Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/740/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Петрова О. Ф.
Категорія - спори про захист прав споживачів Доповідач Сукач Т. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

01.04.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.,

Кривохижі В.І. при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 липня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначала, що 11 липня 2007 року між нею і комунальним підприємством «Олександрія-водоканал» був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Для обліку спожитої води у її будинку було встановлено лічильник, який зареєстрований у КП «Олександрія-водоканал» та взятий на абонентський облік.З цього часу оплату за спожиту воду вона здійснювала за показниками лічильника води та установлених тарифів.

09 червня 2011 року працівники КП «Олександрія-водоканал» перевіряли лічильник води, при цьому один з працівників зірвав пломбу і пояснив, що потрібно провести повірку лічильника, яка проводиться за рахунок споживача, та видано припис. У зв'язку з цим вона звернулася із заявою до КП «Олександрія-водоканал», в якій виклала факти порушення її прав та просила провести повірку лічильника відповідно до законодавства. У кінці червня 2011 року отримала відповідь про те, що її вимоги про проведення повірки облікового засобу незаконні і вона повинна провести повірку лічильника власними силами.

Після цього на її адресу відповідач направляв повідомлення про зняття з обліку квартирного лічильника води, необхідність проведення його повірки, наявність заборгованості та можливе примусове відключення від централізованого водопостачання.

Вважаючи дії відповідача такими, що не ґрунтуються на законі, порушують її права як споживача, що передбачені п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачка просила задовольнити її позов.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги. Зокрема, зазначила, що за час розгляду справи вона за власний рахунок провела повірку облікового засобу, сплатила нараховану заборгованість за спожиту воду в сумі 890 грн., поставила водолічильник на абонентський облік.

Посилаючись на зазначені обставини, просила зобов'язати відповідача з 09 липня 2011 року поставити лічильник води ЛК-15 х заводський номер 6166030 на абонентський облік за особовим рахунком № НОМЕР_1 та здійснити перерахунок заборгованості відповідно до показань лічильника на день перерахунку, стягнути з відповідача на її користь 890 грн. переплачених у зв'язку з нарахованою заборгованістю за споживання води без облікового засобу з 09 липня 2011 року до 22 листопада 2013 року, 28 грн. за проведення повірки водолічильника за власний рахунок, 1 520 грн. за надання правової допомоги.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 липня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОКВП «Дніпро-Кіровоград» здійснити перерахунок з оплати послуг з централізованого постачання холодної води ОСОБА_3 відповідно до п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за період з 09 липня 2011 року до 22 листопада 2013 року згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за три місяці, що передували червню 2011 року.

Стягнуто з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 890 грн., сплачені останньою як заборгованість за споживання води без облікового засобу, та 28 грн. за проведення повірки облікового засобу за власний рахунок. У стягненні витрат за надання правової допомоги позивачці відмовлено.

У апеляційній скарзі ОВКП «Дніпро-Кіровоград», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні її вимог.

Позивачка рішення суду в частині, в якій їй відмовлено у відшкодуванні витрат на правову допомогу не оскаржила.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОВКП «Дніпро-Кіровоград», Музиченко Л.П., яка підтримувала доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника ОСОБА_3, адвоката Чемериса С.Я., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг у встановлених ст.303 ЦПК України межах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду від 08 жовтня 2014 року, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 28 січня 2015 року зазначила, що залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд безпідставно не взяв до уваги та не перевірив в достатньому обсязі доводів апеляційної скарги, у порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не надав відповідної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1 Кіровоградської області та споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, які надає відповідач. У цьому будинку для обліку спожитої питної води встановлено водолічильник ЛК-15 х заводський номер 6166030, який взято на облік та опломбовано водоканалом. З серпня 2007 року позивачка сплачувала за послуги водопостачання відповідно до показників засобу обліку згідно з договором, укладеним між нею та відповідачем від 11 липня 2007 року.

Згідно з договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення виробником таких послуг є КП «Олександрія-водоканал», правонаступником якого є ОКВП «Дніпро- Кіровоград».

09 червня 2011 року відповідач письмово попередив позивачку про необхідність здати лічильник на держповірку та роз'яснив, що у разі невиконня припису розрахунки за спожиту воду будуть здійснюватись не за показниками водолічильника, а за нормами споживання води (а.с.11).

З 09 липня 2011 року нарахування за надані послуги з водопостачання та водовідведення відповідачем провадився з розрахунку обсягу витрат холодної води згідно з нормативами (нормами) споживання, оскільки позивачкою не проведено повірку водолічильника у встановлений приписом від 09.06.2011 року строк (а.с.12).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок здійснення контролю дотримання міжповіркових інтервалів та проведення повірки засобів обліку споживання води покладено на виконавця послуг з централізованого постачання води і водовідведення ОКВП «Дніпро-Кіровоград».

Проте з таким висновками суду погодитися не можна.

Згідно ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі- Закон) засоби вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології.

У ч. 3 ст. 28 Закону вказано, що порядок подання фізичними особами, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Закону підприємства, організації та фізичні особи оплачують метрологічні роботи, пов'язані із здійсненням на госпрозрахункових засадах усіх видів метрологічного контролю, визначених статтею 21, а також послуги, передбачені частиною четвертою статті 15 цього Закону, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі Порядок).

Відповідно до Порядку послуги з періодичної повірки квартирних засобів обліку води віднесено до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

20 травня 2009 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», якою затверджено Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. До вказаного Типового переліку включена послуга - періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 24 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб обліку води і теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Аналогічні положення містять роз'яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунальних послуг України від 30 жовтня 2013 року № 7/10-17047.

Абзацом 9 п. 24 Порядку визначено, що до складових тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення включаються витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата (підприємства).

Із договору про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення від 11 липня 2007 року, укладеного між позивачкою і відповідачем, не вбачається, що така послуга є складовою структури тарифів (а.с.14).

Заперечуючи проти позову, представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зазначала, що відповідач, як виконавець послуг з водопостачання та водовідведення, контролює міжповіркові інтервали та інформує споживача про необхідність виконання періодичної повірки лічильника шляхом направлення відповідних приписів. Споживач, якщо ним не укладений договір з виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, самостійно виконує періодичну повірку та оплачує за виконані роботи спеціалізованим атестованими організаціями та підприємствами.

Встановлено, що на виконання вказаного договору, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 09 червня 2011 року, проти чого не заперечував представник позивачки, повідомило ОСОБА_3 про необхідність повірки лічильника та строк її проведення, проте повірку лічильника води позивачка не провела.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим комітетом Олександрійської міської ради 16 травня 2013 року прийнято рішення № 330, якими затверджено Порядок і правила забезпечення населення міста Олександрія належним рівнем та якісними послугами зі встановлення та періодичної повірки засобів обліку холодної води.

Відповідно до прийнятого органом місцевого самоврядування рішення періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів обліку води проводяться за рахунок виконавця, якщо вони є власністю виконавця, а засоби обліку, які є власністю споживача, здійснюється за власний рахунок.

До прийняття міською радою вказаного Порядку було чинним Положення про впровадження та повірку приладів обліку споживання холодної та гарячої води в квартирах, приватних будинках, затверджене рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 08.07.2010 року №с 535, п.1.10 якого було передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок коштів споживача. Пункт 1.10 Положення визнаний нечинним з 19.06.2013 року - дня набрання чинності постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.11.2010 року (а.с.74-75,76-7).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дозволяється застосовувати лічильник, якщо він пройшов повірку.

Таким чином, застосування лічильника у разі непроходження чергової повірки заборонено законом.

Підтвердженням виконання періодичної повірки є виключно свідоцтво про повірку, яка має бути у власника лічильника. Оскільки таке свідоцтво у позивачки було відсутнє, то відповідач обґрунтовано з 09.07.2011 року нараховував плату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно п. 21 Правил за нормами споживання.

Законом не передбачено звільнення споживачів фізичних осіб, які є власникам квартирних засобів обліку, від оплати робіт (послуг), пов'язаних з повіркою цих приладів.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У порушення вимог ст.ст.212,213 ЦПК України суд першої інстанції, покладаючи відповідальність на відповідача за чергову повірку лічильника обліку води, встановленого у будинку позивача, не прийняв до уваги доводи відповідача та не дав оцінки зазначеним обставинам .

Аналіз наведених норм матеріального права та матеріали справи дають підстави для висновку, що періодична повірка приладів обліку (лічильника холодної води) повинна здійснюватись за рахунок їх власника.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь 890 грн., нарахованих відповідачем за нормою споживання за період з 09 липня 2011 року до 22 листопада 2013 року та 28 грн. за проведення повірки водолічильника як такі, що не ґрунтуються на законі не підлягають задоволенню.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права відповідно до п.п.2-4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про захист прав споживачів.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді