Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Собіни І.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Національного університету водного господарства та природокористування на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 26 153 грн. 55 коп., 500 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з Національного університету водного господарства та природокористування на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 266 грн. 53 коп.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи, Національний університет водного господарства та природокористування подав на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що під час прийняття рішення Рівненським міським судом було безпідставно враховано думку ОСОБА_1 викладену в його позовній заяві щодо порядку виконання рішення суду про його поновлення на роботі. Водночас не беручи до уваги норми ст.ст. 367, 368 ЦПК України, ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», якими законодавчо закріплено порядок виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Дії щодо виконання рішення про поновлення на роботі не повинні відбуватися негайно після проголошення рішення незалежно від волі працівника, поновленого судом на роботі, оскільки визнане судом право ОСОБА_1 на поновлення на роботі має приватний характер, тому воно не могло бути реалізоване без його волевиявлення, адже відповідно до ст. 43 Конституції України використання примусової праці забороняється.

Судом першої інстанції не було враховано того факту, який підтверджував відсутність у ОСОБА_1 потреби у поновленні на роботі, що ОСОБА_1 звернувся до відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції лише 10.01.2014 року. Проте, у своїй заяві просив ДВС не поновити його на роботі, а стягнути з НУВГП на свою користь 7255,33 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.07.2013 року по 29.10.2013 року та моральну шкоду в розмірі 500,00 грн., що підтверджувалось Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2014 року ВП №41486000.

При неповному з'ясуванні обставин справи Рівненським міським судом під час прийняття рішення не було досліджено трудову книжку ОСОБА_1 за серією НОМЕР_1 та не взято до уваги той факт, що відповідно до ст. 48 КЗпП України, передбачено відкриття нової трудової книжки лише у випадку першого працевлаштування особи, тому наявність декількох трудових книжок у Позивача є грубим порушенням норм трудового законодавства України.

Позивачем не було доведено та не надано жодних доказів того, що адміністрація університету не допускала його до виконання ним роботи на посаді заступника юридичного відділу Національного університету водного господарства та природокористування протягом 371 календарного дня.

Більше того, наданий Позивачем Розрахунок заробітної плати за час затримки виконання рішення суду при поновленні на роботі від 21.01.2015 року є безпідставним, оскільки обов'язок в університету виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настав би тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини університету. Однак наведені вище факти є підставою для ствердження того, що саме з вини Позивача відбулася дана затримка обрахована самим ОСОБА_1

Крім того, рішенням суду першої інстанції було стягнуто з НУВГП на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. Вважають дане стягнення безпідставним, оскільки Національний університет водного господарства та природокористування виконав рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29.10.2013 року по справі №569/15371/13-ц в повному обсязі, діючи виключно на підставі норм чинного законодавства України.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та вини Національного університету водного господарства та природокористування (далі НУВГП) у несвоєчасному поновленні ОСОБА_1 на попередній посаді.

Проте такі висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі та вимогам закону, а тому таке рішення, відповідно до правил ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 29 жовтня 2013р. ОСОБА_1 поновлений на посаді заступника начальника юридичного відділу НУВГП, стягнуто на його користь 7255,33 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 500 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В рішення суду не зазначено, що в частині поновлення на роботі воно допускається до негайного виконання.

Виконавчий лист по справі ОСОБА_1 отримав 23.12.2013р., однак звернувся до виконавчої служби із заявою про його примусове виконання тільки в двадцятих числах жовтня місяця 2014р.

За заявою ОСОБА_1 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції 28.10.2014р. ухвалено постанову серії ВП № 45231947 про відкриття виконавчого провадження та запропоновано НУВГП виконати рішення суду в добровільному порядку.

На виконання постанови державного виконавця, наказом № 696 від 30.10.2014р. НУВГП добровільно поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника юридичного відділу.( а.с.7,8)

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність вини НУВГП у виконанні рішення суду через 371 день після його постановлення, оскільки таке затягування відбулося з вини самого ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_1, як на підставу задоволення його вимог на те, що рішення суду в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначено вище суд такого зобов'язання для університету не визначив.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження" якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного дня після одержання документів, зазначених в ст. 17 цього Закону, і у порядку, встановленому цим Законом, проводить відповідні виконавчі дії.

Після звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження та наданням виконавчого листа відповідно до ст. 17 вищевказаного Закону державним виконавцем і було відкрито виконавче провадження.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 про те, що зразу ж після постановлення рішення суду про його поновлення на роботі, - 29.10.2013р. він усно звертався в юридичний відділ НУВГП з вимогою виконати це рішення. Проти цього заперечують представники НУВГП, та і з такими вимогами ОСОБА_1 повинен був звертатися не до юридичного відділу, а до керівника юридичної особи, який наділений правом прийому чи звільнення працівників, чого ним зроблено не було.

За наведених обставин колегія суддів не вбачає вини НУВГП у несвоєчасному виконанні рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1, а тому і не немає законних підстав для стягнення у відповідності до ст. 368 КЗпП України на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Національного університету водного господарства та природокористування задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: І.М. Собіна

А.М. Шеремет