У Х В А Л А

іменем України

"15" квітня 2015 р.

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Мисько Х.М.,

при секретарі - Коружинець Н.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и в :

в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними.

В судовому засіданні відповідач та його представники просили залишити позов без розгляду у звязку із повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин.

Заслухавши клопотання, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 квітня 2015 року позивач та її представник не зявилися в судові засідання, хоча належним чином були повідомленими про час та дату розгляду справи. Представник позивача подав клопотання про відкладення судового засідання, однак жодних документів, що підтверджують поважність причин неявки суду не надав.

В судове засідання 15 квітня 2015 року позивач та її представник не зявилися, хоча належним чином були повідомленими про час та дату розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення судового засідання не подали.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедент ній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Таким чином, відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_4 слід залишити без розгляду.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, судом 03 грудня 2014 року було винесено ухвалу про забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи те, що на даний час обставини, у звязку з якими вживались заходи забезпечення позову змінились підстави для збереження заходів забезпечення позову відсутні, відтак, суд приходить до висновку, що вжиті заходи забезпечення позову слід скасувати.

Керуючись ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними залишити без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року.

Розяснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя Мисько Х.М.