УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О. Мазур Л.М.,

Парінової І.К., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_8, у якому просило суд стягнути з ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором від 5 грудня 2006 року в сумі 67 195 грн. 18 коп. та судові витрати; стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в солідарному порядку 700 грн.

У зв'язку із встановленням факту смерті ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2013 року до участі у справі в якості відповідачів залучено правонаступників померлої ОСОБА_8: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнило свої позовні вимоги, згідно яких просило суд стягнути з відповідачів (правонаступників) ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 5 грудня 2006 року в розмірі 67 195 грн. 18 коп. та судові витрати; стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в солідарному порядку 700 грн.

Уточнені позовні вимоги позивач мотивував тим, що у зв'язку з порушенням позичальником ОСОБА_8 кредитних зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів по укладеному 5 грудня 2006 року з банком кредитному договору, утворилась заборгованість, яка станом на 21 березня 2013 року складає 67 895 грн. 18 коп. Також позивач указував на те, що зобов'язання за вказаним кредитним договором було забезпечено договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_3, який поручився відповідати перед кредитором за кредитними зобов'язаннями позичальника на суму 700 грн. Оскільки до участі у справі залучено правонаступників померлого позичальника, заборгованість, що виникла, підлягає стягненню з них у солідарному порядку.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що 5 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 4 950 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік (1,0% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 5 грудня 2007 року.

Позичальник особистим підписом у заяві позичальника від 5 грудня 2006 року підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), («Стандарт») складає між нею та банком договір.

Зобов'язання позичальника було забезпечене заставою в розмірі суми придбаного за кредитні кошти товару - 6 232 грн. 68 коп., а також договором поруки, укладеним з поручителем ОСОБА_3, який поручився в сумі 700 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла.

Судом до участі в справі в якості відповідачів залучено правонаступників померлої ОСОБА_8: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_8 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, згідно із наданого банком розрахунку, станом на 21 березня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 67 895 грн. 18 коп.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Як роз'яснено у п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року (із подальшими змінами) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Тобто, спадкоємці зобов'язані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за життя.

Суди, вирішуючи спір дійшли висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів як спадкоємців померлого боржника суми заборгованості за кредитним договором, однак відмовили в позові за пропуском строку позовної давності. При цьому, суди не звернули уваги на вищевказані норми матеріального права, та те, що з наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором, убачається (а.с. 5), що сума боргу позивачем нараховувалась і після смерті боржника.

Ухвалюючи рішення, суди у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на зазначене вище уваги не звернули, не визначилися з правовідносинами, що виникли між сторонами після смерті ОСОБА_8

За положеннями ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Суди у порушення норм процесуального права не перевірили додержання передбаченого ст. 1281 ЦК України строку для пред'явлення вимог до спадкоємця; не з'ясували коли кредитор дізнався чи міг дізнатися про відкриття спадщини після смерті боржника; не встановили настання строку вимоги до боржника й, відповідно, підставності пред'явленої вимоги до спадкоємців; вартість майна, одержаного у спадщину, у порушення положень ст. 1281 ЦК України, не з'ясували.

З огляду на викладене постановлені судами рішення не можна вважати законними та обґрунтованими, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
І.К. Парінова
Т.О. Писана