АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2014 року по справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року позивач звернувся із позовом, в якому зазначив, що відповідачі є співвласниками і проживають у АДРЕСА_1, мають заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги. Тому, з урахуванням сплачених відповідачами коштів, просив стягнути із відповідачів відповідно до часток 8665,04 грн. боргу по платі за утримання житла та оплаті за користування комунальними послугами за період з 01 лютого 2009 року по 01 червня 2012 року, 868,34 грн. - індексу інфляції, 457,56 грн. - 3% річних, а також 229,40 грн. судових витрат. (а.с.2-3)

Відповідачі проти позову заперечували, зазначали, що письмовий договір між сторонами щодо надання житлово-комунальних послуг не укладався, заборгованість відсутня, а також просили застосувати строк позовної давності. (а.с.24-25)

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2014 року позов задоволено, стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за утримання житла та оплаті за користування комунальними послугами в розмірі 9990,94 грн., а також 229,40 грн. судових витрат. (а.с.94, 97-99)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. На обґрунтування скарги зазначила, що суд не врахував обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заперечень проти заявленого позову, не застосував строк позовної давності та дійшов помилкового висновку про задоволення позову. (а.с.105-107)

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рішення суду не оскаржували.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала скаргу і просила її задовольнити. Представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_2, ОСОБА_3 були сповіщені вручення повідомлення ОСОБА_1 яка проживає разом з ними, чого остання не заперечувала в апеляційному суді.(а.с.143-144)

Зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 2007 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 та членам її сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 в рівних частинах.(а.с.5)

Позивач є балансоутримувачем та управителем будинку, квартира НОМЕР_1 в якому належить відповідачам, що підтверджується розпорядженням Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 24 січня 2011 року № 20 та Договору на утримання житлових будинків і прибудинкових територій від 31.03.2008 року, термін дії останнього продовжений до 01 липня 2015 року.(а.с. 167-178)

За договором від 20 квітня 2011 року, укладеним із ОСОБА_2, позивач є виконавцем надання послуг у будинку за вищевказаною адресою.(а.с. 179-180)

Правовідносини, що виникли з приводу постачання-отримання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 вищезазначеного Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 18 вищевказаних Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідачі мають заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги за період з 01 лютого 2009 року по 31 травня 2012 року в розмірі 9990,94 грн., з яких: 8665,04 грн. - заборгованість за житлово-комунальні послуги, 868,34 грн. - індекс інфляції, 457,56 грн. - 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, розрахунки такої наведені позивачем відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів перевірила та відхилила доводи апеляційної скарги щодо невідповідності суми заборгованості у розрахунку позивача, оскільки надані відповідачами копії рахунків за зазначений період свідчать про порушення строків здійснення платежів і несплату таких.

Так, платежі за березень 2009 року остаточно погашені в липні 2009 року, несплата за спожиті комунальні послуги за червень - липень 2009 року призвела до утворення заборгованості в сумі 1038.81 грн., часткова сплата 38.81 грн. на її погашення у вересні 2009 року та 50 грн. у жовтні 2009 року та несплата за спожиті послуги у період жовтень-грудень 2009 року призвели до її збільшення станом на 01 січня 2010 року в сумі 2334.08 грн.

У лютому 2010 року відповідачами сплачено 458.57 грн. за спожиті послуги у січні 2010 року згідно виставленого місячного рахунку та 34.08 грн. на погашення вищевказаної заборгованості.

У період лютий-березень 2010 року та травень - грудень 2010 року, січень 2011 року, квітень - травень 2011 року відсутні квитанції щодо сплати за спожиті послуги.

При цьому, відповідачами частково погашалась вищевказана заборгованість - 99.11 грн. у травні 2010 року, 11.80 грн. у березні 2011 року та частково протягом серпня - жовтня 2011 року, та у лютому 2012 року. (а.с. 145-165)

Внаслідок цього заборгованість станом на 31 травня 2012 року склала - 8665.04 грн.

Цих обставин, наявність непогашеної заборгованості апелянт ОСОБА_1 не заперечувала і в апеляційному суді про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання. (а.с.182)

Інших доказів сплати грошей за житлово-комунальні послуги у зазначені періоди і погашення заборгованості відповідачами не надано, розрахунком позивача врахований перерахунок заборгованості та її зменшення.

Оскільки встановлено, що відповідачі фактично споживали житлово-комунальні послуги, розрахунок заборгованості складений позивачем за період коли відповідачі набули право власності на вищевказану квартиру, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 638 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність між сторонами договірних правовідносин та підстав для задоволення позову.

За наявними у справі доказами встановлено, що у період коли виникла заборгованість з 01 лютого 2009 року по 01 червня 2012 року відповідачами періодично вносились кошти в рахунок сплати боргу за житлово-комунальні послуги, тому зважаючи на положення ч. 1 ст. 264 ЦК України суд дійшов обґрунтованого висновку про переривання строку позовної давності.

Зважаючи на те, що сплата коштів за спожиті комунальні послуги є грошовим зобов'язанням і відповідачі не сплачували або несвоєчасно сплачували гроші внаслідок чого утворилась заборгованість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення 868,34 грн. - індексу інфляції, 457,56 грн. - 3% річних за вищевказаний період на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Посилання відповідачів на тяжкі сімейні обставини, у т.ч. хворобу членів сім'ї, наявність неповнолітніх дітей не можуть бути визнані підставою для звільнення відповідачів від сплати грошей за спожиті комунальні послуги.

За свідоцтвом від 05 грудня 2007 року відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 є співвласниками вищевказаної квартири в рівних частках, тому з огляду на положення ст. 360 ЦК України зобов'язані відповідно до належної кожному частки брати участь у витратах на утримання квартири, нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. (а.с. 5)

За таких обставин висновок районного суду про відповідальність відповідачів в рівних частках перед позивачем є обґрунтованим.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд підставно стягнув із відповідачів на користь позивача 229,40 грн. судового збору сплата якого підтверджується квитанцією, що міститься в матеріалах справи. (а.с.1)

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/4118/2015

Унікальний номер 760/23597/13-ц

Головуючий у першій інстанції - Зінченко С.В.

Доповідач Левенець Б.Б.