ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року. Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко Г.М.,

за участю представників позивача : ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за позовом Фастівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області до Фастівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування розпорядження № 317 від 27.04.2007 про передачу в оренду ОСОБА_3 водного об»єкту та розпорядження від 30.10.2013 про внесення змін до розпорядження № 317 від 27.04.2007, визнання недійсним договорів оренди,

В С Т А Н О В И В:

Фастівський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області з позовом до відповідачів про визнання недійсним та скасування розпорядження № 317 від 27.04.2007 про передачу в оренду ОСОБА_3 водного об»єкту та розпорядження від 30.10.2013 про внесення змін до розпорядження № 317 від 27.04.2007, визнання недійсним договорів оренди, посилаючись на те, що Фастівською міжрайонною прокуратурою Київської області проведено перевірку, якою встановлено, що порушено вимоги законодавства при наданні в користування водного об»єкту.

Розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації від 27.04.2007 року №317, надано дозвіл на укладення з ОСОБА_3 договору оренди водного об»єкту строком на 25 років для риборозведення. На підставі вказаного розпорядження було укладено договір оренди водного об»єкту від 10.05.2007 року.

Розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації №457-од від 30.10.2013 року, внесено зміни до п.2 та додано п.5 до розпорядження від 27.04.2007 року та на підставі якого укладено новий договір оренди водного об»єкта.

Вищевказані договори не погоджені з державним органом водного господарства та природоохоронним органом та незареєстровані відповідно до чинного законодавства.

Представник позивача Фастівської міжрайонної прокуратури в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на те, що у відповідності до ч.2 ст.45 ЦПК України прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому Кодексом та іншими законами і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Незаконне видання розпоряджень ФРДА від 27.04.2007 року за №317 та за №457-од від 30.10.2013 року, а також укладені на їх підставі договори оренди водного об»єкту від 10.05.2007 року та 30.10.2013 року, є наявність порушень інтересів держави. При цьому стверджує, що ФРДА повноважень щодо передачі спірного водного об»єкту, який відноситься до водного об»єкту загальнодержавного значення не надавались, тому розпорядження є незаконним. Так ст. 51 Водного Кодексу України, передбачено, що орендодавцем є КМУ. Разом з тим 01.07.2013 року в ст. 51 Водного кодексу України, внесено зміни, відповідно до яких водні об»єкти надаються у користування на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою, органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою згідно з повноваженнями, визначеними Земельним Кодексом України. Крім того орендар ОСОБА_3 не сплачує орендну плату за користування водного об»єкта, що призводить до недоотримання значних коштів до бюджету.

Представник відповідача Фастівської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що при прийнятті оскаржуваного розпорядження №457-од від 30.10.2013 р. Фастівська райдержадміністрація діяла на підставі ч.ч. 5, 6 ст. 51 Водного кодексу України та в межах повноважень, визначених ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ч.2 ст.19 Конституції України, у зв'язку з чим розпорядження прийняте в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Твердження Позивача, що розпорядження Фастівської районної державної адміністрації від 27.04.2007 р. № 317 є незаконним, а укладений на підставі договір оренди водного об'єкту від 10.05.2007 р. є недійсним вважає безпідставними. Оскільки, згідно Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю та суду пояснили, що посилання позивача про те, що розпорядження Фастівської районної адміністрації прийнято з порушенням її повноважень є необґрунтованим та не відповідає дійсності, оскільки, зазначене розпорядження прийнято в 2007 році, а в той час діяла редакція ст. 51 Водного Кодексу України, відповідно до якої орендодавцем водних об»єктів загальнодержавного значення були Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Будь-який розподіл, розмежування і обмеження повноважень місцевих державних адміністрацій КМУ не встановлений.

Представник Малополовецької сільської ради в судовому засіданні позов прокурора не підтримала та пояснила, що між Малополовецькою сільською радою та ОСОБА_3 в 2006 році був укладений договір оренди землі, земель водного фонду (під ставом Олійницький), загальною площею 10,4630 га у тому числі: площа ставка - 8,3269 га, прибережні захисні смуги - 2.1269 га, під гідроспорудами - 0.0092 га. Орендар справно сплачує орендну плату на рахунок сільської ради. Він все робить для громади. В даний час не мають можливості укласти договір оренди відповідно до внесених змін у Водний Кодекс України, оскільки потрібен на спірний ставок Водний паспорт, а для того щоб його виготовити у сільської ради відсутні необхідні кошти.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд вважає позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації від 27.04.2007 року №317 «Про передачу в оренду гр.. ОСОБА_3 ставу «Олійницький» в с. Малополовецьке Фастівського району Київської області, надано дозвіл на укладення з ОСОБА_3 договору оренди водного об»єкту, загальна площa дзеркала води якого становить 8, 3269 га, строком на 25 років для риборозведення. На підставі вказаного розпорядження було укладено договір оренди водного об»єкту від 10.05.2007 року.

На виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 29 травня 2013 р. № 420 «Про затвердження Типового договору оренди водних об'єктів» та клопотання ОСОБА_3 від 29.10.2013 року до Фастівської РДА про викладення договору оренди водного об'єкту у новій редакції, райдержадміністрацією було прийнято розпорядження від 30.10.2013 року № 457-од «Про внесення змін до розпорядження № 317 від 27.04.2007 ««Про передачу в оренду гр. ОСОБА_3 ставу «Олійницький» в с. Малополовецьке Фастівського району Київської області», на виконання якого, договір оренди водного об'єкту, укладений між Фастівською РДА та ФОП ОСОБА_3 10.05.2007 р. було викладено у новій редакції, а також розпорядження № 317 від 27.04.2007р. доповнено пунктом 5, відповідно до якого, орендаря зобов'язано провести погодження договору оренди водного об'єкту відповідно до норм чинного законодавства.

Як свідчить лист Басейнового комітету України по водному господарству Басейнового управління водних ресурсів р.Рось від 31.08.2009 року, технічною радою Басейнового управління водних ресурсів р. Рось погоджує два представлених договори оренди за умови постійного підтримання санітарних витрат (а.с.27).

Свідок по справі ОСОБА_7 суду показав, що орендар ОСОБА_3 утримує став, дозволяє мешканцям користуватись озером. Він його вичистив, облагородив, дбайливо відноситься до об»єкту.

Статтею 1 Водного кодексу України передбачено, що водний об'єкт - це природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, річка, озеро, водосховище, ставок, канал, водоносний горизонт).

Відповідно до положень Водного кодексу України водні об'єкти поділяються на водні об'єкти загальнодержавного значення та водні об'єкти місцевого значення.

Згідно з ст. 5 Водного кодексу України до водних об'єктів загальнодержавного значення належать внутрішні морські води, територіальне море, а також акваторії морських портів; підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; водні об'єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних.

Відповідно до ст. 6 Водного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оспорюваних розпоряджень) води (водні об'єкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування. Народ України здійснює право власності на води (водні об'єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві Ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об'єктами) можуть надаватися відповідним органам державної виконавчої влади.

Користування водними об'єктами (їх частинами) на умовах оренди здійснюється відповідно до вимог водного законодавства і регулюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України (ч. 10 ст. 51 Водного кодексу України).

Згідно з п. 2 ст. 14 Водного кодексу України до відання Кабінету Міністрів України у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення.

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 51 Водного кодексу України орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 42 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі укладення договору обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим такий договір погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а договір, укладений органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим. Договори, що укладаються Кабінетом Міністрів України, не потребують погоджень з іншими органами.

Згідно з ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», районна державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади, очолюваної Кабінетом Міністрів України, та здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, в тому числі щодо повноважень, визначених ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України.

Отже, з системного аналізу положень Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст. 51 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), вбачається, що районні державні адміністрації відповідно до законодавства вирішують питання пов'язані з використанням природних ресурсів на відповідній території.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до природних ресурсів загальнодержавного значення належать територіальні та внутрішні морські води; природні ресурси континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони; атмосферне повітря; підземні води; поверхневі води, що знаходяться або використовуються на території більш як однієї області; лісові ресурси державного значення; природні ресурси в межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення; дикі тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, інші об'єкти тваринного світу, на які поширюється дія Закону України "Про тваринний світ" і які перебувають у державній власності, а також об'єкти тваринного світу, що у встановленому законодавством порядку набуті в комунальну або приватну власність і визнані об'єктами загальнодержавного значення; корисні копалини, за винятком загальнопоширених. Законодавством України можуть бути віднесені до природних ресурсів загальнодержавного значення й інші природні ресурси. До природних ресурсів місцевого значення належать природні ресурси, не віднесені законодавством України до природних ресурсів загальнодержавного значення.

Статтею 51 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прямо передбачено право місцевих державних адміністрацій бути орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення.

Водночас, тією ж статтею встановлено, що Кабінет Міністрів України здійснює розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення.

Проте, жодним іншим нормативно-правовим актом України не передбачено форми такого волевиявлення Кабінету Міністрів України та обов'язковості наявності такого розподілу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що чинним законодавством (на момент виникнення спірних правовідносин) було прямо передбачено право місцевих державних адміністрацій бути орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення, а Кабінетом Міністрів України будь-яких обмежень щодо такого розпорядження не встановлено, з чого вбачається, що місцева державна адміністрація була уповноваженим на розпорядження такими об'єктами органом, за умови, що цей об'єкт знаходиться в межах відповідної однієї адміністративно-територіальної одиниці (району).

З наведеного вбачається, що Розпорядження Фастівської районної державної адміністрації № 317 від 27.04.2007 про передачу в оренду ОСОБА_3 водного об»єкту та розпорядження від 30.10.2013 про внесення змін до розпорядження № 317 від 27.04.2007 року прийнято у цілковитій відповідності до норм чинного на момент прийняття законодавства та у межах делегованих адміністрації державною повноважень, а відтак суд вважає вимоги про його скасування безпідставними, необґрунтованими, відповідачами спростованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про визнання недійсними договорів оренди водного об'єкту від 10.05.2007 та 30.10.2013 року, укладеного між Фастівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ ОСОБА_3 (орендар), оскільки вона є похідною від вимоги про скасування Розпорядження Фастівської районної державної адміністрації № 317 від 27.04.2007 про передачу в оренду ОСОБА_3 водного об»єкту та розпорядження від 30.10.2013 про внесення змін до розпорядження № 317 від 27.04.2007 року, у задоволенні якої судом відмовлено.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не бере до уваги тверджень прокурора про те, що відповідачем ОСОБА_3 не сплачується орендна плата за користування водним об»єктом, оскільки прокурором не надано відповідних доказів на їх підтвердження, а навпаки, ці твердження спростовані показами представника Малополовецької сільської ради, яка зазначила, що орендар регулярно сплачує орендну плату.

Таким чином, суд, вважає позивачем не надано достатніх доказів для підтвердження своїх позовних вимог, а в судовому засіданні достовірно встановлено, що розпорядження прийнято в установленому законом порядку, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 5, 6, 42, 51 Водного кодексу України, ст. 19 Коституції України, ст. 1 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», ст. 39 ЗУ « Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 10, 60, 209, 212 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові Фастівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області до Фастівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування розпорядження № 317 від 27.04.2007 про передачу в оренду ОСОБА_3 водного об»єкту та розпорядження від 30.10.2013 про внесення змін до розпорядження № 317 від 27.04.2007, визнання недійсним договорів оренди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: