті своєї матері, яка померла у грудні 2008 року.27 липня 2010 року право власності на вказане майно було зареєстровано у Державному реєстрі. 21 січня 2009 року між позивачкою та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, вартість якого була обумовлена 10000 доларів США або 80000 гривень. В той же день з метою виконання умов договору позивачка сплатила позивачеві 4500 доларів США, що у гривневому еквіваленті на день підписання договору становило 36000 гривень. В той же день відповідач передав їй вказане майно у користування. Після цього з вини держави Україна курс гривні до долара постійно зменшувався, у звязку із чим між позивачкою та відповідачем виник спір щодо ціни домоволодіння. Вона, позивачка, вважає, що повинна сплатити відповідачу залишкову суму боргу 44000 гривень, що є еквівалентом 5500 доларів США за курсом на час укладення попереднього договору у 2009 році. Відповідач із цим не згодний і вважає, що оплата повинна бути здійснена відповідно до цін, що існують на момент укладення договору. Вважає, що позивач виконала умови договору, а відповідач від нотаріального оформлення договору відмовився. Просить визнати за собою право власності на 4/10 частини спірного домоволодіння, та присудити відповідачу 44000 гривень, стягнувши їх з неї.

В судовому засіданні представник позивачки надав суду мирову угоду, яку з боку відповідача підписала та погодилася з нею його представник ОСОБА_2 У визнанні угоди судом було відмовлено.

Після відмови у визнанні угоди, представник позивачки змінив свої позовні вимоги та просив визнати попередній договір дійсним та визнати за позивачкою право власності на 4/10 домоволодіння, що належало відповідачу, та стягнути з позивачки на користь відповідача 63000 гривень, зобовязавши його протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили вчинити всі дії, необхідні для переоформлення домоволодіння та усунути недоліки, які виникли у будинку в період з дня укладення попереднього договору до дня ухвалення судового рішення.

Представник відповідача за довіреністю позовні вимоги в такому вигляді визнала.

Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 12 січня 2009 року між позивачкою та відповідачем був укладений попередній договір, якій не був нотаріально посвідчений, і згідно якому позивачка того ж дня вступала у володіння нерухомим майном та зобовязалася сплатити за майно 80000 гривень, що на той час згідно попередньому договору було еквівалентно 10000 доларам США (а.с. 18).

Як вбачається із рішення суду від 12 липня 2010 року, право власності на спірну нерухомість за відповідачем було визнано саме цим рішенням, тобто на час укладання попереднього договору, такого права власності в нього не було. Крім того із цього рішення вбачається, що право власності відповідач набув після смерті своєї матері, яка померла 3.12. 2008 року, тобто всього за місяць до складання попереднього договору, а значить, що відповідач ще не мав і не міг мати право власності на нерухоме майно (а.с. 15).

Як вбачається із довіреності 19 листопада 2012 року відповідач довірив ОСОБА_2 саме узаконення належного йому домоволодіння, а також продаж його. Суду не надано жодного документу, який би свідчив про належне узаконення домоволодіння, що давало б можливість оформити договір відчуження домоволодіння нотаріально.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Суд вважає, що спору між позивачкою та ОСОБА_2, якій власником надані всі належні йому права щодо відчуження будинку, не існує ані якого спору, а та обставина, що ОСОБА_2 не приймає передбачених законодавством дій по узаконенню домоволодіння, для подальшого його відчуження не означає, що відчуження будинку повинно відбуватися за рішенням суду.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 212, 218 ЦПК України, ст. 657 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_3 протягом 10 днів.

Головуючий суддя Філатов К.Б.