Справа № 0907/8033/2012
Провадження № 22-ц/779/2003/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ТзОВ «Новекс», ОСОБА_4, ТзОВ «Будівельна компанія «Люкс», Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсними попередніх договорів, скасування частково рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно та зобов'язання вчинити дії, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ТзОВ «Будівельна компанія «Люкс», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТзОВ «Новекс» про визнання дійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ТзОВ «Новекс», ОСОБА_4, ТОВ «Будівельна компанія «Люкс», реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсними попередніх договорів, часткове скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивували тим, що 26.12.2005 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ТзОВ «Новекс» було укладено договори комісії № 27-Л та № 28-Л, за умовами яких ТзОВ «Новекс» (комісіонер) взяв на себе зобов»язання в інтересах та за рахунок позивачів, від свого імені в порядку і в терміни визначені умовами договорів комісії придбати офісні приміщення на першому поверсі та в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1.

Позивачі, посилаючись на те, що зазначені офісні приміщення незаконно відчужені ОСОБА_4, змінюючи та уточнюючи позовні вимоги просили: визнати недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно - офісні приміщення площею 85,2 кв.м., які знаходяться у підвальному приміщенні та на офісні приміщення площею 102 кв.м., які знаходяться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1, видані на ім»я ОСОБА_4; скасувати п.п. 23,24 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від13.06.2012 року № 384 «Про оформлення права власності на нерухоме майно»; зобов»язати ТзОВ «Будівельну компанію Люкс» передати за актами прийому-передачі: ОСОБА_2 - 0,167 частини нежитлових приміщень загальною площею 85,2 кв.м., та 102 кв.м., що знаходяться відповідно у підвальному приміщенні та першому поверсі будинкуАДРЕСА_1; ОСОБА_3 0,555 частини нежитлових приміщень загальною площею 85,2 кв.м., та 102 кв.м., що знаходяться відповідно у підвальному приміщенні та першому поверсі будинкуАДРЕСА_1. Позивачі просили також визнати недійсними в силу їх нікчемності всі попередні договори купівлі продажу спірних нежитлових приміщень, укладені 30.06.2008 року ОСОБА_4 як з ТзОВ «Будівельна компанія Люкс» так і з ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Будівельна компанія «Люкс», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дійсними попередніх договорів купівлі-продажу №05-О та №06-О укладених 30.06.2008 року між ТОВ «Будівельна компанія «Люкс» та ОСОБА_4

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - офісні приміщення площею 85,2 кв.м., які знаходяться у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1, видане на ім»я ОСОБА_4

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - офісні приміщення площею 102 кв.м., які знаходяться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1, видане на ім»я ОСОБА_4

Скасовано п.23,24 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від13.06.2012 року № 384 «Про оформлення права власності на нерухоме майно».

Зобов»язано ТзОВ «Будівельна компанія Люкс» передати за актами прийому-передачі ОСОБА_2 право власності на 0,167 частини, нежитлового приміщення загальною площею 85,2 кв.м., ОСОБА_3 право власності на 0,555 частини нежитлового приміщення площею 85,2 кв.м., які знаходяться у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1.

Зобов»язано ТзОВ «Будівельна компанія ЛЮКС» передати за актами прийому-передачі ОСОБА_2 право власності на 0,167 частини, нежитлового приміщення загальною площею 102 кв.м., ОСОБА_3 право власності на 0,555 частини нежитлового приміщення площею 102 кв.м., які знаходяться на першому поверсі на АДРЕСА_1.

Визнано недійсним в силу його нікчемності попередній договір №05-О купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.06.2008 року загальною площею 85,2 м.кв. у підвальному приміщенні по АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ТзОВ «Будівельна компанія Люкс».

Визнано недійсним в силу його нікчемності попередній договір №06-О купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.06.2008 року загальною площею 102 м.кв. на першому поверсі будинку по АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ТзОВ «Будівельна компанія Люкс».

Визнано недійсним в силу його нікчемності попередній договір №05-О купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.06.2008 року загальною площею 85,2 м.кв. у підвальному приміщенні по АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5

Визнано недійсним в силу його нікчемності попередній договір №06-О купівлі-продажу нежитлового приміщення від 30.06.2008 року загальною площею 102 м.кв. на першому поверсі будинку по АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 379,92 грн., на користь ОСОБА_3 - 1261,08 грн.

Стягнуто з ТзОВ «Люкс» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 379,92 грн. , на користь ОСОБА_3 - 1261,08 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ТзОВ «Будівельна компанія «Люкс» , ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Новекс» про визнання дійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень - відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Так, апелянт зазначив, що ОСОБА_4 був добросовісним набувачем спірного майна і його добросовісність жодним чином не спростована оскаржуваним рішенням суду першої інстанції.

ОСОБА_7 виконав всі зобов»язання перед ТОВ «Будівельна компанія «Люкс», яка як забудівник та власник спірних приміщень, передала йому по двох актах прийому-передачі від 16.12.2011 року спірні нежитлові приміщення по АДРЕСА_1.

Вказані акти прийому-передачі, на думку апелянта, є правочинами, оскільки на їх підставі ОСОБА_7 оформив свідоцтва про право власності на ці приміщення.

Акти-прийому передачі є чинними та ніким не оспорювалися.

ОСОБА_4 придбав спірні приміщення ще задовго до виникнення спорів і оформив право власності на них, у зв»зку з чим, вважає апелянт, позивачі обрали невірний спосіб захисту порушених прав.

На даний час спірне майно перебуває у власності за відплатними договорами у нового добросовісного набувача ОСОБА_8, яка не була залучена до участі в розгляді справи. Тому вважає апелянт, позивачі мали б обрати інший спосіб захисту порушених прав, а саме повернення від ТОВ «Новекс» сплачених ними коштів та відшкодування завданої цим шкоди, оскільки витребування майна від добросовісного набувача не допускається якщо майно придбане за відплатним договором.

Апелянт зазначив, що в судовому засіданні позивачами не доведено, що ТОВ «Новекс» внесло кошти ТОВ «Будівельна компанія «Люкс», як дольову участь у будівництві приміщень для ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у зв»язку з чим, у ТОВ БК «Люкс» не виникло обов»язку передати спірні приміщення ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Апелянт зазначив також, що позивачі належними чином не ідентифікували приміщення, які має передати ТОВ БК «Люкс» і якою площею, виходячи із вказаних часток.

Ухвала касаційної інстанції не містить жодних висновків про те, що суд першої та апеляційної інстанції невірно розглянули первісний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Зважаючи на те, що спірні приміщення на даний час перебувають у власності ОСОБА_8, яка не була залучена до участі в розгляді справи, то суд фактично вирішив питання про її права та обов»язки.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення позовних вимог ОСОБА_7

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_7 - ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник ТОВ «Новекс» Гуменюк Б.С., відповідач ОСОБА_5 визнали вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7

Представник позивачів за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_10 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Інші сторони в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2005 року між ОСОБА_2, як комітентом 1, ОСОБА_3, комітентом 2, ОСОБА_5, комітентом 3 з однієї сторони та ТзОВ « Новекс», як комісіонером, з іншої сторони було укладено два договори комісії №27-Л та № 28-Л, відповідно до яких комітенти доручили, а комісіонер прийняв на себе зобовязання за плату здійснити в інтересах та за рахунок комітентів, від свого імені в порядку і в терміни визначені умовами договорами комісії придбати 0.167 частини об'єктів нерухомості для Комітента 1; 0,555 частини об'єктів нерухомості для Комітента 2, шляхом укладення Договору про пайову участь у будівництві житлового будинку із третьою особою та передати ці об'єкти нерухомості: - офісні приміщення площею 94.87 м.кв. у підвальному приміщенні та офісні приміщення площею 102.38 м.кв. на першому поверсі комітентам в строки та в порядку, що визначені Договорами.

Відповідно до п 3.6. Договорів комісії №27- Л та №28-Л для виконання доручення за цим Договором щодо придбання об'єкту нерухомості комітенти зобов'язані передати Комісіонеру грошові кошти у розмірі, встановленому п.3.1. цих договорів.

За умовами договорів комісії №27-Л та 28-Л (п.4.1.7 цих договорів) комісіонер зобовязувався передати за Актом прийому-передачі обєкти нерухомості комітентам протягом 30-ти днів з моменту введення в експлуатацію житлового будинку за умови отримання повної суми коштів, передбачених п.3.6 договорів комісії.

Комісіонер зобов»язувався також за 10 робочих днів письмово повідомити комітентів про дату передачі об»єктів нерухомості.

Встановлено, що на виконання умов даних договорів комісії - комісіонер ТзОВ «Новекс» 28.12.2005 року уклав договори №28-1/12/05 та №28/12/05 про пайову участь у будівництві житлового будинку №21 у м.Івано-Франківську в районі забудови вулиць вул. Пилипа Орлика - Бельведерської - Короля Данила.

За умовами договору ТОВ «Будівельна компанія Люкс» та ТзОВ «Новекс» здійснюють спільну діяльність щодо будівництва двох офісних приміщень у багатоквартирному житловому будинку, при цьому ТОВ «Новекс» діяв при укладенні цих договорів в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі договорів комісії від 26.12.2005 року №27-Л та №28-Л. Також договором про пайову участь було доручено ТОВ «Будівельна компанія Люкс» виконувати функцію забудівника будівництва, а саме здійснити всі дії, необхідні для будівництва та введення обєкта в експлуатацію, а ТОВ «Новекс» зобовязався здійснити повне фінансування витрат на будівництво.

Відповідно до п. 3.4 Договору сторони- ТОВ «Будівельна компанія Люкс» та ТОВ «Новекс» після закінчення будівництва спільно здійснюють введення об»єкта в експлуатацію.

Умовами даних договорів також передбачалося що ТОВ «Будівельна компанія «Люкс» несе майнову відповідальність за свої зобовязання при виконанні цього договору перед, в т.ч. кредиторами (п.12.2), а також ТОВ«Будівельна компанія «Люкс» несе майнову відповідальність за свої зобовязання при виконанні цього договору перед генпідрядними та субпідрядними організаціями за невиконання договірних зобовязань по будівництву (п.12.3).

30 червня 2008 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір №05-0 купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною проектною площею 85,30 кв.м. у підвальному приміщенні в будинку АДРЕСА_1 та попередній договір №06-0 купівлі-продажу нежитлового нежитлового приміщення, загальною проектною площею 97,60 кв.м. на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1.

Крім того, встановлено, що в цей же день 30 червня 208 року між ТОВ «Будівельна компанія «Люкс» та ОСОБА_4 було також укладено два попередні договори № 05-0 та №06-0 купівлі-продажу тих самих нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до актів прийому-передачі нежитлових приміщень від 16.12. 2011 року ТОВ «Будівельна компанія «Люкс» передало, а ОСОБА_4 прийняв спірні нежитлові приміщення - офіс в підвальному приміщенні площею 85,30 кв.м. та офіси на першому поверсі площею 102,00 кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

На підставі п.п.23,24 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від13.06.2012 року № 384 оформлено право власності на спірні нежитлові приміщення за ОСОБА_4 та видано на його ім»я свідоцтва про право власності на дані нежитлові приміщення.

Постановляючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно - офісні приміщення площею 85,2 кв.м.,та площею 102 кв.м. які знаходяться відповідно у підвальному приміщенні та на першому поверсі будинку АДРЕСА_1, видані на ім»я ОСОБА_4, суд першої інстанції правильно виходив із того, що видачею зазначених свідоцтв порушено права позивачів на вказані нежитлові приміщення як комітентів за укладеними ними договорами комісії.

З таким висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст.ст. 1011, 1012 ЦК України - за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Комісіонер, згідно ст. 1014 ЦК УКкраїни зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Комітент в свою чергу відповідно до ст. 1016 ЦК України, зобов'язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов'язку перед третьою особою.

Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, згідно ст. 1018 ЦК України є власністю комітента.

Згідно довідок, виданих ТзОВ «Новекс» №226, 227, 228, 229 від 02.10.2006 року комітенти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провели повний розрахунок по договорах комісії № 27-Л та № 28-Л від 26.12.2005 року (т.1 а.с.15-16, т.2 а.с.14-15).

Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що комісіонер ТзОВ «Новекс» належним чином не виконав свої зобов»язання за договором комісії, так, всупереч умов договору не повідомив комітентів про завершення будівництва та здачу в експлуатацію будинку, не передав за актом-передачі об'єкти нерухомості комітентам протягом 30 днів з моменту введення в експлуатацію, а також не подав звіт про виконання доручення за договором комісії.

Натомість встановлено, що ТОВ «Будівельна компанія Люкс» на підставі попередніх договорів №05 та №06 від 30.06.2008 року купівлі-продажу нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1, укладених з ОСОБА_4 вчинила дії щодо передачі спірного майна у власність останнього.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання договорів купівлі-продажу №05-О та №06-О від 30.06.2008 року, укладених між ТОВ «Будівельна компанія ЛЮКС» та ОСОБА_4 - дійсними.

Відповідно до положень ст. 635 ЦПК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Таким чином, попередній договір не може створювати для його сторін будь-яких інших зобовязань, крім зобовязання укласти основний договір, у т.ч. щодо передачі майна.

Попередні договори від 30.08.2008 року №05-0 та №06-0 купівлі-продажу нежитлових приміщень як між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, так і між ОСОБА_4 та ТОВ «Будівельна компанія «Люкс» визначали умови укладення в майбутньому основних договорів.

Встановлено, що за жодним із укладених ОСОБА_4 попередніх договорів як з ТОВ «Будівельна компанія ЛЮКС», так і з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 не укладено основного договору.

Відповідно до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Правила цієї статті щодо визнання договору дійсним не поширюються на договори купівлі-продажу предметом яких є нерухоме майно, оскільки такий правочин пов'язаний з державною реєстрацією, тому він є неукладеним і не породжує для сторін прав і обовязків.

Виходячи із положень вищезазначеної норми вимоги ОСОБА_4 за зустрічним позовом до ТОВ БК «Люкс», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дійсними попередніх договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень №05-О та №06-О укладених 30.06.2008 року між ТОВ БК Люкс» та ОСОБА_4 є необґрунтованими.

Крім того, оскільки попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, то попередні договори купівлі-продажу нерухомого майна як і основні договори укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню.

Зважаючи що при укладенні попередніх договорів від 30.08.2008 року №05-0 та №06-0 купівлі-продажу нежитлових приміщень як між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, так і між ОСОБА_4 та ТОВ «БК «Люкс» не дотримано вимог щодо їх нотаріального посвідчення, то такі договри є нікчемними.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того, чи визнав його таким суд.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що зважаючи на нікчемність правочину, особа, права якої порушено даним правочином вправі звернутися до суду про недійсність правочину, як нікчемного у разі наявності спору щодо такого.

Оскільки позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаючись на порушення їх прав як комітентів за договорами комісії, пред»явили позов про визнання попередніх договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень недійсними в силу їх нікчемності, то такі вимоги обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при прийнятті виконком Івано-Франківської міської ради рішення від 13.06.2012 року про оформлення права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 не взято до уваги те, що на підставі попередніх догворів купівлі-продажу нежитлових приміщень та актів прийому- передачі у останньо не виникало право власності на спірні об»єкти нерухомості, оскільки основний договір купівлі-продажу між сторонами не укладено.

У зв»язку з цим, суд обґрунтовано визнав недійсним рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 13.06.2012 року №384 (п.23,24) про оформлення права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 та видані на його підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно - офісні приміщення площею 85.2 м.кв., які знаходяться у підвальному приміщенню будинку АДРЕСА_1, та офісні приміщення площею 102 м.кв., які знаходяться на першому поверсі будинку АДРЕСА_1, видані на імя ОСОБА_4

Не заслуговують на увагу доводи представника апелянта про те, що акти прийому-передачі від 16.12.2011 року, за якими ТОВ «Будівельна компанія Люкс» передала ОСОБА_7 спірні нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, є чинними правочинами, які ніким не ос порені та були підставою для оформлння права власності на ці приміщення, оскільки акти прийому- передачі свідчать про передачу ТОВ «Будівельна компанія Люкс» нежитлових приміщень ОСОБА_7, однак такі акти не є правочинами на підставі яких може бути визнано право власності на нерухоме майно нежитлові приміщення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині зобов»язання ТзОВ «Будівельна компанія Люкс» передати за актами прийому-передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 0,167 частини та 0,555 частини (відповідно) нежитлових приміщень в підвальному приміщенні площею 85,30 кв.м. та на першому поверсі площею 102,00 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 є необґрунтованим.

Договори №28-1/12/05 та №28/12/05 від 28.12.2005 року про пайову участь у будівництві житлового будинку №21 у м.Івано-Франківську в районі забудови вулиць вул. Пилипа Орлика - Бельведерської - Короля Данила укладено комісіонером ТзОВ «Новекс» з ТОВ «Будівельна компанія Люкс», за даними договорами вони здійснюють спільну діяльність щодо будівництва двох офісних приміщень у багатоквартирному житловому будинку, при цьому ТОВ «Новекс» діяло при укладенні цих договорів в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі договорів комісії від 26.12.2005 року №27-Л та №28-Л.

Відповідно до п. 3.4 Договору сторони- ТОВ «Будівельна компанія Люкс» та ТОВ «Новекс» після закінчення будівництва спільно здійснюють введення об»єкта в експлуатацію.

Договори про дольову участь не містять обов»язку ТзОВ «Будівельна компанія Люкс» передати комітентам за договорами комісії відповідні частини нежитлових приміщень, належні їм відповідно до укладених договорів комісії.

Натомість, відповідно до п.4.1.7 договорів комісії № 28-Л, 27-Л від 26.12.2005 року, комісіонер - ТзОВ «Новекс» зобов»язаний передати за Актом прийому-передчі об»єкт нерухомості комітентам протягом 30 робочих днів з моменту введення в експлуатацію житлового будинку за умови отримання повної суми коштів, передбаченої п.3.6 Договору.

За наведених обставин, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо зобов»язання ТОВ «Будівельна компанія Люкс» передати їм за актами прийому-передачі відповідні частини нежитлових приміщень, тому рішення в цій частині вимог підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в цій частині позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що спірні приміщення на даний час перебувають у власності ОСОБА_8, яка не була залучена до участі в розгляді справи, і суд фактично вирішив питання про її права та обов»язки не заслуговують на увагу, оскільки питання щодо набуття ОСОБА_8 права власності на спірні приміщення не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а рішення суду не містить жодних висновків щодо прав та обов»язків ОСОБА_8

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо зобов»язання ТзОВ «Будівельна компанія Люкс» передати їм за актами прийому-передачі нежитлові приміщення та ухвалення в цій частині нового рішення, в решті рішення суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 23 липня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов»язання ТзОВ «Будівельна компанія ЛЮКС» передати за актами прийому-передачі ОСОБА_2 право власності на 0,167 частини, нежитлового приміщення загальною площею 85,2 кв.м., ОСОБА_3 право власності на 0,555 частини нежитлового приміщення площею 85,2 кв.м., які знаходяться у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 та зобов»язання ТзОВ «Будівельна компанія ЛЮКС» передати за актами прийому-передачі ОСОБА_2 право власності на 0,167 частини, нежитлового приміщення загальною площею 102 кв.м., ОСОБА_3 право власності на 0,555 частини нежитлового приміщення площею 102 кв.м., які знаходяться на першому поверсі на АДРЕСА_1 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов»язання ТзОВ «Будівельна компанія ЛЮКС» передати за актами прийому-передачі ОСОБА_2 право власності на 0,167 частини, нежитлового приміщення загальною площею 85,2 кв.м., ОСОБА_3 право власності на 0,555 частини нежитлового приміщення площею 85,2 кв.м., які знаходяться у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 та зобов»язання ТзОВ «Будівельна компанія ЛЮКС» передати за актами прийому-передачі ОСОБА_2 право власності на 0,167 частини, нежитлового приміщення загальною площею 102 кв.м., ОСОБА_3 право власності на 0,555 частини нежитлового приміщення площею 102 кв.м., які знаходяться на першому поверсі на АДРЕСА_1 - відмовити.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

В.М.Соколовський