АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Саліхова В.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 27 січня 2015р. про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Берестова Ірина Олександрівна про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

встановила:

у грудні 2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 27 січня 2015р. позовна заява повернута позивачу для подачі до належного суду.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу судді скасувати, постановити нову ухвалу про відкриття провадження у справі.

Апелянт посилається на неправильне застосування суддею норм процесуального права, так як позови про визнання заповіту недійсним є позовами немайнового характеру і пред'являються до суду за місцем проживання відповідача.

Апелянт та його представник, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.70, 71), у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому колегія суддів відповідно до положень ст. 305 ЦПК України провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подачі до належного суду, суддя виходив з того, що даний позов необхідно розглядати відповідно до ст. 114 ЦПК України за місцем розташування квартири, яка є спадковим майном.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді першої інстанції, так як він відповідає матеріалам позовної заяви та ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Позивачем заявлені вимоги про визнання недійсним заповіту, складеного 14 січня 2011р. від імені ОСОБА_5, згідно якого він розпорядився належною йому квартирою АДРЕСА_1. Також позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на заповітом, яке видане на зазначену квартиру.

- 2 -

За таких обставин, суддя прийшов до правомірного висновку, що спір між сторонами виник стосовно нерухомого майна - квартири, тому позовна заява повинна подаватися до суду за місцем розташування спірної квартири, що не відноситься до Подільського району м. Києва.

Доводи апелянта про необхідність застосування при визначенні підсудності даного спору нормами ч. 1 ст. 109 ЦПК України суперечать вимогам ст. 114 ЦПК України та є необґрунтованими.

Оскільки суддею при постановленні ухвали про повернення позовної заяви не були допущені порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали судді та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 27 січня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4541/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Роман О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Судді: