У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

з участю сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, Ільїна В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 19 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду від 19 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку без надання іншого житлового приміщення.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалася на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказувала на порушення судом двомісячного строку розгляду справи.

Доводила, що нею були надані докази систематичного порушення відповідачем правил співжиття, зокрема постанова суду про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення в березні 2014 року насильства в сім'ї щодо однієї із сестер, та постанова дільничного інспектора міліції Супрунюка Ю.М., який був допитаний в суді, про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4

Просила рішення Рівненського міського суду від 19 лютого 2015 року скасувати та постановити нове рішення по суті позовних вимог в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, зазначивши, що відповідач не працює, не сплачує комунальні послуги, зловживає спиртним та систематично порушує правила співжиття в будинку.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Ільїн В.А. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін, зазначивши, що неприязні сімейно-побутові відносини не є підставою для виселення.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

___________________________________________________________________________________________________

Справа №569/7595/14-ц Головуючий в суді І інст. - Кухарець В.М.

Провадження № 22-ц /787/604/2015р. Суддя-доповідач -Боймиструк С. В.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 і показання свідків - членів її сім'ї, носять суб'єктивний оціночний характер, зумовлений особистими неприязними стосунками з відповідачем ОСОБА_4, а відтак, не встановлено обставин систематичний характер триваючої антигромадської поведінки відповідача.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до роз'яснень даних в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Отже, для виселення відповідача та дотримання вимог норми матеріального права, яка є правовою підставою для цього, необхідною умовою є систематичний та триваючий характер антигромадської поведінки ОСОБА_4 та порушення ним правил співжиття, які роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку.

Обставин систематичності та триваючої антигромадської поведінки місцевим судом не встановлено, а лише епізодичність порушень і це підтверджується матеріалами справи.

Постановою Рівненського міського суду від 21 березня 2014 року ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за те що 27 лютого 2014 року за місцем проживання свого проживання вчинив насильство в сім'ї відносно своєї сестри (а.с.12).

Як вбачається з постанови від 8 жовтня 2012 року, відносно ОСОБА_4 відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю ознак злочину передбаченого ст.296 КК України та формальної наявності ознак злочину передбаченого ст.125 КК України, які розглядаються за заявою потерпілого, а дізнання та попереднє слідство за якими не проводиться (а.с.11). Докази звернення з заявою приватного обвинувачення та притягнення ОСОБА_4 до кримінальної чи іншої відповідальності за його дії, які мали місце 4 жовтня 2012 року, щодо ОСОБА_8, в матеріалах справи відсутні.

Долучені до справи постанови Рівненського суду від 16 березня 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за насилля в сім'ї та від 22 серпня 2014 року, обґрунтовано не взяті до уваги, оскільки за першою постановою закінчився річний строк передбачений ст.39 КУпАП і ОСОБА_4 вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню, а обставини іншого правопорушення - поява в нетверезому стані о 2 годині ночі 01 серпня 2014 року на Привокзальній площі в м. Рівне не стосується виниклого житлового спору.

За таких обставин, оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: