Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Відділ архітектурно-технічного планування та проектування», ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, визнання незаконними та скасування будівельного паспорта й свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зобов'язання здійснити перебудову

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вони із відповідачем ОСОБА_4 є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 по Ѕ частці кожен (квартири № 1, № 2) та власниками земельних ділянок, необхідних для обслуговування належної кожному із них частки будинку.

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 21 серпня 2008 року № 432 ОСОБА_4 надано дозвіл на реконструкцію квартири № 2 із добудовою житлових та допоміжних приміщень. Під час виготовлення будівельного паспорта інженером комунального підприємства «Відділ архітектурно-технічного планування та проектування» самовільно внесено зміни до витягу із рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 21 серпня 2008 року № 432 шляхом дописування відомостей про дозвіл на побудову ОСОБА_4 ще й сараю розміром 6, 0 х 4, 0 м. Тобто, будівництво сараю проведено без належного дозволу на здійснення будівельних робіт.

Крім того, будівельний паспорт не містить інформації щодо фактичних розмірів добудови та його (позивача) згоди як співвласника житлового будинку на забудову земельної ділянки. Прибудову до будинку здійснено із порушенням вимог ДБН та правил добросусідства, визначених ст. 103 ЗК України: у належній йому частині будинку пошкоджено конструктивні елементи та опоряджувальне покриття, підвищено рівень вологості та знижено рівень інсоляції, порушено повітрообмін та порядок водовідведення атмосферних опадів.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просив визнати незаконними дії комунального підприємства «Відділ архітектурно-технічного планування та проектування» в особі директора ОСОБА_5 щодо зміни тексту рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 21 серпня 2008 року № 432 у частині надання ОСОБА_4 дозволу на будівництво сараю; визнати незаконним та скасувати будівельний паспорт на забудову відповідачем земельної ділянки шляхом реконструкції та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_4 11 грудня 2012 року; зобов'язати ОСОБА_4 здійснити перебудову зведених ним із порушенням вимог закону будівель, а у разі неможливості такої перебудови - знести їх, відшкодувати витрати на проведення експертизи та будівельно-технічного дослідження.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано незаконними дії комунального підприємства «Відділ архітектурно-технічного планування та проектування» в особі директора ОСОБА_5 щодо безпідставного внесення змін до витягу із рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 21 серпня 2008 року № 432 шляхом дописування відомостей у частині надання ОСОБА_4 дозволу на будівництво сараю. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як встановлено судами та вбачається із матеріалів справи, що сторони у справі є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 по Ѕ частці кожен (квартири № 1, № 2) та власниками земельних ділянок, необхідних для обслуговування належної кожному із них частки будинку.

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 21 серпня 2008 року № 432 ОСОБА_4 надано дозвіл на реконструкцію квартири № 2 із добудовою житлових та допоміжних приміщень, на підставі якого видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а. с. 89).

Здійснену перебудову введено в експлуатацію із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2012 року (а. с. 269, 270), у якому до опису об'єктів житлового будинку включено перебудовані житлове приміщення (А2), нежитлове (а4) та зведений замість старого сарай (Г).

За правилами ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

За ч. ч. 2, 3 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч. 1 ст. 376 ЦК України).

За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Знесення самочинного об'єкту нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень.

Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з'ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року № 466 необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

За змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва співвласник може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами ст. ст. 3, 15, 16, 391 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тому суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-180цс14 від 19 листопада 2014 року).

Перебудова відповідачем належної йому частки житлового будинку проведена на підставі відповідного дозволу на будівництво, згідно будівельного паспорта та за письмовою згодою іншого співвласника - позивача, яка містить погоджені розміри та схематичне зображення плану прибудови. Об'єкти будівництва прийнято в експлуатацію із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2012 року.

Спірний сарай зведений відповідачем на місці старого та на земельній ділянці, яка відведена йому для обслуговування належної частки будинку й господарських будівель і споруд.

Враховуючи наведене, встановивши обставини, які входять до предмета доказування та у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України оцінивши надані сторонами докази, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову позивачу у позові про скасування будівельного паспорта на забудову та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, про зобов»язання здійснити перебудову.

Посилання позивача у касаційній скарзі на неналежність водовідведення із покрівлі будинку не є підставою для знесення прибудови. За наявності підстав питання влаштування належного відведення стічних вод може бути предметом окремого позову, який у даній справі не заявлявся.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У частині відмови у задоволенні позовних вимог судові рішення ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права, тому у цій частині касаційна скарга відхиляється із залишенням оскаржуваних судових рішень без змін.

Мотивів на скасування рішень суду у частині задоволення позову у касаційній скарзі не наведено, підстав для виходу за межі касаційної скарги не вбачається, а тому рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду залишаються без змін у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко