Справа № 185/1364/15-ц
Провадження № 2/185/1278/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 квітня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О., при секретарі Мерцаловій Н.І. з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача Селіванова О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ

06.02.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, посилаючись на те, що розпорядженням по ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" «Про звільнення» від 27.01.2015р. № 145 - к його було звільнено з роботи 27.01.2015р. за скоєний 27.12.2014 прогул без поважних причин за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. При цьому адміністрація ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", як вважає позивач, не врахувала погіршення його здоров'я 26.12.2014р., а тому відсутність на роботі 27.12.2014р. сталася з поважних причин.

Позивач просить визнати розпорядження по ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" від 27.01.2015р. №145-к неправомірним та скасувати, поновити його на роботі у якості гірника поверхні дільниці «Підготовка виробництва і матеріальний склад» ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.01.2015р. по 02.04.2015р. в розмірі 5029 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, уточнили їх в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на доводи, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі у зв'язку із тим, що звільнення позивача відбулося на законних підставах та проведене з дотриманням вимог ст.ст.148, 149, 116 КЗпП України і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Представник відповідача пояснив суду, що 27.12.2014р. позивач був відсутній на роботі в першу зміну протягом всього робочого дня без поважних на те причин, що підтверджується Актом від 27.12.2014р., при цьому виправдувальних документів, підтверджуючих наявність поважних причин його відсутності на роботі, працівник не надав.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши всі письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Згідно даних трудової книжки позивач був прийнятий на роботу до ВСП «ЗАХІДНО-ДОНБАСЬКА» ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", правонаступником якого з 01.01.2013 р. є ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", розпорядженням від 08.10.2010 р. №164в/к з 08.10.2010р. у якості учня гірника поверхні. Розпорядженням від 20.01.2014р. № 102в/к з 20.06.2011р. працівник переведений гірником підземним 3 розряду на дільницю підготовчих робіт №3 з повним робочим днем в шахті, розпорядженням від 24.01.2014р. № 14 з 24.01.2014р. працівник переведений гірником поверхні 2-го розряду на дільницю «Підготовка виробництва та матеріальний склад», де і працював до моменту його звільнення з роботи 27.01.2015р. розпорядженням №145к від 27.01.2015р. за прогул без поважних причин за п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.21-24).

За змістом ст.ст.147,148 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення: догана або звільнення. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно роз'яснень п.п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4 ст.40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився для цього строк, чи застосувались вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно довідок первинних профспілкових організацій, ОСОБА_1 не являється членом діючих на шахтоуправлінні первинних профспілкових організацій, а тому відповідно до ст.43-1 КЗпП України був звільнений за ініціативою адміністрації без попередньої згоди профспілкового органу (а.с. 79,80,81,82 ).

Як вбачається із розпорядження № 145-к від 27.01.2015р., гірника поверхні дільниці «Підготовка виробництва та матеріальний склад» ОСОБА_1 звільнено за прогул 27.12.2014р. без поважних причин, що підтверджується Актом від 27.12.2014р., графіком виходів у грудні 2014р., табелем виходів за грудень 2014р, рапортом за грудень 2014р. (а.с.18-19). Як зазначається у розпорядженні, позивач порушив абз.1 п.1.11 Інструкції №22 гірника (на шахтовій поверхні), п.п.13.2, 13.8 Колективного договору ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", п.2.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", ст. 139 КЗпП України. Позивач відмовився від ознайомлення з розпорядженням про звільнення під підпис, а також від отримання відповідної довідки про нараховані суми, належні йому при звільненні, про що були складені відповідні Акти від 27.01.2015р. (а.с.98, 99).

В період часу з 29.12.2014р. по 06.01.2015р. гірник поверхні дільниці «Підготовка виробництва і матеріальний склад» ОСОБА_1 перебував на лікарняному листку (лікарняний лист №067514) ( а.с. 6 ).

Після одужання й виходу на роботу 08.01.2015р. ОСОБА_1 виправдувальних документів, підтверджуючих наявність поважних причин його відсутності на роботі 27.12.2014р., не надав. Від дачі письмових пояснень позивач відмовився, про що був складений Акт від 08.01.2015р. (а.с.78).

Доводи позивача щодо відвідування ним в робочий день 26.12.2014р. лікаря-травматолога КЗ «Павлоградської міської лікарні №4 Дніпропетровської обласної Ради», що підтверджується випискою із амбулаторної картки та листом вищезазначеного медичного закладу від 27.01.2015р. (а.с. 7-8, 61 ), не можна вважати поважними причинами відсутності на роботі 27.12.2014р. Оскільки, аналізуючи положення ст.69 Закону України «Про внесення змін до Основ законодавства України про охорону здоров'я щодо удосконалення надання медичної допомоги» №3611-17 від 07.07.2011р., «Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», яке затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2008 р. N 189 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 4 липня 2008 р. за N 589/15280, пункт 1.1 «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001р. №455, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.12.2001р. за №1005/6196 (надалі - Інструкція), тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності. Згідно п.1.7 Інструкції видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Факт відсутності звернення до медичного закладу 27.12.2014р. підтверджується самим позивачем та листом КЗ «Павлоградської міської лікарні №4 Дніпропетровської обласної Ради» від 27.01.2015р.№ 188 (а.с. 103 ).

Враховуючи те, що звільнення позивача за ініціативи відповідача згідно п.4.ч.1 ст.40 КЗпП України проведено законно, у судовому засіданні знайшло підтвердження щодо скоєння 27.12.2014р. ОСОБА_1 прогулу без поважних причин, беручи до уваги виробничу характеристику позивача, неодноразове скоєння прогулів без поважних на те причин (за прогул без поважної причини 31.01.2014р. розпорядженням №1051 від 06.05.2014р. позивачу оголошено догану; за прогул без поважної причини 10.03.2014р. розпорядженням №1080 від 13.05.2014р. позивачу оголошено догану; за прогул без поважної причини 09.04.2014р. розпорядженням №132 від 16.06.2014р. позивачу оголошено догану), а також дотримання з боку адміністрації відповідача процедури звільнення згідно ст.ст. 147, 148, 149 КЗпП України, суд вважає відмовити в задоволенні позовних вимог про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Що стосується позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь позивача за час вимушеного прогулу середнього заробітку у сумі 5029 грн. та моральної шкоди 5000 грн., то задоволенню вони також не підлягають тому, що ОСОБА_1 відмовлено в частині визнання звільнення незаконним.

Заявлені позовні вимоги випливають із трудових правовідносин, за подання такого позову позивачі звільняються від сплати судового збору. Тому судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: В. О. Головін