Справа № 127/7125/14-ц
Провадження № 2/127/607/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивачів - адвоката Чубенко С.В.,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Міляновської Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - Першої Вінницької державної нотаріальної контори, Вінницької міської ради Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_7, за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - Першої Вінницької державної нотаріальної контори, Вінницької міської ради Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі по справі були зареєстровані та постійно проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Разом із позивачами в даній квартирі проживала ОСОБА_8. Як позивачі, так і ОСОБА_8 у встановленому законом порядку приватизували вказану квартиру, після якої ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності стала належати 59/100 частки вищезазначеної квартири, а позивачам - 41/100 частка.

Протягом останніх десяти років ОСОБА_8 важко хворіла, перебувала на диспансерному обліку з приводу ІХС, стабільна стенокардія напруги ІІ функціональний клас, атеросклеротичний кардіосклероз СН ІІ А, ГХ ІІ ст., гіпертинзивне серце, ризик ССУ, цукровий діабет ІІ типу середньої важкості, стадія субкомпенсації, ожиріння ІІІ ст.

Стан здоров'я ОСОБА_8 не дозволяв їй себе обходити, про себе самостійно дбати, жодних родичів, які б надавали будь-яку допомогу, у останньої не було. Тому, єдиними людьми, на яких ОСОБА_8 могла розраховувати, стали позивачі. Останні проживали з нею однією сім'єю, допомагали їй у всіх побутових питаннях, що включало в себе прибирання, готування їжі, прання, здійснення покупок, забезпечення медичним обслуговуванням, тощо.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці внаслідок важкої хвороби ОСОБА_8 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із 59/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_8 не має, проте спадкоємцем за законом другої черги є сестра померлої - відповідач ОСОБА_7

Позивачі стверджують, що останні являються спадкоємцями за законом четвертої черги, оскільки проживали однією сім'єю з померлою ОСОБА_8

Зважаючи на те, що відповідач не проживала із померлою сестрою та не надавала будь-якої допомоги останній, то весь тягар по догляду та допомозі як фізичний, так і матеріальний ліг на плечі позивачів. А відтак, останні вважають, що є достатньо підстав для зміни черговості одержання права на спадкування, а саме визнання за ними права на спадкування разом із спадкоємцем за законом другої черги - відповідачем по справі, та визнання за позивачами та відповідачем (за кожним) право власності по 1/4 частці 59/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Тому, з метою захисту спадкових прав на майно померлої ОСОБА_8 позивачі звернулись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивачів - адвокат Чубенко С.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні останніх відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Окрім того, в матеріалах справи містяться матеріали виконаного судового доручення про допит ОСОБА_7 в якості відповідача у даній цивільній справі Нагатинського районного суду м. Москви на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2014 року, зокрема міститься протокол судового засідання від 17.11.2014 року Нагатинського районного суду м. Москви, відповідно до якого відповідач ОСОБА_7 позов не визнає та просить в задоволенні останнього відмовити, аргументуючи мотивами, викладеними в запереченні проти позову, просить справу розглядати у її відсутність у зв'язку з територіальним розміщенням суду та у зв'язку зі станом здоров'я (а.с.133-140 т.1).

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Першої Вінницької державної нотаріальної контори за довіреністю Міляновська Ю.М. поклалась на розсуд суду при вирішенні даного спору.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Вінницької міської ради за довіреністю Кріпак О.М. до судового засідання не з'явилась, однак в попередніх судових засіданнях остання надала пояснення по суті справи, в яких заперечувала проти позову та просила в задоволенні останнього відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні об'єктивно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 23.01.2013 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці померла ОСОБА_8 (а.с.14 т.1).

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

А тому, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 59/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності на житло №120 від 01.06.1999 року, виданого Жмеринською дистанцією цивільних споруд, та право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_8 ДКП «ВООБТІ» та записано в реєстрову книгу №444 за реєстровим №181/40211 08.07.1999 року (а.с.13 т.1).

Інша - 41/100 частка квартири АДРЕСА_1, належить позивачам, зокрема по 1/3 частці за кожним, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом Вінницької міської ради 14.02.2013 року (а.с.11 т.1), на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради 14.02.2013 року №323 (а.с.15 т.1).

Вищевикладена обставина також підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5128028, №5127888, №5127605 від 20.06.2013 року, наданих Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.22-24 т.1).

Також, в матеріалах справи наявні технічні документи на спірну квартиру, зокрема технічний паспорт на частку квартири, що знаходиться у власності ОСОБА_5, виготовлений КП «ВМБТІ» 29.01.2013 року (а.с.16-17 т.1), та технічний паспорт на частку квартири, що знаходилась у власності ОСОБА_8, виготовлений ДКП «ВООБТІ» 21.05.1999 року (а.с.18-21 т.1), зі змісту яких судом достеменно встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною, у позивачів та померлої були окремі ізольовані одна від одної кімнати, в той час як кухня та санвузол знаходились у спільному користуванні.

Зі змісту статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України).

Спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_8 не має.

Відповідач ОСОБА_7 є рідною сестрою померлої ОСОБА_8, а відтак являється спадкоємцем за законом другої черги на спадкове майно після смерті сестри, що сторонами не заперечується.

Окрім того, родинні відносини відповідача з померлою ОСОБА_8 достовірно були встановлені в судовому засіданні на підставі їхніх свідоцтв про народження та свідоцтв про одруження (а.с.80-83 т.1).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).

Як вбачається зі змісту позову та пояснень позивача, представника позивачів, показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 в судовому засіданні, останні стверджують, що позивачі проживали однією сім'єю з померлою ОСОБА_8, допомагали їй у всіх побутових питаннях, що включало в себе прибирання, готування їжі, прання, здійснення покупок, забезпечення медичним обслуговуванням, тощо, а тому позивачі є такими, що проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а відтак мають право на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 як спадкоємець за законом четвертої черги.

Проте, з вищезазначеними твердження суд не погоджується, а до показань свідківОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 суд відноситься критично з наступних міркувань.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Зі змісту ст.3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як встановлено в судовому засіданні квартира за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною, у позивачів та померлої були окремі ізольовані одна від одної кімнати в даній квартирі, натомість, кухня та санвузол знаходились у спільному користуванні. Особові рахунки на квартирну плату у останніх були різними, а лічильники на воду та газ були оформлені на ОСОБА_1, проте померла за життя сплачувала половину суми за використані воду та газ відповідно до знятих показників лічильників, що не заперечувалось позивачем та представником позивачів в судовому засіданні.

Так, дійсно, згідно довідки КЗ «ЦПМСД №1» від 21.02.2014 року №121 ОСОБА_8 хворіла, перебувала на диспансерному обліку з приводу ІХС, стабільна стенокардія напруги ІІ функціональний клас, атеросклеротичний кардіосклероз СН ІІ А, ГХ ІІ ст., гіпертинзивне серце, ризик ССУ, цукровий діабет ІІ типу середньої важкості, стадія субкомпенсації, ожиріння ІІІ ст. (а.с.12 т.1).

Відповідно до довідки КЗ «ЦПМСД №1» від 02.06.2014 року №360 померла ОСОБА_8 за станом здоров'я потребувала стороннього догляду та допомоги, не здатна була самостійно забезпечувати свої потреби та пересуватися (а.с.108 т.1).

Проте, зі змісту довідки Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці вих.№466 від 16.06.2014 року встановлено, що ОСОБА_8 отримувала соціальні послуги в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці з 20.04.2004 року до моменту смерті на дому згідно медичного висновку та групою рухової активності: придбання та доставка промислових та продуктових товарів, ліків, допомога в прибиранні житла тощо. Протягом останніх двох місяців такі послуги їй надавались соціальним робітником ОСОБА_15 До Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці заяв щодо припинення надання соціальних послуг від ОСОБА_8 не надходило (а.с.109 т.2).

Аналогічні показання надала в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_15 (соціальний робітник). Також, свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона двічі на тиждень відвідувала ОСОБА_8, за її вказівкою здійснювала всі необхідні покупки продуктів харчування, промислових товарів, оплачувала витрати за спожиті комунальні послуги, здійснювала прибирання кімнати. Коли ОСОБА_8 померла, то її похованням, проведенням поминальних обідів займалась виключно її сестра - відповідач по справі зі свої чоловіком.

Окрім того, свідки ОСОБА_17 (близька подруга померлої), ОСОБА_19 (близька подруга та сусідка померлої) суду показали, що позивачі та померла ОСОБА_8 не проживали однією сім'єю, оскільки у останніх не було взаємних прав та обов'язків, останні не мали спільного бюджету. У померлої та позивача ОСОБА_1 склались лише дружні сусідські відносини, що не можна сказати про відносини померлої з чоловіком ОСОБА_1 - позивачем ОСОБА_5, який цинічно та грубо ображав померлу, через що останні досить тривалий час взагалі не спілкувались. До того ж їхній син позивач ОСОБА_6 тривалий час взагалі не проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, так як склав власну сім`ю та переїхав проживати до дружини. Як стверджували свідки ОСОБА_17, ОСОБА_19 в судовому засіданні померла за життя позивачам не довіряла, ключів від своєї кімнати не давала. Позивач ОСОБА_1 дійсно прала речі померлої, оскільки у позивачів наявна пральна машинка-автомат, проте за кожне прання померла платила ОСОБА_1 10 грн. Натомість, у померлої та відповідача склались досить теплі родинні відносини, відповідач неодноразово допомагала сестрі, висилала грошові перекази, придбала останній за життя холодильник, телевізор, «ходунки» для пересування по квартирі, часто телефонувала, по мірі можливості приїздила.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_19, дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, окрім того, їхні показання достовірно підтверджуються й іншими належними та допустимими доказами по справі, а саме: квитанціями про сплату комунальних послуг, які сплачувала померла та які в даний час знаходяться на руках у відповідача (а.с.152-158 т.1), квитанцією від 06.11.2014 року про переказ коштів від відповідача адресовані ОСОБА_16 для оплати комунальних послуг за квартиру померлої (а.с.159 т.1), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №7 від 23.01.2013 року, наданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ, відповідно до якого вбачається, що до органів реєстрації актів цивільного стану з приводу реєстрації смерті ОСОБА_8 зверталась саме відповідач (а.с.164 т.1), лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 19.01.2013 року, яке було видано відповідачу на руки (а.с.165 т.1), свідоцтвом про поховання ОСОБА_8, виданим ОСОБА_7 КП ВМР «Комбінат комунальних підприємств» №129 від 19.01.2013 року (а.с.167 т.1), розрахунком та оплатою відповідачем відповідних ритуальних послуг за поховання померлої ОСОБА_8 (а.с.168 т.1).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Натомість, зі сторони позивачів не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що померла та позивачі дійсно проживали однією сім'єю.

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно спадкової справи Першої Вінницької державної нотаріальної контори №81/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 (а.с.65-71 т.1) відповідач як спадкоємець за законом другої черги в передбачений чинним законодавством порядок звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.67 т.1).

Проте, згідно листа Першої Вінницької державної нотаріальної контори від 10.12.2013 року №5079/02-14 встановлено, що згідно Витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна, отриманого нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Болотновою М.М. 20.11.2013 року за №35908908, право власності на спірну квартиру зареєстроване 20.06.2013 року за №1369676 державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області за ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 по 1/3 частці кожному. Як вбачається із вказаного витягу право власності зареєстроване на цілу квартиру і сума зареєстрованих часток складає одиницю, тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину відповідачу у зв'язку із відсутністю складу спадкового майна (а.с.71 т.1).

Однак, згідно постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року у справі №802/1627/14-а за позовом ОСОБА_7 до Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції, третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити певні дії, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області №3311819 від 20.06.2013 року; зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 по 1/3 від 41/100 частки квартири АДРЕСА_1 кожному, згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 14.02.2013 року (а.с.240-243 т.1).

Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога позивачів про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягає.

Що ж стосується позовних вимог позивачів про визнання права на спадкування за законом в другій черзі спадкоємців та визнання права власності на спадкове майно, то суд вважає за можливе зазначити наступне.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК України).

Згідно п.5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Таким чином, оскільки, під час судового розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт проживання позивачів з померлою ОСОБА_8 однією сім'єю, і як наслідок останні не являються спадкоємцями за законом четвертої черги після її смерті, а позовні вимоги позивачів про визнання права на спадкування за законом в другій черзі спадкоємців та визнання права власності на спадкове майно є похідними від позовних вимог щодо встановлення факту проживання однією сім'єю, в задоволенні яких судом було відмовлено, то й у задоволенні позову позивачів в частині визнання права на спадкування за законом в другій черзі спадкоємцівта визнання права власності на спадкове майнослід відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Окрім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2014 року були вжиті заходи забезпечення даного позову, а саме: накладено арешт на 59/100 частку квартири АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за померлою ОСОБА_8; заборонено відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції проводити реєстрацію права власності на 59/100 частку квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_7 (а.с.96 т.1).

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

У відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

А тому, суд вважає за можливе заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2014 року, скасувати, оскільки спір між сторонами вирішено, позивачам було відмовлено у задоволенні позову, а тому відпала необхідність та підстави у забезпеченні позову.

На підставі викладеного та керуючись листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст.3 СК України, ст.ст.15, 16, 29, 316, 1216, 1218, 1258, 1259, 1261, 1262, 1264 ЦК України, ст.ст.10, 60, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - Першої Вінницької державної нотаріальної контори, Вінницької міської ради Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, а саме: арешт на 59/100 частини квартири АДРЕСА_1, та право власності на яку зареєстровано за померлою ОСОБА_8; та заборону відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції проводити реєстрацію права власності на 59/100 частини квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_7, вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: